АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
інстанції - Якименко Л.Г.
Справа № 199/985/13
Доповідач - Гайдук В.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2013 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Красвітної Т.П.,
Макарова М.О.,

при секретарі Чоха К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю «СКД
ЦЕНТР»

на рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.
Дніпропетровська від 16 жовтня 2013 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Амур-Нижньодніпровського
відділу Державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, треті особи -
Відділ з реєстраційно-екзаменаційної
роботи ДАІ з обслуговування
м. Дніпропетровська, товариства з
обмеженою відповідальністю «СКД
ЦЕНТР», про визнання правочину
удаваним, визнання права власності та
виключення майна з акту опису та
арешту, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом, в якому
посилався на те, що 01 листопада 2007 року
він купив у відповідача автомобіль
SUBARU LEGACY, 2002 року випуску, вартістю 50000
грн. письмовий договір купівлі продажу
вони не оформляли, а замість цього
ОСОБА_2 надала позивачу нотаріально
посвідчену довіреність на право
управління та розпорядження вказаним
автомобілем. У січні 2013 року ОСОБА_1
дізнався, що на автомобіль накладено
арешт по причині наявності у ОСОБА_2
непогашених боргових зобов'язань за
судовим рішенням, тому позивач просив
визнати довіреність удаваним
правочином, вчиненим для приховання
договору купівлі-продажу, визнати за
ним право власності на автомобіль та
виключити його з акту опису й арешту
майна (а.с. 3-6).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпро- петровська
від 16 жовтня 2013 року позовні вимоги
задоволено в повному обсязі, вирішено
питання судових витрат (а.с. 63-64).

В апеляційній скарзі ТОВ «СКД ЦЕНТР»
посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права при ухваленні
судового рішення, у зв'язку з чим
ставить питання про його скасування
(а.с. 68-73).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення
місцевого суду скасуванню, виходячи з
наступного.

Задовольняючи вимоги позивача суд
першої інстанції виходив з того, що
право власності на автомобіль перейшло
до позивача, оскільки між ним та ОСОБА_2
01 листопада 2007 року фактично відбувся
оплатний правочин, а саме
купівля-продаж автомобіля, який був
оформлений генеральною довіреністю.

Проте погодитись з такими висновками
суду не можна.

Як вбачається з матеріалів справи,
автомобіль мaрки SUBARU LEGACY 2002 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу (а.с.
12).

01 листопада 2007 року ОСОБА_2 на підставі
нотаріально посвідченої довіреності
уповноважила ОСОБА_1 вчиняти
різноманітні правочини, пов'язані з
продажем, обміном, здачею в оренду
юридичним або фізичним особам,
користуватися та експлуатувати
належним їй, відповідачу ОСОБА_2,
автомобілем мaрки SUBARU LEGACY 2002 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1 (а.с.10).

В подальшому, 08 грудня 2010 року, ОСОБА_2
надала ОСОБА_1 нову довіреність з тими
самими повноваженнями щодо вказаного
автомобіля (а.с. 38).

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Відповідно до вимог ст. 208 ЦК України у
письмовій формі належить вчиняти:
правочини між юридичними особами;
правочини між фізичною та юридичною
особою, крім правочинів, передбачених
частиною першою статті 206 цього
Кодексу; правочини фізичних осіб між
собою на суму, що перевищує у двадцять і
більше разів розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, крім правочинів,
передбачених частиною першою статті 206
цього Кодексу; інші правочини, щодо
яких законом встановлена письмова
форма.

Договір купівлі-продажу автомобіля має
свою специфіку.

Письмова форма договору
купівлі-продажу автомобіля
передбачена постановою Кабінету
Міністрів України від 07 вересня 1998 року
№ 1388, якою затверджений Порядок
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, автобусів, а також
самохідних машин на шасі, автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів та мотоколясок
(далі - Порядок), згідно з п. 2 яких вони є
обов'язковими для всіх юридичних і
фізичних осіб.

Відповідно до абз. 1 п. 7 Порядку
власники транспортних засобів -
юридичні та фізичні особи або їх
представники зобов'язані
зареєструвати їх протягом 10 діб після
придбання або митного оформлення, чи
тимчасового ввезення на територію
України, або виникнення обставин, що є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів.

Відповідно до абз. 1, 4 п. 8 Порядку
державної реєстрації та обліку
автомобілів реєстрація транспортних
засобів здійснюється на підставі заяви
власника і документів, що посвідчують
його особу, правомірність придбання
транспортного засобу, відповідність
конструкції транспортного засобу
встановленим вимогам безпеки
дорожнього руху, а також вимогам, які є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів.

Для реєстрації транспортних засобів,
що перебували в експлуатації і
зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім
названих документів, додається
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу (технічний
паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про
зняття транспортного засобу з обліку.

З матеріалів справи вбачається, що
спірний автомобіль не був знятий з
обліку в органах ДАІ, залишався
зареєстрованим за відповідачем. Заява
від останнього про зняття з обліку
автомобіля не подавалась і його огляд
органами ДАІ не здійснювався

Не надходила така заява й від позивача,
який мав на те повноваження за виданою
довіреністю, про зазначене свідчить
довідка Відділу РЕР ДАІ (а.с. 37).

Абзацем 1 п. 42 Порядку передбачено: у
разі коли транспортний засіб
знімається з обліку у зв'язку з його
відчуженням, у свідоцтві про
реєстрацію (технічному паспорті) або на
копії реєстраційної картки, що
додається до свідоцтва про реєстрацію
на пластиковій основі, робиться запис:
"Транспортний засіб знято з обліку для
реалізації".

Тобто до вчинення вказаних дій
відповідач не мав права відчужувати
спірний автомобіль, а позивач, в свою
чергу, не мав права його придбати.

Сукупність наявних у справі доказів
свідчить про те, що в установленому
порядку договір купівлі-продажу
спірного автомобіля між його власником
та ОСОБА_1 не укладався, а з огляду на
викладене посилання суду першої
інстанції на доручення від 01 листопада
2007 року, як на підставу набуття права
власності на автомобіль, є
безпідставним.

Крім того, відповідно до ч. 1, 3 ст. 237 ЦК
України представництвом є
правовідношення, в якому одна сторона
(представник) зобов'язана або має право
вчинити правочин від імені другої
сторони, яку вона представляє.
Представництво виникає на підставі
договору, закону, акта органу юридичної
особи та з інших підстав, встановлених
актами цивільного законодавства.

Тобто, за своїм юридичним змістом
договір доручення є договором про
представництво, оскільки повірений
зобов'язується діяти від імені
довірителя. При цьому, він не має права
укладати угоду від імені особи, яку він
представляє, відносно себе.

За таких обставин колегія судів
приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги знайшли своє
підтвердження матеріалами справи, а
тому постановлене судове рішення
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «СКД
ЦЕНТР» - задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.
Дніпропетровська від 16 жовтня 2013 року -
скасувати та прийняти нове, яким ОСОБА_1
у задоволенні позовних вимог -
відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з
моменту оголошення і протягом двадцяти
днів може бути оскаржено шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: