Справа № 214/9314/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 грудня 2013 року Саксаганський
районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ан. О.В.,

при секретареві судового засідання -
Соколовській Т.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідач - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Кривому Розі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
виконкому Саксаганської районної ради
м. Кривого Рогу про встановлення
фактів, що мають юридичне значення та
визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з даним позовом
до виконкому Саксаганської районної
ради м. Кривого Рогу про встановлення
фактів, що мають юридичне значення та
визнання права власності, в якому
вказав, що відповідно до договору
дарування, укладеного 21 березня 1995
року, ОСОБА_4, зареєстрованому 21 квітня
1995 року у Криворізькому БТІ, на праві
власності належить квартира АДРЕСА_1.
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
Спадкоємцем за законом першої черги
після смерті ОСОБА_4, була його дружина
ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом
про укладення шлюбу. ОСОБА_5 не
звернулася з заявою про прийняття
спадщини до нотаріальної контори після
смерті чоловіка, оскільки вважала, що
прийняла спадщину у вигляді квартири
АДРЕСА_1, так як на час його смерті
проживала разом зі спадкодавцем у
зазначеній квартирі, та крім того, з 1979
року була зареєстрована у зазначеній
квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла
ОСОБА_5. За життя ОСОБА_5, 27 січня 2009 року,
склала заповіт на ім'я позивача ОСОБА_1,
згідно якого заповіла останній усе
своє майно, що підтверджується
заповітом. Позивач ОСОБА_1 своєчасно
звернулася до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини за
заповітом після смерті ОСОБА_5, однак
постановою державного нотаріуса
О.В.Грабевник від 27 березня 2013 року, їй
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом,
оскільки остання не надала доказів
фактичного прийняття спадщини ОСОБА_5
після смерті її чоловіка ОСОБА_4. Крім
того, у правовстановлюючих документах
маються розбіжності. Так, згідно
свідоцтва про укладення шлюбу,
виданого 11 березня 1994 року
Центрально-Міським відділом ЗАГС
по-батькові ОСОБА_4 замість вірного
«ОСОБА_4» зазначено як «ОСОБА_4». Також,
згідно договору дарування квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 44,8 кв.м.,
житловою площею 27,2 кв.м., укладеного 21
березня 1995 року між ОСОБА_5 з однієї
сторони та ОСОБА_4 з другої сторони,
посвідченого державним нотаріусом
Сьомої Криворізької державної
нотаріальної контори Умріхіною К.А.,
прізвища сторін договору замість
вірних «ОСОБА_5», «ОСОБА_4», зазначені як
«ОСОБА_5», «ОСОБА_4», та по-батькові
ОСОБА_4 замість вірного «ОСОБА_4»
зазначено як «ОСОБА_4». У зв'язку з чим
позивачка змушена звернутися до суду з
даним позовом.

Позивач та представник позивача, в
судовому засіданні, позовні вимоги
підтримали в повному обсязі,
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві та наполягали на їх
задоволенні.

Представник відповідача, в судовому
засіданні, пояснила, що не заперечує
проти задоволення позовних вимог.

Суд дослідив матеріали справи:

- договір дарування укладений 21
березня 1995 року, відповідно до якого
ОСОБА_4, зареєстрованому 21 квітня 1995
року у Криворізькому БТІ, на праві
власності належить квартира АДРЕСА_1
(а.с.7-8);

- свідоцтво про укладення шлюбу,
відповідно до якого 09.08.1980 року було
зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та
ОСОБА_1, актовий запис №546 (а.с.9);

- свідоцтво про смерть ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, актовий
запис №1354 (а.с.10);

- свідоцтво про смерть ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, актовий
запис №1524 (а.с.11);

- акт виданий ТОВ «Житлосервис-КР»
в тому, що ОСОБА_5 на момент смерті
проживала за адресою: АДРЕСА_1 в період
з січня 1994 року і по день смерті ОСОБА_4,
проживала з ним однією сім'єю, вели
спільне господарство, сплачували за
комунальні платежі (а.с.14);

- постанова від 27.03.2013р. №404/02-31
державного нотаріуса Сьомої
криворізької державної нотаріальної
контори Грабевник О.В., відповідно до
якої відмовлено ОСОБА_1 у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом після смерті ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, оскільки
заявниця не надала доказів фактичного
прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті
її чоловіка ОСОБА_4

- відповідь від 09.12.2013р. №2863/01-16
державного нотаріуса Сьомої
криворізької державної нотаріальної
контори Грабевник О.В., відповідно до
якої встановлено, що ОСОБА_4 за життя
заповіт не складав, свідоцтво про право
на спадщину за законом не видавалося.
Заповіт від імені ОСОБА_5, посвідчений
приватним нотаріусом Криворізького
МНО ОСОБА_9 27 січня 2009 року за №168.
свідоцтво про право на спадщину не
видавалося.

