Справа № 229/3438/13-ц
У Х В А Л А

20 серпня 2013 року м. Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Панова Т. Л., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

19 серпня 2013 р. ОСОБА_1 звернулася до Дружківського міського суду з заявою про поділ спільного майна подружжя, а також із заявою про забезпечення позову, в якій вказала, що 19 серпня 2013 р. вона звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, яке знаходиться в Туреччині:

1) квартири ZEBO. Ins. в місті Анталія;

2) квартири Orange Free A2 в місті Кемер;

3) квартири Orange Free В2 в місті Кемер;

Зазначене нерухоме майно зареєстровано на відповідача та перебуває в його володінні. Власник даного майна може розпорядитися майном на свій розсуд, в тому числі передати його у власність іншій особі, тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того на ім"я відповідача в Турецькому економічному банку м.Анталія в період шлюбу був відкритий валютний рахунок, грошовими коштами на цьому рахунку відповідач може в будь-який розпорядитися на свій розсуд, що також затруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Просить заборонити ОСОБА_2 відчуджувати нерухоме майно, яке знаходиться в Туреччині; заборонити ОСОБА_2 користуватися та розпоряджатися грошовими коштами, які перебувають на рахунку в Турецькому економічному банку м.Анталія.

Суддя вважає, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суддею встановлено, що ОСОБА_1 19 серпня 2013 р. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Нерухоме майно зареєстровано на відповідача, і знаходиться в Туречинні в м.Анталія та в м.Кемер. Банківський рахунок, на якому перебувають спільні кошти подружжя, також знаходиться в економічному банку Туреччини.

Відповідно до ст. 80 Закону України "Про міжнародне приватне право" від 23.06.2005 р. (з наступними змінами та доповненнями) у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України. На підставі Гаазької Конвенції "Про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах", 1970 р., суди України можуть оформлювати судові доручення про проведення окремих процесуальних дій або про отримання доказів. Вираз "інші процесуальні дії" не включає вручення судових документів або проведення дій з метою виконання або примусового виконання судових рішень чи розпоряджень, або постанов про застосування тимчасових чи охоронних заходів, яким є забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії. Виходячи з цього, рішення суду України про застосування охоронного заходу у вигляді заборони вчиняти певні дій стосовно майна, яке знаходиться у Туреччині, не може бути виконане на території іноземної держави.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що на підтвердження своїх доводів щодо необхідності забезепечення позову, позивач винен надати докази, що існує реальна загроза невиконання чи утрудження виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Позивач в заяві припускає, що ОСОБА_2 може за власним розсудом передати у власність майно іншій особі, але доказів, що дійсно відповідач має такий намір до заяви не додано.

Керуючись ст. ст.152, 153 ЦПК України, ст. 80 Закону України "Про міжнародне приватне право" від 23.06.2005 р. (з наступними змінами та доповненнями, Гаазькою Конвенцією "Про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах", 1970 р., суддя

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Копію ухвали надіслати для відома - сторонам по справі.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області протягом пяти днів з дня винесення ухвали, або отримання її копії.

,

Суддя: ОСОБА_3