Справа № 401/1620/12
РІШЕННЯ

Іменем України

22 січня 2013 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Носулі А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на ? частину спільного майна подружжя - квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилалась на те, що з 24.05.1980 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, що був розірваний 07.08.2002 року, актовий запис №434. Від спільного життя мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3 (після шлюбу Матвієнко) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В період шлюбу за спільні кошти подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 була придбана трикімнатна квартира АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі-продажу від 10.12.1999 року, реєстровий №6691. Право власності на вказану квартиру було оформлено на ім'я відповідача ОСОБА_2.

У грудні 2001 року позивачка знялася з реєстрації в квартирі АДРЕСА_1, та разом з дітьми переселилась до своєї матері за адресою: АДРЕСА_2.

07.08.2002 року шлюб між сторонами було розрізано, актовий запис №434.

Про те, що спірна квартира була формена на ім'я відповідача ОСОБА_2 позивача дізналась випадково навесні 2009 року, коли звернулась до КЖЕП за довідкою для вступу доньки ОСОБА_5 на навчання.

Позивачка вважає спірну квартиру спільно нажитим майном подружжя, оскільки вона була придбана під час перебування у зареєстрованому шлюбі в відповідачем, та посилаючись на ст. 60, 70 СК України, просить суд розподілити майно подружжя в рівних частках та визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивачка підтримала та надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник позивачки підтримав позовні вимоги у повному обсязі, наполягав на визнанні за ОСОБА_1 права власності саме на ?? частину спірної квартири як за подружжям, відповідно до ст. 70 СК України, та зазначив, що позивачка пропустила строк звернення з позовом до суду з поважних причин, оскільки вважала, що квартира оформлена на всіх членів сім'ї.

Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на те, що позивачці було відомо про те, що право власності на квартиру було оформлено на ім'я ОСОБА_2, поважних причин пропуску строку звернення до суду позивачка не надала, у зв'язку з чим просила у позові відмовити.

Вислухавши пояснення позивачки та представників сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що з 24.05.1980 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який був розірваний 07.08.2002 року, актовий запис №434. Від спільного життя сторони мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3 (після шлюбу Матвієнко) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В період шлюбу подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 була придбана трикімнатна квартира АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі-продажу від 10.12.1999 року, реєстровий №6691. Право власності на вказану квартиру було оформлено на ім'я відповідача ОСОБА_2.

В грудні 2001 року позивачка знялася з реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 та разом з дітьми переселилась до квартири своєї матері за адресою: АДРЕСА_2, де з 28.05.2002 року є зареєстрованою.

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ЦК України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен із подружжя має рівні права володіння користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до чч. 2 та 3 ст. 29 КпШС України поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і. після розірвання шлюбу.

Для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності.

Згідно з ч. 2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права.

Позивачка не довела та не надала допустимих доказів того, що вона дізналася про порушення її права на спірну квартиру лише навесні 2009 року, та не надала докази поважності пропуску стоку позовної давності.

З 2002 року позивачка в спірній квартирі не проживає, є зареєстрованою за іншою адресою, не здійснює жодних прав та обов'язків власника квартири, комунальні платежі з спірну квартиру не здійснює. З позовом про вселення чи визнання право користування квартирою АДРЕСА_1 до суду не зверталась.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачкою пропущений строк звернення до суду з позовом про розподіл майна подружжя з неповажних причин, вона не довела суду час, коли вона дізналася про своє порушене право, та поважність причин пропуску строку позовної давності, тому, незважаючи на придбання спірної квартири в період шлюбу, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину спільного майна подружжя задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 209, 212- 215 ЦПК України, ст.ст. 72 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину спільного майна подружжя, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: