Провадження № 2/727/2468/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013 року. Шевченківський
районний суд м.Чернівці

в складі:
головуючого судді - Дудакова С.Є.

при
секретарі - Никорчук Б.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Чернівці справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики, -

встановив:

позивач звернувся до суду з даним
позовом, в якому посилався на те, що 26
вересня 2012 року він надав
відповідачеві позику у розмірі 4 600
доларів США до 10 жовтня 2012 року.
Вказував, що в порушення взятих на себе
зобов»язань відповідач станом на 13
листопада 2013 року вказані кошти йому не
повернув.

Просив стягнути з відповідача на
свою користь 38 006,82 грн. боргу за
договором позики, 380,07 грн. - понесених
витрат по сплаті судового збору.

В судове засідання позивач не з»явився,
подавши до суду заяв про розгляд справи
без його участі та про повне
підтримання позову.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, пояснивши при цьому, що він
дійсно був винен позивачеві 34 332, 16 грн.
і стосовно цього боргу є рішення суду, а
розписка проте, що він позичив у
позивача 4 600 доларів США була ним
написана на прохання позивача, який
таким чином «підстрахувався», а
насправді це ті самі гроші у відношенні
яких уже є рішення суду.

Дослідивши заяву позивача, заслухавши
пояснення відповідача, дослідивши
письмові докази по справі, суд вважає,
що позов обгрунтований і підлягає до
задоволення.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.208 ЦК
України у письмовій формі належить
вчиняти правочини фізичних осіб між
собою на суму, що перевищує у 20 і більше
разів розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян.

На підставі вимог ст.ст 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник обов»язується повернути
позикодавцю ту ж суму грошових коштів
(суму позики), або таку ж кількість
речей того ж роду і такої ж якості, а на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей. Договір
позики - це односторонній договір,
оскільки обов»язки виникають лише у
однієї сторони - позичальника, а права -
лише у позикодавця. На позичальника
покладається обов»язок повернути
позикодавцю грошові кошти у такий
самій сумі, або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такої самої якості та такого
самого роду, що були передані йому
позикодавцем, та сплатити винагороду
(проценти), якщо договір не є
безпроцентним, а позикодавцеві
належить право вимагати від
позичальника повернення позики та
сплати винагороди, якщо договір не є
безпроцентним.

Судом встановлено, що договір позики
був укладений між сторонами 26 вересня
2012 року, ствердженням чого є розписка
відповідача про отримання ним в борг
від позивача 4 600 доларів США, які
зобов»язувався повернути до 10 жовтня
2012 року.

Слід вважати, що договір позики
належить до реальних договорів і, отже,
вважається укладеним з моменту
передання грошей або речей, а обов»язки
з договору позики виникають тільки для
однієї сторони - позивальника, бо
отримавши у власність передані йому
позикодавцем гроші або речі,
позичальник стає забов»язаним
повернути позикодавцю таку ж суму
грошей, або рівну кількість грошей
такого ж роду і якості.

Суд не може погодитися з доводами
відповідача, що ним не укладалося
договору позики, оскільки письмова
форма договору позики внаслідок його
реального характеру є доказом не лише
факту укладення договору, але й факту
передачі грошової суми позичальником.
Договір позики є двостроннім
правочином, а також він є одностороннім
договором, оскільки після укладення
цього договору всі обов»язки за ним, у
тому числі повернення предмета позики
або рівної кількості речей того ж роду
та такої ж якості, несе позичальник, а
позикодавець набуває за цим договором
тільки права. За своєю суттю розписка
про отримання в борг грошових коштів є
документом, який видається боржником
кредитору за договором позики
підтверджуючи як його укладення, так і
умови договору, а також засвідчуючи
отримання боржником від кредитора
певної грошової суми або речей.

Також суд не погоджується з твердження
відповідача про те, що він не брав в
борг у позивача 4 600 доларів США,
оскільки дана обставина не знайшла
свого підтвердження, а посилання
відповідача на те, що ідеться про одну і
ту ж грошову суму є необґрунтованими.

Дійсно, Шевченківським райсудом
м.Чернівці 29 жовтня 2013 року прийнято
рішення про стягнення з відповідача на
користь позивача боргу позики, але той
спір стосувався договору позики на 4 200
доларів США від 29 листопада 2012 року,
натомість предметом і змістом та ціною
даного позову є договір позики від 26
вересня 2012 року на 4 600 доларів США,
тобто мають місце різні договори
позики. Більш того, саме відповідач не
заперечував надання ним позивачеві
розписки про отримання від того саме 4
600 доларів США 26 вересня 2012 року.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 612, 623, 625, 629,
1046, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК
України суд, -

вирішив:

позов задовольнити. Стягнути з
ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_1, виданий
Євпаторійським МВ УМВСУ в Криму 24 січня
2003 року) на користь ОСОБА_1 суму боргу за
договором позики від 26 вересня 2012 року
та 3% річних в загальному розмірі 38006,82
грн. та судовий збір - 380,07 грн.

Рішення може бути оскаржене до
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Чернівецької
області через Шевченківський райсуд
м.Чернівці на протязі 10 днів з дня його
проголошення.

СУДДЯ: