УХВАЛА

іменем україни

26 лютого 2013 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

Лесько А.О., Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до приватного акціонерного
товариства «Федорівське» про визнання
права власності на багаторічні
насадження за касаційною скаргою
приватного акціонерного товариства
«Федорівське» на рішення апеляційного
суду Вінницької області від 12
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 звернулись до суду з указаним
позовом, посилаючись на те, що їм на
праві приватної власності належать
земельні ділянки розташовані на
території Федорівської сільської ради
Шаргородського району Вінницької
області. На указаних земельних
ділянках розташовані багаторічні
насадження дерев, які увійшли до
статутного фонду ПрАТ «Федорівське».
Вважаючи, що оскільки фруктові дерева
розташовані на їх земельних ділянках, о
відповідно право власності на ці
дерева належить їм. Відповідач
заперечує право власності позивачів на
вказані дерева, тому ОСОБА_3 просить
визнати за ним право власності на
багаторічні насадження, а саме, на
370 яблунь, які знаходяться на
належній йому земельній ділянці;
ОСОБА_4 просить визнати за ним
право власності на багаторічні

насадження, а саме на 640 яблунь, які
знаходяться на належній йому земельній
ділянці; ОСОБА_5 просить визнати за нею
право власності на багаторічні
насадження, а саме, на 659 яблунь, які
знаходяться на належній їй земельній
ділянці.

Заочним рішенням Шаргородського
районного суду Вінницької області від
30 серпня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено за пропуском строку
позовної давності.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 12 листопада 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення про
часткове задоволення позову. Визнано
право власності за ОСОБА_3 на
багаторічні насадження в складі
земельної ділянки розташованої на
території Федорівської сільської ради
Шаргородського району Вінницької
області відповідно до державного акта
про право власності на земельну
ділянку. Визнано право власності за
ОСОБА_4 на багаторічні насадження в
складі земельної ділянки розташованої
на території Федорівської сільської
ради Шаргородського району Вінницької
області відповідно до державного акта
про право власності на земельну
ділянку. Визнано право власності за
ОСОБА_5 на багаторічні насадження в
складі земельної ділянки розташованої
на території Федорівської сільської
ради Шаргородського району Вінницької
області відповідно до державного акта
про право власності на земельну
ділянку.

У касаційній скарзі ПрАТ «Федорівське»
просить скасувати рішення
апеляційного суду, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції. відмовляючи в
позові, виходив із того, що позивачем
пропущено строк звернення до суду за
захистом свого порушеного права.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
місцевого суду та ухвалюючи
нове рішення про часткове задоволення
позову, виходив із того, що позивачами
строк позовної давності не пропущено;
відповідач не визнає право власності
позивачі на дерева, а тому їх право
підлягає захисту на підставі
ст. 373 ЦК України.

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитись не можна.

Судами встановлено, що відповідно до
державного акта на земельну ділянку,
виданого 28 травня 2006 року ОСОБА_3
належить земельна ділянка площею 1,0848
га, розташована на території
Федорівської сільської ради
Шаргородського району Вінницької
області.

Відповідно до державного акта на
земельну ділянку, виданого 28 травня 2006
року ОСОБА_4 належить земельна ділянка
площею 1,0850 га, розташована на території
Федорівської сільської ради
Шаргородського району Вінницької
області.

Відповідно до державного акта на
земельну ділянку, виданого 28 травня 2006
року ОСОБА_5 належить земельна ділянка
площею 1,0850 га, розташована на території
Федорівської сільської ради
Шаргородського району Вінницької
області.

На вказаних земельних ділянках
знаходяться багаторічні насадження -
яблуневі сади і при розпаюванні земель
СВАТ «Федорівське» до грошової оцінки
землі були включені також і
багаторічні насадження.

Відповідно до Закону України «Про
приватизацію майна державних
підприємств» на підставі наказу від 21
вересня 1998 року державне підприємство -
Держгосп «Федорівський» перетворено у
сільськогосподарське відкрите
акціонерне товариство «Федорівське»,
до статутного фонду якого включено
вартість основних засобів виробництва,
в тому і числі багаторічні насадження -
яблуневі сади, питома вага яких в
загальній вартості основних засобів
складає 13 779 тис. грн.

Загальними зборами трудового
колективу СВАТ «Федорівське»
(правонаступником якого є ПрАТ
«Федорівський») від 2 жовтня 2002 року
затверджено список членів товариства,
що мають право на отримання
сертифікатів на земельну частку (пай),
до яких включено позивачів, які у
подальшому отримали державні акти про
право власності на земельні ділянки на
яких знаходяться багаторічні
насадження.

Відповідно до ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до довідки відділу
Держкомзему у Шаргородському районі
від 26 квітня 2013 року № 220 ОСОБА_3 на
підставі державного акта належить 1,0848
га землі, в тому числі багаторічні
насадження: 370 дерев; відповідно до
довідки відділу Держкомзему у
Шаргородському районі від 26 квітня 2013
року № 218 ОСОБА_7 на підставі державного
акта належить 1,0850 га землі, в тому числі
багаторічні насадження: 640 дерев;
відповідно довідки відділу
Держкомзему у Шаргородському районі
від 26 квітня 2013 року ОСОБА_5 на підставі
державного акта належить 1,0850 га землі,
в тому числі багаторічні насадження: 659
дерев.

При паюванні земель в СВАТ
«Федорівське» до грошової оцінки
земель були включені і багаторічні
насадження, які на них знаходилися.

Нормативний акт, який дає визначення
багаторічних насаджень, це
ГОСТ 26640-85 «Землі. Терміни та
визначення» (далі - ГОСТ 26640-85),
затверджений постановою Державного
комітету СРСР по стандартам від
28 жовтня 1985 року № 3453, згідно з п. 27
якого багаторічне
сільськогосподарське насадження - це
сільськогосподарське угіддя, що
використовується під штучно створені
древесні, кущові або травянисті
багаторічні насадження, призначені для
отримання врожаю плодово-ягідної,
технічної та лікарської продукції, а
також для декоративного оформлення
територій. До багаторічних
сільськогосподарських насаджень
відносяться: сад, виноградник, ягідник,
плодовий розплідник, плантації та ін.

У п. 4 ГОСТ 26640-85 зазначено, що під
сільськогосподарськими угіддями
визначено земельні угіддя, які
систематично використовуються для
отримання сільськогосподарської
продукції.

Таким чином, багаторічні насадження -
це не окрема група дерев, кущів чи
рослин, а земельні угіддя, тобто окрема
земельна ділянка, з розміщеними на ній
деревами, кущами та іншими рослинами як
один цілий об'єкт.

Відповідно п. «а» ч. 2 ст. 22, п. «а» ч. 1 ст.
19 ЗК України визначено, що багаторічні
насадження - це вид
сільськогосподарських угідь земель
сільськогосподарського призначення.
Тобто, багаторічні насадження - це не що
інше як земельна ділянка.

Зі змісту ст. 6 Закону України «Про
плату за землю» вбачається, що
багаторічні насадження - це вид
сільськогосподарських угідь, в розрізі
п. «а» ч. 2 ст. 22 ЗК України - вид
земель сільськогосподарського
призначення. Отже, і в Законі України
«Про плату за землю» під багаторічними
насадженнями розуміють не що інше як
земельна ділянка.

Положеннями ч. 2 ст. 79 ЗК України
встановлено, що право власності на
земельну ділянку поширюється в її
межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а
також на водні об'єкти, ліси та
багаторічні насадження, які на ній
знаходяться. Тобто, земельні ділянки з
розміщеними на них насадженнями,
отримані громадянами у власність,
належать таким громадянам на праві
власності разом з насадженнями як один
цілий об'єкт.

Згідно з ч. 3 ст. 373 ЦК України право
власності на земельну ділянку
поширюється на поверхневий (ґрунтовий)
шар у межах цієї ділянки, на водні
об'єкти, ліси, багаторічні насадження,
які на ній знаходяться, а також на
простір, що є над і під поверхнею
ділянки, висотою та глибиною, які
необхідні для зведення житлових,
виробничих та інших будівель і споруд.
Дана норма кореспондується з ч. 2 ст. 79
ЗК України. При цьому ч. 2 ст. 79 ЗК
України та ч. 3 ст. 373 ЦК України є
імперативними нормами законодавства, а
тому підлягають прямому застосуванню
та не можуть передбачати будь-яких
виключень в їх застосуванні до
відносин права власності на земельні
ділянки.

Відповідно до роз'яснень Міністерства
аграрної політики України державні
акти на право приватної власності на
землю, видані громадянам на
розпайовані землі під багаторічними
насадженнями, поширюють свою дію також
і на самі багаторічні насадження,
розташовані на цих землях.
Так, в п.п. 6.1, 6.2 Компоненти 6
«Підтримка в реструктуризації
сільськогосподарських підприємств»
(далі за текстом - Компоненти 6),
затвердженого наказом Міністерства
аграрної політики України від 25 жовтня
2005 року № 576 «Про реалізацію Компоненти
6 «Поглиблення реструктуризації
сільськогосподарських підприємств»,
звертається увага акціонерних
товариств на наявні в них проблеми у
зв'язку з тим, що вартість багаторічних
насаджень віднесено до статутного
фонду, а землі під багаторічними
насадженнями розпайовано і видано
держакти на земельні ділянки, а значить
на насадження. Таким чином,
реорганізовані підприємства невправі
стверджувати, що багаторічні
насадження є його власністю,
посилаючись на те, що ці насадження
внесені до статутного фонду
товариства. Зазначені багаторічні
насадження належать власнику
земельної ділянки, на яку видано
державний акт на право приватної
власності.

