Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2013року Київський районний суд
м. Донецька в складі:

головуючого - судді Гурідової Н.М.,

при секретарі - Гуляєвої О.О.,

за участю позивача - ОСОБА_4,

за участю відповідача - ОСОБА_1,

за участю представника відповідача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду із позовом
до відповідача про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
посилаючись на те, що 15.10.2010 року
приблизно об 15 годині , вона прийшла з
роботи до дому, де на неї накинувся її
сусід з кімнати НОМЕР_1 з нецензурною
лайкою , образами, виштовхнувши її на
балкон четвертого поверху, намагаючись
скинути її з балкону. При цьому позивач
вказує, що відповідач наносив їй сильні
удари ногами, кулаками , як по ногам так
і по голові, сильні удари у низ животу ,
що підтверджується медичними
документами. Від цих ударів
спричинених відповідачем, позивач
втратила свідомість, коли опритомніла ,
у неї було запаморочення, була в крові,
сильно боліла права рука та ноги. Коли
вона вийшла в хол , побачила , що
відповідач чистить взуття та він почав
її ображати нецензурною лайкою та
погрожував їй скинути її з балкону.
Позивач вказує, що вона зверталась із
заявою до Київського РВ ДГУ ГУМВС
України в Донецькій області . Крім того,
позивач вказала, що 17.01.2013 року об 15
годині коли вона повернулась з роботи,
вона не змогла зайти в свою кімнату
оскільки, двері в кімнату були
загороджені шафою, де знаходились її
особисті речі та ліки, всі речі та ліки
були зіпсовані та крім того було
зіпсовано нові вхідні двері у кімнату.
Після цього відповідач накинувся на
неї з нецензурною лайкою та почав бити,
після чого до нього приєднався його
знайомий ОСОБА_5. Позивач вказує, що
17.01.2013 року нею було викликано швидку та
наряд міліції, вона написала заяву та
її госпіталізували до міської лікарні
№ 20 . Позивач просить стягнути з
відповідача моральну та матеріальну
шкоду у сумі 20 000 ,00 гривень (а.с.1,2). У
подальшому позивач уточнила свої
позовні вимоги та просила стягнути
матеріальну шкоду у сумі 10000,00 гривень
та моральну шкоду у сумі 10000,00 гривень
(а.с.58).

Позивач ОСОБА_4 у судовому засіданні
уточненні позовні вимоги підтримала,
просила їх задовольнити та пояснила, що
приблизно з листопада 2010 року вона
вселилась у гуртожиток в кімнату
НОМЕР_2 та вона знає відповідача ,
оскільки він є її сусідом та мешкає в
кімнаті НОМЕР_1. З моменту її вселення
по теперішній час з відповідачем
склались неприязні стосунки у зв'язку з
тим, що відповідач вимагає у неї
грошові кошти за мешкання у кімнаті
НОМЕР_2 . 15.10.2012 року приблизно о 15 годині
вона зайшла в хол та відкрила двері, для
того щоб перевірити хол. Позивач
пояснює, що хол є кімнатою загального
користування для кімнат
НОМЕР_3,НОМЕР_2,НОМЕР_1,НОМЕР_4 . Відкривши
балконні двері та повернувшись вона
побачила перед собою відповідача
ОСОБА_1, який безпричинно почав її
ображати нецензурною лайкою.
Відповідач наніс їй приблизно 3 удари
кулаком правої руки в тім'яну область
голови . Кулаком лівої руки відповідач
наніс їй многократні удари в середину
та низ живота, однак вона не пам'ятає
скільки точно він наніс ударів, при
цьому від ударів вона прикривалася
правою рукою і удари припадали по руці
і пальцях. Позивач вказує, що при цьому
відповідач виштовхував її у відкриті
двері на балкон. Після того як він
виштовхнув її вона спиною вдарилась об
металеві перила балкону після чого
зачепилась за штир , після чого вона
втратила свідомість в результаті чого
впала. Коли вона опритомніла то
знаходилась на правому боці , двері
балкону були зачинені зсередини холу,
через скло вона побачила відповідача
та стала питати, щоб він відчинив двері.
Через деякий час він відчинив двері
балкону. Відкривши двері вона побігла з
балкону та 15.10.2012 року вона написала
заяву у Київському РВ ДМУ ГУМВС України
в Донецькій області, де їй надали
направлення для СМЕ . Позивач зазначає,
що 15.10.2012 року їй були нанесені тілесні
ушкодження : струс головного мозку,
закритий перелом правої руки пальця та
забій на правій нозі. 18.10.2012 року вона
пройшла СМЕ та на її заяву було
відмовлено у порушення кримінальної
справи. Крім того, 17 січня 2013 року,
приблизно о 15 годині вона прийшла
додому і виявила, що двері її кімнати
заблоковани шафою, де знаходилися її
особисті речі в тому числі і її ліки.
Відкривши шафу, вона виявила, що речі її
зіпсовані, а ліки розбиті. У цей час на
неї накинувся відповідач і
малознайомий їй хлопець на ім'я ОСОБА_5,
який мешкає в кімнаті НОМЕР_5, стали
висловлюватися на її адресу
нецензурною лайкою, а ОСОБА_1 став
завдавати їй тілесні ушкодження, а
саме: спочатку завдав їй кілька ударів
обома руками по голові, а надалі став
наносити їй удари лівою ногою по її
ногам, чим заподіяв їй фізичний біль.
Вирвавшись, вона вибігла на вулицю і
викликала працівників міліції, у
наслідку звернулася в травмпункт.
Позивач вказує, що перебуваючи на
лікарняному в період з 16.10.2012 року по
26.10.2012 року вона витратила на ліки 10 000,00
грн., а також просила з відповідача
стягнути на її користь моральну шкоду у
розмірі 10000,00 гривень .

