Справа № 727/8582/13-ц
Провадження № 2/727/2061/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2013 року
Шевченківський районний суд м.
Чернівці

в складі:

головуючої судді Чебан В.М.

при секретарі Пугач Т.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Чернівці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення аліментів на утримання
дитини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про розірвання шлюбу до
відповідачки ОСОБА_2, а також ОСОБА_2
звернулася з зустрічним позовом про
стягнення аліментів на утримання
дитини до ОСОБА_1

Позивач за первісним позовом
обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що
26.03.1999 року сторони зареєстрували шлюб
у відділі державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної
служби Чернівецького міського
управління юстиції, актовий запис № 272.

Від даного шлюбу у сторін народилася
донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач зазначає, що шлюб фактично
розпався і носить лише формальний
характер, фактично останніх 11 років,
вони сторони проживають окремо, не
ведуть спільне господарство, оскільки
позивач перебуває за кордоном в
Італії. Через різні погляди на життя та
погані взаємовідносини сторони
втратили один до одного почуття
взаємної любові, взаєморозуміння та
поваги.

Спору про поділ майна що є у
спільній власності сторін між ними
немає.

Спір про місце проживання
неповнолітньої доньки у сторін
відсутній, оскільки після розірвання
шлюбу неповнолітня - ОСОБА_3 буде
проживати з відповідачкою.

Позивач вважає, що подальше
проживання та перебування у
зареєстрованому шлюбі з відповідачкою
суперечитиме їх інтересам та
інтересам неповнолітньої доньки,
примирення вважає неможливим.

На підставі зазначеного просить
розірвати шлюб між ним та
відповідачкою.

Крім того, позивачка за зустрічним
позовом ОСОБА_2 вказує, що з 2002 року їх
шлюб з ОСОБА_1 існує формально, а тому
їх спільна донька ОСОБА_3 проживає
разом з позивачкою за зустрічним
позовом, та знаходиться на її
утриманні.

Відповідач за зустрічним позовом,
ОСОБА_1, починаючи з 2002 року проживає
за кордоном, починаючи з лютого 2013 року
не надає будь-яку матеріальну допомогу
на утримання їх спільної
неповнолітньої доньки.

Статтею 141 Сімейного кодексу
України визначна рівність прав і
обов'язків батьків відносно дитини.

На підставі ст. 180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.
Оскільки, після розлучення
неповнолітня дитина залишається
проживати разом з ОСОБА_2, відповідач
за зустрічним позовом повинен нести
витрати по утриманню дитини.

Як вказано в позовній заяві, розмір
середньомісячного доходу позивачки
ОСОБА_2 становить 1449, 05 грн., що не
дозволяє їй самостійно утримувати
дитину на відповідному рівні.

Позивачка за зустрічним позовом
вказує, що відповідач ОСОБА_1 фізично
здоровий, працездатний, працює за
межами України отримує заробітну
плату, інших осіб на утриманні він не
має, в тому числі неповнолітніх дітей.

Угоди про добровільну сплату
аліментів між сторонами не досягнуто.

На підставі викладеного, позивачка
просить стягнути з ОСОБА_1 на її
користь аліменти на утримання
неповнолітньої доньки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі,
а саме у розмірі 500 гривень щомісяця,
починаючи з дня пред'явлення позову до
суду до досягнення дитиною
повноліття.

Позивач за первісним позовом в
судове засідання не з'явився, проте до
початку судового засідання від його
представника надійшла заява про
розгляд даної справи в його
відсутність, позовні вимоги про
розірвання шлюбу підтримує, просить їх
задовольнити, крім того, позовні вимоги
про стягнення з нього аліментів на
утримання дитини визнає в повному
обсязі та не заперечує проти стягнення
з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на
утримання неповнолітньої доньки
ОСОБА_3 в сумі 500 грн. щомісячно.

