Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2013 року
Галицький районний суд м.
Львова в складі:

головуючого – судді
Стрельбицького В.В.,

при секретарі
Тарапацькому Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом Львівського державного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_1 про стягнення витрат,
пов’язаних з утриманням відповідача,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з
відповідача 15 016, 67 грн. витрат,
пов’язаних з утриманням відповідача,
мотивуючи позов тим, що у вересні 2006
року між позивачем та відповідачем
було укладено договір про підготовку
фахівця у вищому навчальному закладі
МВС України. Згідно п.2.3.6 вказаного
договору, ОСОБА_1 зобов’язався у
випадку звільнення з органів
внутрішніх справ протягом трьох перших
років після закінчення навчання
відшкодувати витрати, які були
затрачені на його утримання у вищому
навчальному закладі МВС України.
Наказом ГУМВС України від 25.04.2013р. №154
о/с ОСОБА_1 було звільнено з органів
внутрішніх справ за порушення
дисципліни, згідно ст.64 п. «є»
«Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ».

Представник позивача в судовому
засіданні, позов підтримав, дав
пояснення аналогічні доводам,
викладеним у позові. Просить позов
задоволити.

Відповідач та його представник,
кожен окремо, в судовому засіданні
позов заперечили з підстав, викладених
у письмових запереченнях. Просять
відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, оцінивши
надані суду докази в їх сукупності, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до наказу №210 о/с від
03.08.2006р. ректора Львівського державного
університету внутрішніх справ /а.с.3/,
ОСОБА_1 зараховано на І курс факультету
економічної безпеки.

Між Львівським державним
університетом внутрішніх справ в особі
ректора ОСОБА_2, Головним управлінням
МВС України в особі начальника ОСОБА_3
та ОСОБА_1 було укладено договір про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі МВС України /а.с.4-5/.

Відповідно до п.п.2.3.2, 2.3.3., 2.3.5 даного
договору, Дзюба зобов’язався не
допускати порушень службової та
навчальної дисципліни, дотримуватися
вимог законодавства України та
нормативно-правових актів з питань
проходження служби в органах
внутрішніх справ та відпрацювати за
посадою, на яку призначений замовником
не менше трьох років.

Згідно п.2.3.6 вказаного договору,
ОСОБА_1 зобов’язався у разі
відрахування з навчального закладу чи
звільнення з органів внутрішніх справ
по закінченні навчання до
встановленого трирічного терміну
перебування на службі за підставами,
передбаченими пунктом 3 цього договору,
відшкодувати фактичні витрати,
пов’язані з утриманням у навчальному
закладі згідно із затвердженим
розрахунком.

Наказом №154 о/с від 25.04.2013р.
начальника ГУ МВС України у Львівській
області /а.с.6/, ОСОБА_1 звільнено з
органів внутрішніх справ за п.64 «є» (за
порушення дисципліни).

Згідно ст.526 ЦК України, зобов’язання
має виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.629 ЦК України,
договір є обов’язковим до виконання
сторонами.

Згідно довідки-розрахунку №835 від
09.10.2013р., витрати пов’язані з навчанням
у Львівському державному університеті
внутрішніх справ ОСОБА_1 за серпень 2006
– липень 2010р. складають 15016,67 грн. /а.с.7/.

Таким чином, враховуючи
вищенаведене, беручи до уваги ту
обставину, що відповідач не виконав
взяті на себе зобов’язання, зокрема не
відпрацював 3 роки на призначеній
посаді в органах внутрішніх справ та не
дотримався службової дисципліни, при
цьому повністю розуміючи наслідки
такого звільнення, тобто тим самим
відповідач відмовився від подальшого
проходження служби, натомість позивач
повністю виконав свої зобов’язання за
вказаним договором, а тому
дотримуючись засад справедливості та
розумності, суд приходить до
переконання про обґрунтованість
позовних вимог та позов слід
задоволити.

Керуючись ст.ст. 3-11, 60, 212-215 ЦПК
України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Львівського державного університету
внутрішніх справ 15 016 (п’ятнадцять
тисяч шістнадцять) 67 копійок - витрат,
пов’язаних з утриманням відповідача
та 229 (двісті двадцять дев’ять) 40
копійок – витрат понесених, у зв’язку
із сплатою судового збору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом 10-ти днів
після його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Стрельбицький В.В.