АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа 411/2-520/11
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження 22ц/774/1414/К/13
Доповідач - Остапенко
УХВАЛА

Іменем України

24 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Остапенко В.О.

суддів: Барильської А.П.,
Савіної Г.О.

при секретарі: Бевзі М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 22 грудня 2011
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про
усунення від права на спадкування,
визнання права власності на 2/3 частини
будинку в порядку спадкування, -

Особи, які беруть участь у розгляді
справи :

представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5,

представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_6,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа -
ОСОБА_4, про усунення від права на
спадкування, визнання права власності
на 2/3 частини будинку в порядку
спадкування.

В обґрунтування позову зазначила, що на
підставі рішення суду від 08 червня 2006
року її було призначено опікуном
ОСОБА_7 з якою вона постійно проживала
та доглядала за нею. ІНФОРМАЦІЯ_2 року
померла її бабуся - ОСОБА_7, після смерті
якої відкрилася спадщина на належне за
її життя майно - 2/3 частину будинку
АДРЕСА_1, про прийняття якої до
державного нотаріуса звернувся її син -
відповідач по справі. Батько позивача -
ОСОБА_4 відмовився від спадкування
частини квартири після смерті своєї
матері - на користь доньки - ОСОБА_2

Вважаючи, що відповідач ухилявся від
надання допомоги спадкодавцеві, яка у
зв'язку зі своєю хворобою перебувала у
безпорадному стані, потребувала
догляду та матеріальної допомоги, не
має права на спадкування частини
вказаного майна, а тому уточнивши
позовні вимоги, просила суд, усунути
від права на спадкування за законом
після смерті ОСОБА_7, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, визнати за нею право
на спадщину за законом після смерті
ОСОБА_7, змінити черговість одержання
права на спадкування, визнати за нею
право власності на 2/3 частини будинку в
порядку спадкування.

Рішенням Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 22 грудня 2011
року відмовлено в задоволенні позову
ОСОБА_2

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11 квітня
2012 року рішення Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу від 22
грудня 2011 року скасувано та ухвалено
нове рішення, яким позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено частково. Усунуто
від права на спадкування за законом
ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_7, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.Визнано за ОСОБА_2
право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ 13 березня 2013 року
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11 квітня
2012 року скасовано, справу направлено на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового рішення про
задоволення заявлених позовних вимог,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Вважає, що наявні
підстави для усунення відповідача від
спадкування, оскільки останній не
надавав допомоги спадкодавцю, яка
через тяжку хворобу знаходилася в
безпорадному стані й потребувала
догляду та матеріальної допомоги, в той
час як мав змогу її надавати, однак
умисно ухилявся від її надання, навіть
не цікавлячись станом здоров'я своєї
матері.

В запереченнях на апеляційну скаргу
відповідач ОСОБА_4 рішення суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу
відхилити як не обгрунтовану .

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених позовних вимог, доводів
апеляційної скарги та заперечень на
неї, колегія суддів, вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленю
з наступних підстав.

Судом встановлено, що власниками
домоволодіння по АДРЕСА_1 є ОСОБА_7, якій
належить 2/3 частини, по 1/2 частці
кожному належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

ОСОБА_7, померла 9 січня 2009 року після її
смерті відкрилась спадщина на 2/3
належних їй частини домоволодіння.
Спадкоємцями першої черги є діти
спадкодавця: ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

ОСОБА_4, подавши заяву до нотаріальної
контори, відмовився від прийняття
спадщини на користь своєї доньки -
ОСОБА_2, яка на підставі рішення
Довгинцівського районного суду м.
Кривого Рогу від 8 червня 2006 року була
призначена опікуном ОСОБА_7, визнаної
недієздатною.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із
відсутності підстав для усунення
відповідача, як спадкоємця першої
черги, від спадкування за законом.

Колегія суддів погоджується з
вказаними висновками суду першої
інстанції з наступних підстав.

Статтями 202, 203 СК України встановлено
обов'язок повнолітніх дітей утримувати
своїх батьків, які є непрацездатними та
потребують матеріальної допомоги,
мають тяжкі хвороби, інвалідність або є
безпомічними.

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України,
особа може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо судом буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми
закону, суд при вирішенні такої справи,
згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України
повинен установити як факт ухилення
особи від надання спадкодавцеві
допомоги, так і факт перебування
спадкодавця у безпорадному стані через
похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво
та потребу спадкодавця в допомозі цієї
особи.

Під безпорадним станом слід розуміти
безпомічність особи, неспроможність її
своїми силами через похилий вік, тяжку
хворобу або каліцтво фізично та
матеріально самостійно забезпечувати
умови свого життя, у зв'язку з чим ця
особа потребує стороннього догляду,
допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребує допомоги,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку спадкодавцю. Тобто ухилення,
пов'язане з винною поведінкою особи,
яка усвідомлювала свій обов'язок, мала
можливість його виконувати, але не
вчиняла необхідних дій.

Таким чином, ухилення характеризується
умисною формою вини.

Аналогічні роз'яснення також викладені
в постанові Пленуму Верховного Суду
України N 7 «Про судову практику у
справах про спадкування» від 30 травня
2008 року.

Як вбачається з матеріалів справи
спадкодавець ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
через похилий вік та тяжку психічну
хворобу неспроможна була своїми
силами фізично чи матеріально
самостійно забезпечити умови свого
життя, у зв'язку з чим потребувала
допомоги і опіки та постійного
стороннього догляду.

Рішенням Довгинцівського районного
суду м.Кривого Рогу від 08.06.2006 року
ОСОБА_7 визнано недієздатною та
встановлено над нею опіку. Опікуном
призначено ОСОБА_2 (а.с. 6).

Як встановлено судом та не
заперечується сторонами, ОСОБА_2 з
березня 2006 року по день смерті ОСОБА_7 -
ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживала разом з
померлою за адресою: АДРЕСА_1, несла
витрати на її догляд та утримання.

Спадкоємцями першої черги після смерті
матері ОСОБА_7 є діти спадкодавця:
ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

ОСОБА_4, подавши заяву до нотаріальної
контори, відмовився від прийняття
спадщини на користь своєї доньки -
ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 - помер.

Відповідно до наданої інформації
четвертої Криворізької державної
нотаріальної контори вказано, що 31.05.2013
року з заявою про прийняття спадщини за
законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3
року ОСОБА_4, звернулась донька
померлого - ОСОБА_2, яка є позивачем по
справі.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач ОСОБА_3 не мав можливості
надавати допомогу недієздатній матері
через погані стосунки з братом ОСОБА_4,
донька якого доглядала спадкодавця.

Крім того, відповідач ОСОБА_3
відповідно до наданих доказів має ряд
захворювань та періодично знаходиться
на лікуванні, що підтверджується
витягами з медичної карти.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
ОСОБА_7 отримувала допомогу в повному
обсязі від позивача, яка була
призначена її опікуном.

Та обставина, що сторони не
спілкувались протягом тривалого часу,
не свідчить про факт умисного ухилення
від надання допомоги відповідачем
ОСОБА_3 в розумінні ст. 1224 ЦК України.

Отже, вирішуючи спір, суд першої
інстанції на виконання вимог ст.ст. 214,
215 ЦПК України, вірно визначився з
характером спірних правовідносин,
правовою нормою, що підлягає
застосуванню до їх врегулювання, в
достатньо повному обсязі встановив
права і обов'язки сторін, що брали
участь у справі, обставини справи,
перевірив доводи і заперечення сторін,
дав їм належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. . 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 22 грудня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підпис)