РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2013 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Посохова І.С.,

при секретарі - Колядінцевій П.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до Сєвєродонецької міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на спадкування.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 01 грудня 1975 року він проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. У вказану квартиру він поселився та проживав однією сім'єю разом з ОСОБА_4. Згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» позивач по справі та ОСОБА_4 приватизували квартиру АДРЕСА_1, про що свідчить копія свідоцтва про право власності на житло виданого згідно розпорядження Фонду комунального майна від 29.11.1993 року за № 916. Крім того, доказами сумісного проживання заявника з ОСОБА_4 за вищевказаною адресою є факт реєстрації заявника у квартирі, що відмічено в домовій книзі. Стверджує, що у нього та ОСОБА_4 був спільний бюджет, він сплачував квартплату, усі комунальні послуги по спільному жилому приміщенню, але, оскільки між ними існували фактичні родинні відносини, обліку витрат на господарсько-побутові питання вони не проводили. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копію довідки про смерть, виданої відділом РАЦС Сєвєродонецького міського управління юстиції від ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_4 позивач повністю займався її похованням та виконав усі встановлені обряди у зв'язку з похованням людини. За дорученням позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 довідку про смерть ОСОБА_4 у відділі РАЦС Сєвєродонецького міського управління юстиції отримав його батько ОСОБА_5, свідок по справі. У відповідності до ст. 1233 ЦК України ОСОБА_4 особистого розпорядження на випадок своєї смерті за життя не посвідчила, оскільки між позивачем та нею була домовленість і розуміння того, що за законом позивач є єдиним спадкоємцем на майно ОСОБА_4 Позивач після смерті ОСОБА_4 не відмовився від спадщини, а навпаки, намагався оформити 1/2 частки спільно приватизованої квартири на своє ім'я, однак, внаслідок відсутності необхідних документів про підтвердження родинних відносин з померлою ОСОБА_4, нотаріальне оформлення та отримання свідоцтва про право на спадщину виявилося неможливим. Встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_4 необхідно заявнику для визнання його спадкоємцем четвертої черги та отримання свідоцтва про право на спадкування та оформлення спадщини на 1/2 частку сумісно приватизованої квартири за адресою: АДРЕСА_1. У відповідності до ст.ст. 1261-1263 ЦК України спадкоємці першої, другої чи третьої черги за законом на частку приватизованої квартири, яка належала померлій ОСОБА_4 - відсутні.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав доводи викладені в позовній заяві, просив суд заяву задовольнити та встановити факт його проживання з 1975 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_4 однією сім'єю, визнати за ним право на спадкування після смерті ОСОБА_4, як спадкоємця за законом четвертої черги на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1. Суду пояснив, що ОСОБА_4 була його тіткою, він проживав з нею разом після того як повернувся з армії, вони вели спільне господарство, разом купували продукти, готували їжу, сплачували за квартиру.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав доводи викладені в позовній заяві, просив суд заяву задовольнити та встановити факт проживання з 1975 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 з ОСОБА_4 однією сім'єю, визнати за ОСОБА_1 право на спадкування після смерті ОСОБА_4, як спадкоємця за законом четвертої черги на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1. Суду пояснив, що ОСОБА_1 вселився до квартири на правах члена сім'ї. Проживав однією сім'єю з ОСОБА_4 Вони на двох приватизували квартиру. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, після її смерті ОСОБА_1 залишився проживати в даній квартирі. ОСОБА_1 і ОСОБА_4 між собою родичі, однак встановити документально це неможливо. ОСОБА_1 був одружений у 1981 році, але цей шлюб він розірвав і після цього не одружувався. Весь час позивач проживав у даній квартирі.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 позов визнав повністю, проти його задоволення не заперечував.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_4 була рідною сестрою його жінки, та прописала до себе його сина ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 Позивач є племінником ОСОБА_4, вони разом мешкали в квартирі ОСОБА_4, квартиру приватизували на двох. Коли ОСОБА_4 померла, ОСОБА_1 продовжив проживати в квартирі. ОСОБА_1 став проживати з ОСОБА_4 з тих пір як прийшов з армії у 1975 році. ОСОБА_1 одружувався, знаходився в шлюбі 5-6 років, потім після розлучення він мешкав там же зі своєю тіткою ОСОБА_4 ОСОБА_4 три місяця жила в Миргороді у сестри, а потім поверталась додому. ОСОБА_1 вона прописала на правах члена сім'ї, при цьому у неї не було ані чоловіка, ані дітей, позивача вона вважала своїм сином, вони разом вели спільне господарство, разом харчувалися. Позивач працював, давав ОСОБА_4 гроші, а вона платила за комунальні послуги. Зараз комунальні послуги сплачує позивач.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_1, з яким вона знайома з 1984 року, є рідним дядьком її доньки, рідним братом її чоловіка. Їй відомо, що коли він прийшов з армії його батьки прописали у його тітки ОСОБА_4 по АДРЕСА_1. Він проживав з ОСОБА_4 доки вона не померла. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 жили однією родиною, разом харчувалися, вели спільне господарство, разом приватизували квартиру. У ОСОБА_4 не було дітей і вона симпатизувала ОСОБА_1, який працював та віддавав їй частину своїх грошей для покупки продуктів та оплати комунальних послуг. Похованням ОСОБА_4 займалася родина ОСОБА_1, при цьому позивач також приймав участь в організації поховання.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що з позивачем вона проживає в одному під'їзді, знає його добре років 8-10. ОСОБА_4 була тіткою ОСОБА_1, він у неї проживав. Проживає він останні років 7-8 у цій квартирі. Вона в цьому будинку проживає давно. Він жив коли ще була жива ОСОБА_4, він доглядав за нею, з роботи йшов, ніс продукти. Вона живе на 4 поверсі, а він на першому. В під'їзді вона усіх знає, тому знає, що ОСОБА_1 є племінником ОСОБА_4 Коли вона погано себе почувала, практично з дому не виходила. Він гоував їй їжу, годував її. Вони жили як рідні, вона вважала його своїм сином. Він постійно проживав у цій квартирі.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією домової книги за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_1 з 01.12.1975 року та ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2., він прописаний за адресою: АДРЕСА_1, з 01.12.1975 року.

Згідно з дублікатом свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2, виданого 01.12.1993 року Фондом комунального майна у м. Сєвєродонецьку, квартира за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Згідно з довідкою КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» № 562 від 07.06.2013 року станом на 29.12.2012 року квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної спільної сумісної власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності на житло.

Згідно з довідкою відділу РАЦС Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області № 03,49/131 від ІНФОРМАЦІЯ_1, виданої ОСОБА_5, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сєвєродонецьку.

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3, виданого 07 березня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис № 448 від 02.09.1981 року.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що померлій ОСОБА_4 дійсно на праві приватної власності належала 1/2 частина квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

З показань свідків наданих в судовому засіданні встановлено, що померла ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1 проживали однією сім'єю з 1975 року до ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто понад п'ять років до часу відкриття спадщини, а тому суд вважає, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_4 за законом четвертої черги.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені ним в судовому засіданні, а також підтверджені письмовими доказами та показаннями свідків, наданими в судовому засіданні, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв'язку з чим позовна заява ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на спадкування, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 256-259 ЦПК України, ст.ст. 1223, 1258, 1264 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на спадкування, задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім'єю зі спадкодавцем ОСОБА_4 з 1975 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадкування 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємця за законом четвертої черги.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ І.С. ПОСОХОВ