Відповідачка за первісним позовом
в судове засідання не з'явилася,
однак до початку судового засідання
від неї надійшла заява про розгляд
даної справи у її відсутність,
позовні вимоги про розірвання шлюбу
визнає в повному обсязі та не заперечує
проти їх задоволення. Зустрічні
позовні вимоги до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання дитини
підтримує в повному обсязі та просить
їх задовольнити.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги
підлягають до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України
при визнанні позову ухвалюється
судове рішення в порядку,
встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно
з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 26.03.1999 року
сторони зареєстрували шлюб у відділі
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Чернівецького міського управління
юстиції, актовий запис № 272, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Від даного шлюбу у сторін народилася
донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2.(а.с.7). На даний
час дитина проживає разом з
відповідачкою за первісним позовом,
чого не заперечував позивач за
первісним позовом.

Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу
України дружина та чоловік зобов'язані
спільно піклуватися про побудову
сімейних відносин між собою та членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги.

Судом встановлено, що через різні
погляди на життя та погані
взаємовідносини сторони втратили один
до одного почуття взаємної любові,
взаєморозуміння та поваги. З 2002 року
сторони припинили шлюбні відносини,
не ведуть спільне господарство, та
проживають окремо, позивач за
первісним позовом проживає за
кордоном, чого не заперечували сторони.
Шлюб між сторонами існує формально.

Спір про поділ спільного майна у
сторін відсутній.

Беручи до уваги вище викладене,
суд вважає, що подальше спільне
проживання подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам подружжя
та неповнолітньої доньки, а тому шлюб
між сторонами слід розірвати,
неповнолітню доньку залишити
проживати з відповідачкою за первісним
позовом.

Що стосується зустрічних позовних
вимог про стягнення аліментів, то такі
позовні вимоги також підлягають до
задоволення.

А саме, згідно вимог чинного
законодавства батьки повинні
матеріально утримувати своїх дітей.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України,
ОСОБА_1 як батько неповнолітньої -
ОСОБА_3 зобов'язаний утримувати
неповнолітню дитину до досягнення
нею повноліття.

Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України
- за рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 184 ч. 1 Сімейного
кодексу України якщо платник аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може
визначити розмір аліментів у твердій
грошовій сумі.

При цьому відповідно до ст. 182
Сімейного кодексу України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів,
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних батьків, тощо.

Судом встановлено, що відповідач за
зустрічним позовом ОСОБА_1 фізично
здоровий, працездатний, працює за
межами України, отримує заробітну
плату, інших осіб на утриманні не має,
чого не заперечував представник
ОСОБА_1, який визнав позовні вимоги про
стягнення аліментів.

За наведених обставин, суд вважає, що
аліменти в даному випадку слід
стягувати з відповідача за зустрічним
позовом саме у твердій грошовій сумі,
враховуючи і той факт, що сам
відповідач погодився на стягнення з
нього на користь позивачки аліментів
на утримання неповнолітньої доньки
саме в твердій грошовій сумі, в розмірі
500 грн. щомісяця.

Ст. 191 Сімейного кодексу України
передбачено, що аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

На підставі викладених
обставин, суд вважає, що позов в частині
стягнення аліментів підлягає до
задоволення, ОСОБА_1, як батько
неповнолітньої - ОСОБА_3,
зобов'язаний сплачувати на користь
ОСОБА_2 на утримання
неповнолітньої дитини аліменти в
розмірі 500 гривень щомісячно починаючи
з 16 жовтня 2013 року до настання нею
повноліття.

Крім цього, з ОСОБА_1 на користь
держави слід стягнути судовий збір в
сумі 229 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 180-183, 191 Сімейного
кодексу України, ст.ст. 10, 60, 81 ч.3 п.4, 88,
212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ( згідно свідоцтва
про шлюб НОМЕР_3), зареєстрований
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної
служби Чернівецького міського
управління юстиції, актовий запис № 272-
розірвати.

Неповнолітню дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з
відповідачкою ОСОБА_2.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення аліментів на утримання
дитини - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти
на утримання неповнолітньої доньки -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій
сумі в розмірі 500 (п'ятсот) гривень
щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2013
року до настання повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на
користь держави судовий збір в сумі 229
(двісті двадцять дев'ять) гривень 40
(сорок ) копійок.

Допустити негайне виконання стягнення
аліментів - у межах суми платежу за один
місяць.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на рішення суду може бути подана до
апеляційного суду Чернівецької
області через Шевченківський районний
суд м. Чернівці протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СУДДЯ: