Справа № 503/1429/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.12.2013 року м.
Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської
області в складі:

головуючого – судді
Гури А.І.

при секретарі
Поліковській О.І.

за участю: позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Кодимі,
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
договору купівлі-продажу недійсним та
стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом
до відповідача про визнання недійсним
договору купівлі-продажу житлового
будинку №19 по вулиці Лісній в с.Серби,
Кодимського району, Одеської області
та стягнення коштів.

В судовому засіданні позивач та її
представник (на підставі угоди),
підтримуючи та обґрунтовуючи вимоги
пояснили, що влітку 2008 року позивач
домовилася з ОСОБА_3 про купівлю-продаж
житлового будинку №19 по вулиці Лісній
в с. Серби, Кодимського району. За усною
домовленістю позивач повинна була
сплатитит за придбання будинку 2300
доларів США, а ОСОБА_3 повинна була
передати документи на вказаний
будинок. Оскільки у позивача не було
можливості сплатити всю вартість
будинку одразу, домовилися, що
обумовлена сума буде сплачуватись
частинами. Протягом 2008 року позивач
сплатила ОСОБА_3 1700 доларів США. Про
отримання зазначеної суми грошей
відповідач розписки не писала. Та і
взагалі, які-небудь письмові докази
того, що позивач передавала гроші
відповідачеві – відсутні. У зв»язку із
обставинами, що склалися, у 2009 році
позивач передумала купувати будинок
№19 по вулиці Лісній. ОСОБА_3, погодилася
повернути позивачеві 1700 доларів США,
які були сплачені, але лише після
фактичного продажу будинку. Відповідач
будинок №19 по вулиці Лісній продала у
2012 році, але гроші в сумі 1700 доларів США
– не повернула і відмовляється це
робити. Зазначені обставини і змусили
позивача звернутися до суду. Просить
визнати укладений усно договір
купівлі-продажу житлового будинку №19
по вулиці Лісній в с. Серби, Кодимського
району між нею та ОСОБА_3 недійсним та
стягнути з останньої на її користь 1700
доларів США.

Відповідач в судове засідання не
з»явилася, надавши суду заперечення по
суті позову такого змісту. Позов не
визнає. Вже 35 років її прізвище
«Ольховська», а не «Яценюк». Ніякого
договору купівлі-продажу з позивачем
вона не укладала, оскільки спірний
будинок №19 по вулиці Лісній не був її
власністю. Грошей, в сумі 1700 доларів США
від позивача вона ніколи не отримувала.
Просить відмовити позивачеві в
задоволенні позову та розглянути
справи без її участі.

Вислухавши пояснення позивача та
представника позивача, дослідивши
заперечення відповідача та матеріали
справи, суд прийшов до висновку про
відмову в задоволенні позову в повному
обсязі з наступних підстав.

Згідно частини 3 статті 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов»язані довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК суд
розглядає справу в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін.

Згідно частини четвертої статті 203 ЦК
України правочин має вчинятися у
формі, встановленій законом.

Пунктом третім частини першої статті
208 ЦК України передбачено, що у письмові
формі належить вчиняти правочини
фізичних осіб між собою на суму, що
перевищує у двадцять і більше разів
розмір неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян, крім правочинів,
передбачених частиною першою статті 206
цього Кодексу.

Тобто, правочин фізичних осіб між
собою на суму, що перевищує 340 грн. ( 20х17)
повинен учинятися в письмовій формі.

Частиною першою статті 218 ЦК України
передбачено, що недодержання сторонами
письмової форми правочину, яка
встановлена законом, не має наслідком
його недійсність, крім випадків,
встановлених законом. Заперечення
однією із сторін факту вчинення
правочину або оспорювання окремих його
частин може доводитися письмовими
доказами, засобами аудіо-, відеозапису
та іншими доказами. Рішення суду не
може грунтуватися на свідченнях
свідків.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач протягом 2008 року сплатила
відповідачеві 1700 доларів США за
майбутнє придбання будинку №19 по
вулиці Лісній в с. Серби. При цьому
сторонами не була дотримана письмова
форма правочину, оскільки, грошова
сума, яку позивач сплатила
відповідачеві перевищує більш ніж у
двадцять разів розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян. В цьому випадку позивач не
може посилатися у підтвердження своїх
вимог на показання свідків. Відповідач,
в свою чергу заперечує факт отримання
нею від позивача грошової суми
розміром 1700 доларів США.

Відтак, суд прийшов до висновку, що
договір купівлі-продажу житлового
будинку між сторонами не укладався, а
тому вимоги позивача про визнання
договору купівлі-продажу житлового
будинку №19 по вулиці Лісній в с. Серби,
Кодимського району Одеської області
недійсним та стягнення з відповідача
1700 доларів США є незаконними і такими,
що задоволеними бути не можуть.

На підставі ст.ст. 203,208,218 ЦК України,
керуючись ст.ст.10,60,213-215 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И
В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним та стягнення
коштів відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Одеської області через Кодимський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
А.І. ГУРА