Відповідно до ст. 179 Глави 13 ЦК України
річчю є предмет матеріального світу,
щодо якого можуть виникати цивільні
права та обов'язки. Частиною
2 ст. 183 ЦК України встановлено, що
неподільною є річ, яку не можна
поділити без втрати її цільового
призначення. У відповідності до ст. 187
ЦК України складовою частиною речі є
все те, що не може бути відокремлене від
речі без її пошкодження або істотного
знецінення. При переході права на річ
її складові частини не підлягають
відокремленню.

Оскільки насадження, що розміщені на
земельній ділянці, неможливо відділити
від цієї земельної ділянки без втрати
її цільового призначення або істотного
знецінення, то відповідно насадження,
що ростуть на земельній ділянці, є
складовою частиною цієї земельної
ділянки як неподільної речі, а тому при
переході права власності на земельну
ділянку сільськогосподарського
призначення під товарним
сільськогосподарським виробництвом до
громадянина переходить також право
власності на всі його складові частини,
тобто насадження.

Постановою Верховної Ради України «Про
форми державних актів на право
власності на землю і право постійного
користування землею» від 13
березня 1992 затверджено форму
державного акта на право приватної
власності на землю, в якій містилася
графа про кількість багаторічних
насаджень (в гектарах), окремо від ріллі
та кормових угідь, з числа
сільськогосподарських угідь.
Багаторічні насадження в даному
випадку вимірюються не кількістю дерев
чи кущів, а гектарами, тобто площею
земельної ділянки. Таким чином, згідно
з даною постановою багаторічні
насадження - це земельна ділянка з
розташованими на ній насадженнями.

Тимчасовим порядком проведення робіт
по видачі державних актів колективним
сільськогосподарським підприємствам,
сільськогосподарським

кооперативам, сільськогосподарським
акціонерним товариствам, у тому
числі створеним на базі радгоспів та
інших державних сільськогосподарських
підприємств, на право колективної
власності на землю (далі - Тимчасовий
порядок), затвердженим наказом
Державного комітету України по
земельних ресурсах від 15 березня 1995
року № 18, передбачено, що для видачі
державного акта на право колективної
власності на землю одним з необхідних
документів була експлікація земель в
межах землекористування відповідного
підприємства (п. 5, 9). Форма такої
експлікації містилася в додатку до
Тимчасового порядку. В експлікації
земель підприємства містилася графа
про кількість багаторічних насаджень
(в гектарах), окремо від ріллі,
сіножатей, пасовищ, з числа
сільськогосподарських угідь.
Багаторічні насадження в даному
випадку вимірюються не кількістю дерев
чи кущів, а гектарами, тобто площею
земельної ділянки. Таким чином,
тимчасовий порядок вказував на те, що
багаторічні насадження - це земельна
ділянка з розташованими на ній
насадженнями як один цілий об'єкт.

Крім того, згідно з Тимчасовим порядком
ведення державного реєстру земель,
затвердженим наказом Державного
комітету по земельних ресурсах від 2
липня 2003 року № 174 дані про площу
багаторічних насаджень є кількісною
характеристикою земельної ділянки.
Отже, багаторічні насадження та
земельна ділянка є одним природним
об'єктом.

Враховуючи викладене, у відносинах, що
складаються між реорганізованим
сільськогосподарським підприємством
та громадянами, багаторічні насадження
не можуть розглядатися як окремий
об'єкт відносин права власності на
земельну ділянку, оскільки, насадження
та земельна ділянка під ними є одним
цілим об'єктом - земельною ділянкою, яка
у відповідності до вищезазначених
нормативно-правових актів має назву -
багаторічні насадження.

Таким чином, апеляційний суд, у
порушення вимог ст. ст. 214, 215, 315
ЦПК України, неправильно встановив
обставини справи, не визначився із
характером спірних правовідносин, не
врахував, що позивачі, отримавши
державні акти на право власності на
земельні ділянки у 2006 році, стали
власниками й багаторічних насаджень,
не вирішили, яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин,
розглянули багаторічні насадження як
самостійний об'єкт цивільно-правових
відносин, а тому рішення апеляційного
суду підлягає скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Федорівське»
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 12 листопада 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді:Б.І.
Гулько А.О. Лесько С.Ф. Хопта М.Є.
Червинська