Номер провадження № 22-ц/785/1152/13
Головуючий у першій інстанції Рева
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2013 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарях Соколенко В.О., Булгак Х.О.,

за участю: - позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4,

- представників відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики, зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними, за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2011 року,

встановила:

У березні 2009 р. (а. с. 3 4) ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним уточненим в подальшому (а. с. 41 42) позовом, в якому вказав, що згідно розписки від 11.03.05 р. ОСОБА_7 взяла у нього в борг 159 000 грн. зі строком повернення до листопада 2005 р., зі сплатою 2,5% у місяць.

01.11.05 р. відповідачка знову взяла у нього в борг 303 000 грн. зі строком повернення до 01.11.06 р.

На підтвердження зобовязань ОСОБА_7 перед ним з останньою було укладено та нотаріально посвідчено договір позики від 01.10.05 р. № 971908, занесений в нотаріальний реєстр за № 1210. Крім того, 01.10.05 р. з ОСОБА_7 було укладено та нотаріально посвідчено договір іпотеки квартири АДРЕСА_1.

14.03.08 р. за розпискою відповідачка взяла у борг 37 500 доларів США на три місяці - до 14.06.08 р..

У зазначені у розписках та договорі позики терміни ОСОБА_7 гроші не повернула. Його прохання повернути гроші залишила без задоволення. Сума основного боргу з врахуванням індексу інфляції дорівнює 1 057 416,00 грн., 2,5% річних з простроченої суми становить 214 650,00 грн.. Загальний розмір суми, що підлягає стягненню дорівнює 1 272 066,00 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК, остаточно просив стягнути з ОСОБА_7 на його користь в якості погашення боргу за договорами позики, з врахуванням індексу інфляції та 2,5% у місяць грошову суму у розмірі 1272066,00 грн..

ОСОБА_7, не визнавши позов ОСОБА_3, у грудні 2009 р. (а. с. 80 81) подала вищевказаний зустрічний позов, в якому вказала, що вона з 26.05.99 р. хворіє на тяжке психіатричне захворювання, є інвалідом ІІ групи. Гроші від ОСОБА_3 вона не отримувала.

Розписку від 11.03.05 р. на 159 000 грн. вона написала в період загострення хвороби, під умовляння ОСОБА_3 підписати якийсь документ, що забезпечить їй краще майбутнє.

Нотаріально посвідчені договори позики та іпотеки від 01.10.05 р. були укладені обманним шляхом. Грошей по них вона також не отримувала. Договори підписала під час підписання іншого договору про виконання зобовязань перед попереднім кредитором (матірю позивача ОСОБА_8М.). В цей час їй підсунули вказані договори. Теж саме стосується і розписки від 03.03.08 р. на 37 000 доларів США, за якою грошей вона не отримувала.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 203, 215 ЦК України, просила визнати недійсними: - розписку від 11.03.05 р., укладену між нею та ОСОБА_3, за якою вона взяла в борг суму у розмірі 159 000,00 грн.; - договір позики, укладений нею та ОСОБА_3 від 01.11.05 р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, за яким вона взяла у борг суму в розмірі 303 000,00 грн.; - договір іпотеки, укладений нею та ОСОБА_3 від 01.11.05 р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, за яким вона надала в іпотеку ОСОБА_3 квартиру під № 58 у будинку № 110 по вул. Академіка Корольова в м. Одесі, в забезпечення повернення грошової суми в розмірі 303 000,00 грн..

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві. У задоволенні зустрічного позову просив суд відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Представник відповідачки в судовому засіданні первісний позов не визнала, посилаючись на те, що ні 11.03.05 р., ні 01.11.05 р. ОСОБА_7 гроші не отримувала, так як 25.04.05 р. знаходилась на стаціонарному лікуванні у звязку із психіатричним захворюванням. 01.11.05 р. ОСОБА_7 повернула ОСОБА_8, матері позивача, 40 000 доларів США, які були взяті у борг 12.05.05 р. та забезпеченні іпотечним договором від 12.05.05 р.. Вказане підтверджується договором про виконання зобовязань. 14.03.08 р. ОСОБА_7 грошей також не отримувала. Зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_7 з 26.05.99 р. по теперішній час є хворою на тяжке психіатричне захворювання.

У зустрічному позові було заявлено клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи щодо психічного стану ОСОБА_7 на час укладення угод від 11.03.05 р., 01.11.05 р., 14.03.08 р., посилаючись на те, що остання є психічно хворою людиною (а. с. 81).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.03.10 р. (а. с. 91) по справі було призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, від проведення якої відповідачка ухилилася (а. с. 93-а, 94, 133, 138, 140 145).

Ухвалою Київського районного суду від 17.03.11 р. (а. с. 180) було відмовлено представнику відповідачки у задоволенні клопотання про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.03.11 р. (а. с. 183, 185 - 188) позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 1 069 716 грн. в рахунок відшкодування боргу з урахуванням інфляції, 24 333,53 грн. в рахунок відшкодування 3% річних та судові витрати у розмірі 1 790 грн., а всього 1 095 839,53 грн.. В іншій частині позову відмовлено за безпідставністю позовних вимог. Відмовлено ОСОБА_7 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення по суті спору. Посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права (ст. 145 ЦПК України), які призвели до неправильного вирішення справи: - позика згідно розписки від 11.03.05 р. була укладена під час нестабільного психічного стану відповідачки, яка хворіє шизофренією; - позика за розпискою від 01.11.05 р. укладена в той час, коли хвора на шизофренію відповідачка не усвідомлювала значення своїх дій; - безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи та виклик свідка приватного нотаріуса.

В судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі. 28.07.11 р. до апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_5 представника ОСОБА_7 про залишення її зустрічного позову без розгляду (а. с. 218). 02.09.11 р. ОСОБА_5 представник ОСОБА_7 відкликала заяву про залишення зустрічного позову без розгляду (а. с. 223). Крім того, представник відповідача ОСОБА_5 в апеляційному суді заявила клопотання про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи (а. с. 207 209).

Позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні вважали необхідним апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. Посилались на необґрунтованість скарги. Письмових заперечень на скаргу не надали. Заперечували проти призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу треба відхилити за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову ОСОБА_3 та відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 порушила умови укладених з ОСОБА_3 договорів позики від 11.03.05. р. , від 11.11.05 р., від 14.03.08 р. з повернення грошових коштів зі сплатою процентів за їх користування. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_7 про визнання правочинів недійсними є безпідставними (а. с. 186 - 188).

Вказані в апеляційній скарзі доводи не спростовують цих висновків суду.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Обставин справи та відповідні їм правовідносини між сторонами встановлені на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом першої інстанції доказів: - розписки ОСОБА_7 від 11.03.05 р. (а. с. 6) про отримання від ОСОБА_3 30 000 доларів США, зі сплатою 2,5% в місяць, зі строком повернення до 25.11.05 р. ; - нотаріально посвідченого договору позики від 01.11.05 р. (а. с. 7 7 зворотна сторона) про отримання ОСОБА_7 від ОСОБА_3 303 000 грн., що в еквіваленті становить 60 000 доларів США, зі строком повернення до 01.11.06 р., без сплати процентів; - нотаріально посвідченого договору іпотеки від 01.11.05 р. (а. с. 8 8 зворотна сторона) про передачу ОСОБА_7 в іпотеку ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_2, в забезпечення виконання умов договору позики від 01.11.05 р. з повернення 60 000 доларів США; - розписки ОСОБА_7 від 03.03.08 р. (а. с. 9) про отримання від ОСОБА_3 37 500 доларів США зі строком на три місяці; - відомостей щодо інфляції (а. с. 10, 11, 44, 45); - довідки серії МСЭ-2007 № 6699389 від 02.06.09 р. (а. с. 84) про ІІ гр. інвалідності у ОСОБА_7 за загальним захворюванням.