Суд, розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу, повно і всебічно
з'ясувавши обставини цієї справи,
дотримуючись принципів змагальності і
диспозитивності цивільного
судочинства, дійшов висновку про
задоволення позову за наступних
підстав.

Позивачка звернулася до суду з заявою
про прийняття спадщини, проте їй було
відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 своєчасно звернулася до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини за заповітом після
смерті ОСОБА_5, однак постановою
державного нотаріуса О.В.Грабевник від
27 березня 2013 року, їй було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом, оскільки остання не
надала доказів фактичного прийняття
спадщини ОСОБА_5 після смерті її
чоловіка ОСОБА_4, що підтверджується
заявою ОСОБА_1 та постановою нотаріуса.

У відповідності до ст. 1268 ч.2 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він
не заявив про відмову від неї. Факт
постійного проживання ОСОБА_5 разом зі
спадкодавцем ОСОБА_10 на час його смерті
- ІНФОРМАЦІЯ_2 року, підтверджується
актом ТОВ «Житлосервіс-КР» від 29
листопада 2013 року(а.с.14). Крім того,
остання не заявляла про відмову від
спадщини. Тому, ОСОБА_5 вважається
такою, що прийняла спадщину

За ч.1 ст.328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом. В силу ст.ст.1216, 1218
ЦК України спадкуванням є перехід прав
та обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті. У
відповідності до ч.1 ст.1223 ЦК України,
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008 року №7 "Про судову
практику у справах про
спадкування"(пунктом 23) передбачено
звернення до суду за правилами
позовного провадження осіб, яким
нотаріус відмовив в оформленні права
на спадкування.

Крім того, у правовстановлюючих
документах маються розбіжності. Так,
згідно свідоцтва про укладення шлюбу,
виданого 11 березня 1994 року
Центрально-Міським відділом ЗАГС
по-батькові ОСОБА_4 замість вірного
«ОСОБА_4» зазначено як «ОСОБА_4».

Також, згідно договору дарування
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 44,8
кв.м., житловою площею 27,2 кв.м.,
укладеного 21 березня 1995 року між ОСОБА_5
з однієї сторони та ОСОБА_4 з другої
сторони, посвідченого державним
нотаріусом Сьомої Криворізької
державної нотаріальної контори
Умріхіною К.А., прізвища сторін
договору замість вірних «ОСОБА_5»,
«ОСОБА_4», зазначені як «ОСОБА_5»,
«ОСОБА_4», та по-батькові ОСОБА_4 замість
вірного «ОСОБА_4» зазначено як
«ОСОБА_4».

У відповідності до ст. 256 ч. 1 ЦПК
України, суд розглядає справи про
встановлення фактів, зокрема, родинних
відносин між фізичними особами, та
належності правовстановлюючих
документів.

Таким чином, від встановлення
зазначених фактів залежить виникнення
у позивачки майнового права на
спадкове майно у вигляді зазначеної
квартири, а тому позивачці необхідно
встановити факт родинних відносин між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а саме, що вони
доводилися один одному чоловіком і
дружиною та крім того, встановити факт
належності правовстановлюючого
документу - договору дарування
квартири АДРЕСА_1, укладеного
укладеного 21 березня 1995 року між ОСОБА_5
з однієї сторони та ОСОБА_4 з другої
сторони, в якому вони зазначені як
«ОСОБА_5» та «ОСОБА_4».

На підставі викладеного суд вважає, що
позовні вимоги знайшли своє
підтвердження у ході судового розгляду
справи та підлягають задоволенню у
повному обсязі

На підставі викладеного і керуючись
Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008 року №7 "Про судову
практику у справах про спадкування", ст.
ст. 328, 1216, 1218 ЦК України, ст. ст. 7, 8,10, 11, 60,
212- 218, 256 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до виконкому
Саксаганської районної ради м. Кривого
Рогу про встановлення фактів, що мають
юридичне значення та визнання права
власності - задовольнити в повному
обсязі.

Встановити факт родинних відносин між
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а
саме, що вони доводилися один одному
чоловіком і дружиною

Встановити факт належності ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 правовстановлюючого документу -
договору дарування квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 44,8 кв.м., житловою
площею 27,2 кв.м., укладеного 21 березня 1995
року між ОСОБА_5 з однієї сторони та
ОСОБА_4 з другої сторони, посвідченого
державним нотаріусом Сьомої
Криворізької державної нотаріальної
контори Умріхіною К.А., в якому вони
зазначені як «ОСОБА_5» та «ОСОБА_4».

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 44,8
кв.м., житловою площею 27,2 кв.м., в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Саксаганський районний суд м. Кривого
Рогу.

Суддя
О.І. Ан