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, надав
письмові заперечення (а.с.44) та пояснив,
що позивачку знає з листопада 2010 року
та вона є його сусідкою, яка мешкає за
адресою : АДРЕСА_1, а він мешкає у кв.
НОМЕР_1. Відповідач вказує, що протягом 2
років між ними склалися неприязні
відносини, у зв'язку з тим, що позивач
відразу після вселення почала
конфліктувати з усіма сусідами,
погрожувала що всіх вижене. Крім того
відповідач вказує, що позивач не бере
участь у зборі грошових коштів на
благоустрій гуртожитку за
вищевказаною адресою. Протягом трьох
років позивач звертається до органів
міліції та у відношенні нього
виносилися постанови про відмову у
порушенні кримінальної справи. 15.10.2012
року приблизно об 06-00 годині він дійсно
знаходився в холі будинку, де чистив
взуття. Позивач почала обурюватися, що
в холі присутній запах, а також
накурено, при цьому вона розмовляла на
підвищених тонах, тоді він
запропонував їй вийти на загальний
балкон та подихати свіжим повітрям,
після чого вона вийшла на балкон та
оскільки між ними склались не
приязнені відносини він зачинив її на
балконі, після чого вона відразу почала
стукати та через мінуту він відчинив
двері, після чого він розвернувся і
пішов в кімнату, убачивши що позивач
виходить з балкону. В своїй кімнаті він
одягнувся та пішов. Стверджував, що
15.10.2012 року він позивачці тілесні
ушкодження не спричиняв. За даним
фактом його було викликано в органи
міліції, однак чим це закінчилось він
не знає. Не заперечував проти того, що
дійсно на наступний день, він побачив у
позивачці, що один з пальців її правої
руки був перемотаний еластичним
бинтом. Крім того, не заперечував, що
дійсно 17.01.2013 року в коридорі їх
гуртожитку, між ним та позивачкою виник
конфлікт на ґрунті того, що вона свої
шафою і іншими меблями захарастила
місце загального користування, а саме
хол. Вона сама в його присутності стала
рухати свої меблі та її шафа впав набік,
після чого вона стала йому погрожувати
фізичною розправою. Побачивши, що у неї
є розлад психіки, він сам викликав
швидку допомогу, а позивачка
співробітників міліції. Категорично
стверджує, що тілесних ушкоджень
позивачці не заподіював. Йому також
відомо, що за її заявою було проведена
перевірка, та відносно нього
кримінальне провадження було
припинено у зв'язку з відсутністю події
кримінального правопорушення.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнала, вважала
його не доведеним та таким, який не
підлягає задоволенню, надала в
судовому засіданні аналогічні
пояснення викладеним відповідачем та в
письмових запереченнях.

Суд, заслухавши позивача, відповідача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, матеріали про
відмову в порушенні кримінальної
справи №8105,7678,3130, матеріали
кримінального провадження №0000235
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4,
яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та
відповідач ОСОБА_1, який мешкає за
адресою: АДРЕСА_2 є сусідами, та між ними
протягом тривалого періоду часу
склалися неприязні відносини на
побутовому ґрунті, в результаті чого,
між ними виникають конфліктні
ситуації, про що в судовому засіданні
не заперечували обидві сторони.