Висновки суду зроблено без порушень діючого процесуального законодавства України (ст. ст. 10, 11, 57 60, 145 150, 179, 212 214 ЦПК України), повністю відповідають вимогам норм матеріального права України (ст. ст. 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України).

Судом правильно встановлено наявність між сторонами правовідносин позики.

За правилами, передбаченими ст. ст. 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок процентів встановлюються договором. Позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Статтею 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи.

Судом на підставі наявних у справі доказів правильно встановлено, що ОСОБА_7 порушила умови укладених з ОСОБА_3 договорів позики від 11.03.05. р. , від 11.11.05 р. та від 14.03.08 р. з повернення грошових коштів зі сплатою процентів за їх користування. Позовні вимоги ОСОБА_7 про визнання правочинів недійсними не підтверджені належними та допустимими доказами.

Апелянт не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду доказів, які б спростовували вищевказані висновки суду першої інстанції. Доводи апелянта про укладення договорів позики під час нестабільного психічного стану відповідачки, яка хворіє шизофренією, у звязку з чим вона не усвідомлювала значення своїх дій є безпідставними.

11.03.10 р. ухвалою Київського районного суду м. Одеси (а. с. 91 91 зворотна сторона) було задоволено клопотання ОСОБА_7 від 10.12.09 р. (а. с. 81), призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу щодо психічного стану ОСОБА_7 на час укладення спірних договорів позики.

Згідно листів експертної установи від 17.03.10 р. та від 31.03.10 р. (а. с. 94, 96 - 97) для проведення експертизи необхідно було додатково надати медичну документацію. Про необхідність надання медичної документації Київський районний суд м. Одеси повідомляв ОСОБА_7 (а. с. 98) та відповідні медичні установи (а. с. 99).

За клопотанням представника ОСОБА_7 (а. с. 107) 20.07.10 р. суд постановив ухвалу про забезпечення доказів (а. с. 115 115 зворотна сторона), яку для виконання направив відповідним медичним (а. с. 117, 124 126), звертався до прокурора щодо зясування причин невиконання ухвали суду про забезпечення доказів (а. с. 125, 131, 132).

Медичну документацію, яка надійшла до суду першої інстанції, суд у грудні 2010 р. направив до експертної установи (а. с. 107) та повідомив про це ОСОБА_7, її представника (а. с. 141). 03.02.11 р. (а. с. 130) експертна установа повернула справу до суду без виконання, у звязку із неявкою ОСОБА_7 (причина невідома) за неодноразовими викликами.

16.03.11 р. (а. с. 165 179) ОСОБА_5, представник ОСОБА_7, надала суду медичну документацію щодо стану здоровя ОСОБА_7.

17.03.11 р. ухвалою Київського районного суду с. Одеси (а. с. 180) було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_5, представника ОСОБА_7, про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи (а. с. 111 112).

22.12.11 р. (а. с. 242 244) апеляційний суд Одеської області задовольнив клопотання представника відповідача ОСОБА_5 про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи (а. с. 207 209). Згідно листа експертної установи від 06.03.12 р. (а. с. 252 253) для проведення експертизи необхідно було надати додаткову медичну документацію.

У травні 2012 р. (а. с. 258 - 259), у звязку з виходом судді-доповідача у відставку, справа була передана іншому судді-доповідачу та складу колегії суддів. 05.10.12 р. (а. с. 314 318) було задоволено клопотання ОСОБА_5, представника ОСОБА_7, від 07.09.12 р. про забезпечення доказів (а. с. 278 280), витребувано необхідну документацію із медичних установи, в тому числі із Російської Федерації за місцем фактичного проживання ОСОБА_7. Копію ухвали апеляційного суду було направлено для виконання відповідними медичним установам (а. с. 319 325).

26.03.13 р. (а. с. 371 375) після надходження до апеляційного суду відповідей із медичних установ разом з медичною документацією (а. с. 293, 294, 329, 331, 363 365) апеляційним судом Одеської області було повторно постановлено ухвалу про проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи щодо стану здоровя ОСОБА_7 на час укладання спірних договорів позики. Справа була направлена для проведення експертизи до експертної установи (а. с. 386).

03.07.13 р. (а. с. 387) до апеляційного суду Одеської області надійшло повідомлення експертної установи про необхідність явки ОСОБА_7 для проведення експертизи. Апеляційній суд направив ОСОБА_7 та її представнику ОСОБА_5 відповідного листа про необхідність зявитися для проведення експертизи, який ОСОБА_5, представник ОСОБА_7, отримала 05.07.13 р. (а. с. 389).

15.07.13 р. (а. с. 390) до апеляційного суду Одеської області надійшло повторне повідомлення експертної установи про необхідність явки ОСОБА_7 для проведення експертизи. Апеляційній суд повторно направив ОСОБА_7 та її представнику ОСОБА_5 відповідного листа про необхідність зявитися для проведення експертизи, який ОСОБА_5, представник ОСОБА_7, отримала 07.07.13 р. особисто в суді (а. с. 392) та 18.07.13 р. поштою (а. с. 394).

ОСОБА_7 до експертної установи для проведення експертизи не зявилася. Листами від 15.08.13 р. та від 20.08.13 р. КУ Одеська обласна клінічна психіатрична лікарня № 1, який було доручено проведення судово-психіатричної експертизи, повернула цивільну справу та медичну документацію до апеляційного суду у звязку із неявкою ОСОБА_7 до експертної установи (а. с. 395, 396).

23.09.13 р. (а. с. 404) до апеляційного суду Одеської області надійшло клопотання ОСОБА_5, представника ОСОБА_7, про направлення справи до КУ Одеська обласна клінічна психіатрична лікарня № 1 для проведення експертизи. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 22.09.13 р. прибула до м. Одеси. Раніше прибути не могла у звязку із тривалим лікуванням в медичному закладі м. Санкт-Петербурга. В судовому засіданні ОСОБА_5, представник ОСОБА_7, підтримала клопотання про повернення справи до експертної установи для проведення експертизи. Додатково надала заяву, яка датована 12.07.13 р. (а. с. 405), в якому ОСОБА_7 повідомляє медичну установу про те, що вона не могла зявитися для проведення експертизи у звязку із тривалою хворобою та наміром прибути до м. Одеси орієнтовно 23 25 вересня 2013 р..

Колегія суддів в судовому засіданні (а. с. 419) відмовила в задоволенні клопотання ОСОБА_5, представника ОСОБА_7, про повернення справи для проведення експертизи. Колегія суддів керувалася тим, що в заяві від 12.07.13 р. до медичної установи начебто звертається ОСОБА_7, однак заява підписана її представником ОСОБА_5. Докази про отримання вказаної заяви експертною медичною установою відсутні. Не надано жодного підтверджуючого доказу про хворобу ОСОБА_7 протягом зазначеного терміну. Як не надано жодного доказу про звернення ОСОБА_7 або її представника ОСОБА_5 до експертної установи щодо узгодження іншої дати проведення експертизи у звязку із хворобою. Вказане свідчить про ухилення від проведення експертизи.

Відповідно до ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Таким чином, ОСОБА_7 не довела суду той факт, що спірні договори позики були укладені нею у момент, коли вона із-за свого психічного стану, не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (ст. 225 ЦК України). Доводи апеляційної скарги є неспроможними.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалив рішення на підставі наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів, повно, всебічно і обєктивно зясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд надав оцінку наявним доказам з врахуванням їх належності, допустимості і достовірності, з врахуванням їх достатності та взаємного звязку в їх сукупності. Суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин, вірно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення первісного позову ОСОБА_3 та відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7. Рішення суду є справедливим, законним та обґрунтованим, підстави для його скасування, зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Київського районного м. Одеси від 17 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

ОСОБА_2