Справа №493/1797/13-ц
Провадження № 2/493/754/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.08.2013 року

Балтський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді БОДАШКО Л.І.,

при секретарі ТИХОНОВІЙ Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балті Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Балтської міської ради Одеської області про визнання дійсним договір купівлі-продажу і визнання права власності на житловий будинок,

в с т а н о в и в :

Позивач в позовній заяві стверджує, що в м. Балта Одеської по вул. 50 років Жовтня, 78 на земельній ділянці розміром 400 кв. м розташований житловий будинок з господарськими будівлями, ? частина якого належала ОСОБА_3 і ? частина якого належала ОСОБА_2 згідно ухвали Балтського районного суду від 24 липня 1992 року. З 1997 року вона з ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних відносинах, він 17.01.2003 року склав заповіт , згідно якого належну йому ? частину вищевказаного будинку на випадок його смерті заповідає їй. Цей заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу, реєстр № 58. Згодом, 18 травня 2010 року вони зареєстрували шлюб з ОСОБА_3, а 23.08.2010 року ОСОБА_3 помер. Весь час, до дня смерті чоловіка, вона проживала з ним в цій частині будинку і до теперішнього часу там живе. На другу половину будинку мала право колишня дружина ОСОБА_3 ОСОБА_2, яка в будинку після розлучення з чоловіком не жила, тому після його смерті приїхала і 04.07.2013 року продала їй свою ? частину будинку за 56800 грн., про що вони уклали договір купівлі-продажу, по акту приймання передачі відповідач їй передала цю частину будинку, власноручно написала розписку про отримання грошей і взяла зобовязання зявитися до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу. Вони зявилися до нотаріуса, але нотаріус відмовила оформити угоду, оскільки на земельну ділянку у відповідачки не має кадастрового номеру і вона не може його отримати, оскільки не є громадянкою України. Вона, фактично, після смерті чоловіка, спадщину прийняла, як спадкоємець за заповітом, оскільки на час смерті спадкодавця жила разом з ним, а також виконала всі умови договору купівлі-продажу, укладеного 04.07.2013 року нею і ОСОБА_2, а остання ухиляється від отримання кадастрового номеру земельної ділянки і посвідчення договору купівлі-продажу у нотаріуса, що вимушує її звернутися до суду.

В судове засідання позивач не зявилася, однак направила суду клопотання про розгляд справи без неї, а також в заяві просила задовольнити позов і дала свою згоду на розгляд справи без відповідача, якщо та не зявиться в судове засідання.

Відповідач в судове засідання не зявилася і направила суду клопотання про розгляд справи без неї, при цьому підтвердила факт продажу будинку позивачу, однак також повідомила, що наміру оформити угоду належним чином не має за станом здоровя і у звязку з відсутністю коштів.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача у повному обсязі у звязку з наступним.

Вищевказана ? частина житлового будинку з господарськими будівлями № 78, розташована на земельній ділянці розміром 400 кв. м по вул. 50 років Жовтня в м. Балта Одеської області, належала на праві приватної власності відповідачу, що підтверджується ухвалою про затвердження мирової угоди Балтського районного суду від 24 липня 1992 року.

Крім того, судом встановлено, що сторони уклали між собою договір купівлі-продажу вищевказаної ? частини житлового будинку від 04.07.2013 року, згідно якого відповідач продала, а позивач купила цю частину будинку за 56800 грн. і по акту прийому-передачі від 04.07.2013 року відповідач передала, а позивач прийняла цю частину будинку.

Відповідно до розписки, написаної 04.06.2013 року ОСОБА_2, вона отримала від позивача вищевказану суму грошей і взяла зобовязання оформити угоду належним чином.

Позивач є дружиною спадкодавця ОСОБА_3, який ще при житті склав не неї заповіт, що підтверджується цим заповітом серії ВАС № 535041, посвідченим 17.01.2003 року приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу, реєстр № 58. Вона фактично прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини жила разом із спадкодавцем і зареєстрована на однією з ним адресою, що підтверджується паспортом позивачки і домовою книжкою(ч.3 ст. 1268 ЦК України).

Згідно рекомендацій викладених у п.13 Постанови пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Судом зясовано, що відповідно до ст. 657 ЦК України (із змінами, внесеними згідно із Законами № 1878-VI(1878-17) від 11.02.2010, № 2756- VI(2756-17) від 02.12.2010) договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, державна реєстрація такого договору виключена, а відповідно до ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухилилася від нотаріального посвідчення договору, про що повідомила в клопотанні про розгляд справи без її присутності, де вказала, що наміру зявитися до нотаріуса для посвідчення договору у неї не має, оскільки послуги нотаріуса коштують багато грошей, тому втрачена можливість посвідчення вищевказаного договору у нотаріуса, а також встановлено, що інших підстав нікчемності правочину в даному випадку не має.

За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне виконання договору, але відповідач ухилилася від його нотаріального посвідчення, тому суд може визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 26.03.2013 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, при цьому наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Що ж стосується визнання права власності на нерухоме майно, то як встановлено ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч.1 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю, або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю, або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч.2 ст.377 ЦК України розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у звязку з переходом права власності на житловий будинок, будівля або споруду, є істотними умовами договору, який передає набуття права власності на ці обєкти(крім багатоквартирних будинків).

Таким чином, зазначені норми законів, приводять суд до висновку про те, що земельна ділянка, на якій розташована вищевказана частина житлового будинку, повинна перебувати у власності відчужувача цього будинку і лише в цьому випадку власник земельної ділянки зобовязаний отримувати її кадастровий номер, тобто відповідач повинна була бути власником земельної ділянки, на якій розміщений будинок. Відповідач власником земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, не є, а тому, на думку суду, не повинн вживати заходів до отримання кадастрового номеру, а право користування на земельну ділянку переходить разом із правом власності на житловий будинок за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 220,334, 377, 640,657 ЦК України, ст. 120 ЗК України, ст.ст.10,11,214,215,223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем за заповітом на спадщину у вигляді ? частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в м. Балта Одеської області по вул. 50 років Жовтня № 78, на земельній ділянці розміром 400 кв. м, а саме на кухню 1-1 площею 8,4 кв. м, кімнату 1-2 площею 10,9 кв. м, кімнату 1-3 площею 9,6 кв. м, а також літню кухню і сіни літ. Б,б, сараю літ. В і вбиральні літ. Г, яка залишилася після смерті ОСОБА_3, померлого 23 серпня 2010 року.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу ? частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в м. Балта Одеської області по вул. 50 років Жовтня № 78, на земельній ділянці розміром 400 кв. м, а саме на кімнату 1-4 площею 17,2 кв. м, кімнату 1-5 площею 22 кв. м і напівпідвал літ. А-1 між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, укладений 04 липня 2013 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на весь житловий будинок, позначений на схематичному плані під літ. А, розташований в м. Балта Одеської області по вул. 50 років Жовтня № 78, на земельній ділянці розміром 400 кв. м., загальною площею 68,1 кв. м, житловою площею 59,7 кв. м, з господарськими будівлями, а саме напівпідвалу літ А-1, входу в напівпідвал літ а, літньої кухні літ. Б, сіней літ. б, сараю літ. В, вбиральні літ. Г, огородження № 1,2,3,4, сходів № 5, ганку №6 і вимощення № І.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Балтський районний суд в 10-денний строк з дня отримання сторонами рішення суду.

С У Д Д Я