З справи про відмову в порушенні
кримінальної справи № 7678 та з
постанови про відмову в порушення
кримінальної справи від 18.10.2012 року
(а.с.8), судом встановлено, що 15.10.2012 року
в Київський РВ ДГУ звернулася
позивачка із заявою про прийняття
заходів до відповідача, який 15.10.2012
року, приблизно в 15 годин 10 хвилин
перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 в
коридорі, образив її нецензурною
лайкою і заподіяв їй тілесні
ушкодження.. У ході проведення
перевірки за даною заявою було
встановлено, що 15.10.2012 року, приблизно о
15 годині, позивачка перебувала за
місцем проживання у фойє, у цей час з
кімнати НОМЕР_1 вийшов ОСОБА_1 і став
ображати її нецензурною лайкою, після
чого почав бити її ногами по тулубу, чим
заподіяв їй тілесні ушкодження.

Згідно акту судово медичного
дослідження №2906 у ОСОБА_4 (а.с.98-100) було
встановлено, що виявлені у неї під час
огляду і зверненні за медичною
допомогою синець з набряком м'яких
тканин правої кисті, утворилися від дії
тупих предметів, можливо в зазначений
термін і відноситься до легких
тілесних ушкоджень.

Встановлений у неї діагноз
нейрохірургом ДОКТМО: ЛЗЧМТ: струс
головного мозку (анамнестически), не
підлягає оцінці при визначенні ступеня
тяжкості тілесних ушкоджень, так як він
не підтверджений об'єктивними даними.
Встановлений у неї при зверненні за
медичною допомогою діагноз: закритий
крайової перелом У-й п'ясткової кістки
правої кисті, також не може бути
врахований при визначенні ступеня
тяжкості тілесних ушкоджень, так як він
не підтверджений консультацією
фахівця - рентгенолога, а на знову
виробленої рентгенограмі
відзначаються тільки вираженні явища
деформуючого артрозу правої кисті.

Таким чином суд приходить до висновку,
що дійсно 15.10.2012 року, приблизно в 15
годин між сторонами за адресою:
АДРЕСА_1 в коридорі, виник конфлікт, в
процесі якого відповідач заподіяв
тілесні ушкодження позивачці у вигляді
синця з набряком м'яких тканин правої
кисті, які утворилися від дії тупих
предметів, можливо в зазначений термін,
що узгоджується з поясненнями
позивачки наданими нею в судовому
засіданні, а саме в тієї частині, що в
ході даної конфліктної ситуації, в той
час, коли відповідач наносив їй удари в
середину та низ живота, вона
прикривалася правою рукою і удари
припадали по руці і пальцях. Крім того,
в судовому засіданні відповідач
підтвердив той факт, що на наступний
день він бачив, що один з пальців
позивачки правої руки був перемотаний
еластичним бинтом.

Що стосується доводів позивачки в тієї
частині, що відповідач спричинив їй
струс головного мозку, закритий
перелом правої руки пальця та забій на
правій нозі, судом до уваги не
приймається, оскільки дані доводи
спростовуються актом судово медичного
дослідження №2906 (а.с.98-100), згідно якого
судом встановлено, що встановлений у
неї діагноз нейрохірургом ДОКТМО:
ЛЗЧМТ: струс головного мозку
(анамнестически), не підлягає оцінці
при визначенні ступеня тяжкості
тілесних ушкоджень, так як він не
підтверджений об'єктивними даними.
Встановлений у неї при зверненні за
медичною допомогою діагноз: закритий
крайової перелом У-й п'ясткової кістки
правої кисті, також не може бути
врахований при визначенні ступеня
тяжкості тілесних ушкоджень, так як він
не підтверджений консультацією
фахівця - рентгенолога, а на знову
виробленої рентгенограмі
відзначаються тільки вираженні явища
деформуючого артрозу правої кісті.

При цьому судом перевірено порядок,
правильність проведення
судово-медичного дослідження,
компетентність експертної установи та
експертів, відповідність експертного
висновку вимогам закону. Тому з
урахуванням наявності в матеріалах
справи достатніх документів, у суду
відсутні підстави сумніватися у
правильності висновків
судово-медичного дослідження. За таких
обставин висновок судово-медичного
дослідження не може бути визнаний
неповним, недостатнім, або таким, що
суперечить іншим матеріалам справи, а
також не може бути визнаний таким, що
викликає сумніви в його правильності.

Суд також не приймає до уваги
ствердження відповідача в тієї
частині, що він 15.10.2012 року позивачці
тілесні ушкодження не спричиняв,
оскільки вони спростовуються
дослідженими в судовому засіданні
доказами, а саме, в судовому засіданні
сам відповідач не заперечував, що в цей
день між ним та позивачкою виникла
конфліктна ситуація, після чого
позивачка звертається за медичною
допомогою та с заявою до
правоохоронних органів. На підставі її
заяви була проведена перевірка, що
підтверджується матеріалами про
відмову в порушенні кримінальної
справи №7678 відносно ОСОБА_1, та згідно
постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи від 18.10.2012 року
(а.с.8) дані події мали місце та дана
постанова не скасована. Таким чином суд
приходить до висновку, що такі доводи
відповідача необхідно розцінювати, як
його бажання уникнути
цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, ст. 1166 ЦК України
передбачають загальні підстави
відшкодування шкоди, а саме:

1. наявність шкоди,

2. протиправність
поведінки особи, що завдала шкоду,

3. причинний зв'язок між
заподіяною шкодою та протиправною
поведінкою,

4. вина особи, що завдала шкоду.

Як було встановлено в судовому
засіданні, 15.10.2012 року, приблизно в 15
годин між сторонами за адресою:
АДРЕСА_1 в коридорі, виник конфлікт, в
процесі якого відповідач заподіяв
тілесні ушкодження позивачці у вигляді
синця з набряком м'яких тканин правої
кисті, які утворилися від дії тупих
предметів, можливо в зазначений термін
і відноситься до легких тілесних
ушкоджень. Тому, суд приходить до
висновку, що між противоправною
поведінкою відповідача та заподіяною
шкодою позивачки є прямий причинний
зв'язок, а тому відповідач повинен
нести матеріальну відповідальність за
заподіяні збитки.

Що стосується вимог позивачки про
відшкодування їй 10000 грн. в рахунок
погашення матеріальної шкоди, яку вона
витратила на придбання ліків в період
знаходження її з 16.10.2012 року по 26.10.2012
року на лікарняному в судовому
засіданні не знайшли свого
підтвердження, що підтверджується
матеріалами справи, а саме позивачкою
суду не надано жодного доказу на
підтвердження її вимог, як того вимагає
ч.3 ст.10, ч.ч.1, 2 ст.60 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.ч.1, 2 ст.60
ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлений цим Кодексом. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, як беруть участь у справі.

Під час розгляду справи судом були
створені всі необхідні умови для
всебічного та повного дослідження
обставин справи, сторонам під час
розгляду справи було роз'яснено їх
права та обов'язки, в тому числі
позивачу, положення щодо змагальності
процесу та необхідності надання
доказів на підтвердження своїх
доводів, сторонам було надано всі
можливості для заявлення необхідних
клопотань та надання доказів, що
підтверджується журналом судового
засідання.

Разом з тим, позивач в судовому
засіданні заявила, що ніяких інших
клопотань та доказів своїх вимог вона
не має, та не заперечувала проти
закінчення дослідження доказів.

Обговорюючи питання про стягнення
моральної шкоди, суд у відповідності із
положеннями ч.1,п.1,2ч2 ст. 23 ЦК, вважає
обґрунтованими доводи позивача щодо
спричинення їй моральної шкоди.
Вказані обставини в судовому засіданні
відповідачем не спростувалися, тому у
позивача у відповідності з вимогами
ст..23,1167 ЦК України виникло право на
відшкодування моральної шкоди.

Обговорюючи питання про стягнення
моральної шкоди, суд у відповідності із
положеннями ч.1,п.1,2ч2 ст. 23 ЦК, вважає
обґрунтованими доводи позивача щодо
спричинення їй моральної шкоди.

Згідно ст.. 23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст.. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Як вбачається з ч.3 ст.10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених ЦПК
України.

Враховуючи вищенаведене, досліджені в
судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд вважає, що в судовому
засіданні знайшли своє підтвердження
підстави стягнення моральної шкоди,
оскільки суд вважає доведеним факт
заподіяння ОСОБА_4 моральних страждань.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 „Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" передбачено, що розмір
відшкодування моральної шкоди суд
повинен визначати залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових витрат (їх тривалості) та з
урахуванням інших обставин.

Враховуючи викладене, характер та
обсяг страждань позивачки, наявність
винних дій з боку відповідача, суд
приходить до висновку про можливість
часткового задоволення позовних вимог
в цієї частині позову і стягнення з
відповідача у відшкодування моральної
шкоди на користь ОСОБА_4 - 500 грн..
Вказана сума, на думку суду,
ґрунтується на засадах розумності,
виваженості та справедливості і є
належною компенсацією завданої
моральної шкоди.

Що стосується вимог позивача про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди в частині її позову про
спричинення їй тілесних ушкоджень, які
мали місце 17 січня 2013 року, суд вважає
необхідним відмовити виходячи з
наступного.

В судовому засіданні позивачка
стверджувала, що 17 січня 2013 року,
приблизно о 15 годині вона прийшла
додому і виявила, що двері її кімнати
заблоковано шафою, де знаходилися її
особисті речі в тому числі і її ліки.
Відкривши шафу, вона виявила, що речі її
зіпсовані, а ліки розбиті. У цей час на
неї накинувся відповідач і
малознайомий їй хлопець на ім'я ОСОБА_5,
який мешкає в кімнаті НОМЕР_5, стали
висловлюватися на її адресу
нецензурною лайкою, а ОСОБА_1 став
завдавати їй тілесні ушкодження, а
саме: спочатку завдав їй кілька ударів
обома руками по голові, а надалі став
наносити їй удари лівою ногою по її
ногам, чим заподіяв їй фізичний біль,
але дані ствердження позивачки не
знайшли свого підтвердження, оскільки
спростовуються матеріалами
кримінального провадження № 0000235
та постановою про закриття
кримінальної провадження від 16.02.2013
року (а.с.60,61) у зв'язку з відсутністю
події кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 125ч1 КК України, яка на
цей час не скасована.

Згідно даної постанови судом
встановлено, що дійсно 17.01.2013 року
позивачка звернулася с заявою до
правоохоронних органів, мотивуючи тим,
що 17.01.2013 року, приблизно о 16 годині
ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1
спричинив їй тілесні ушкодження. У
ході проведення досудового
розслідування ОСОБА_1 пояснював, що
його сусідка ОСОБА_4 на ґрунті
неприязних відносин провокувала
словесний конфлікт, в ході якого
загрожувала виселенням з йому належної
кімнати, крім того пояснив, що в ході
даного конфлікту тілесні ушкодження
він ОСОБА_4 не заподіював. Дані
показання підтверджуються показаннями
допитаних свідків, які в ході
досудового слідства стверджували, що
ОСОБА_4 провокує конфлікти з усіма
сусідами.

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні
пояснювала, що про існування даної
постанови вона знає з травня 2013 року,
але її в порядку ст. ст.303,304 КПК України
не оскаржувала, що підтверджується
журналом судового засідання.

Дійсно, в матеріалах справи міститься
висновок експерта №163 від 23.01.2013 року
(а.с.75-77), згідно якого судом
встановлено, що виявлені в неї при
звернені за медичною допомогою та
обстеженні забій м'яких тканин обличчя,
голови, струс головного мозку,
утворилися від дії тупих предметів,
можливо, у зазначений строк, та
відноситься в сукупності до легких
тілесних ушкоджень, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я. Забій
підшкірна гематома правого
гомілковостопного суглобу утворилися
від дії тупих предметів, можливо в
зазначений строк та відносяться до
легких тілесних ушкоджень. Але при
даних обставинах в судовому засіданні
не встановлена вина та протиправність
поведінки відповідача ОСОБА_1, тобто, що
саме він 17.01.2013 року, приблизно о 16
годині спричинив тілесні ушкодження
позивачки знаходячись за адресою:
АДРЕСА_1, а також відсутні докази того,
що між противоправною поведінкою
відповідача та заподіяною шкодою
позивачки є прямий причинний зв'язок,
що підтверджується матеріалами справи,
матеріалами кримінального провадження
№ 0000235 та постановою про закриття
кримінальної провадження від 16.02.2013
року (а.с.60-61) у зв'язку з відсутністю
події кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 125ч1 КК України, крім
того, суд враховує той факт, що в ході
досудового провадження було
встановлено, що ОСОБА_4 провокує
конфлікти з усіма сусідами.

На підставі вищевикладеного, ст.ст.
1166,1167 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60,
88, 209, 212, 214, 215, 224-226, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 500
(п'ятсот ) грн.

В решті позовних вимог -
відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може
бути подано до Апеляційного суду
Донецької області через Київський
районний суд м. Донецька протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти дів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: