Справа № 573/376/13-ц
Номер провадження 2/573/158/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2013 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Терещенко О. І.,

при секретарі Терещенко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товстянської сільської ради Білопільського району Сумської області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на 3/4 частки домоволодіння та земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товстянської сільської ради Білопільського району, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на 3/4 частки домоволодіння та трьох земельних ділянок, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 серпня 1998 року помер її батько ОСОБА_4 За життя ОСОБА_4 заповіту не складав, після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке складалося з наступного: житлового будинок № 97 по вул. Леніна в с. Товста Білопільського району Сумської області, земельної ділянки площею 0,56 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку та сертифікату на право на земельну частку (пай) розміром 3,95 умовних кадастрових гектарів. Спадщину після смерті ОСОБА_4 фактично прийняла його дружина ОСОБА_4, мати позивачки, яка вчасно подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво на спадщину мати встигла тільки на земельну ділянку площею 0,56 га для обслуговування будинку та ведення особистого підсобного господарства, на решту майна ОСОБА_4 отримати свідоцтво на спадщину не встигла, оскільки 04 вересня 1999 року померла. За життя мати позивачки ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїм дітям: ОСОБА_2М, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та позивачці у справі ОСОБА_1 Останні вчасно подали до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері, але свідоцтва на спадщину ще не отримали. ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на спадщину не претендують, а ОСОБА_5 31 березня 2005 року помер. ОСОБА_1 на даний час у нотаріуса оформляє свідоцтво на спадщину на 1/4 чстки домоволодіння та земельних ділянок, що залишились після смерті матері. А 3/4 частки домоволодіння та земельних ділянок, які у порядку спадкування належать ОСОБА_2М, ОСОБА_3, ОСОБА_5, просить визнати за нею в судовому порядку, оскількі вони на спадщину не претендують, а натаріус відмовляється оформити всю спадщину на неї, в звязку з чим ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засідані позов підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача Товстянської сільської ради в судове засідання не з'явився, сільський голова ОСОБА_7 надіслав лист про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують.

Треті особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання також не зявились, в матеріалах справи містяться заяви останніх, завірених нотаріусом, про розгляд справи за їх відсутності, на спадкове майно не претендують, а тому не заперечують проти визнання права власності на домоволодіння та земельні ділянки за сестрою ОСОБА_1, що є позивачкою у справі.

Заслухавши позивачку ОСОБА_1, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що дівоче прізвище позивачки ОСОБА_7, а її батьками були ОСОБА_4 та ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу позивачки та про її народження (а.с.8-9).

Як пояснила в судовому засідані позивачка, її мати ОСОБА_8 померла 19 грудня 1972 року і батько вдруге одружився 28 січня 1979 року з ОСОБА_9 (а.с.44).

16 серпня 1998 року батько позивачки ОСОБА_4 помер (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина, яка складалась з наступного:

- житлового будинку №97 по вул. Леніна в с. Товста Білопільського району Сумської області, який належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва на право власності на будинок (а.с.16, 20);

- земельної ділянки площею 0,56 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства;

- земельної частки (паю) розміром 3,95 умовних кадастрових гектара, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №037578 (а.с.12-13).

Згідно довідки виконкому Товстянської сільської ради Білопільського району №21 від 14 січня 2013 року заповіт від імені ОСОБА_4 виконкомом Товстянської сільської ради не посвідчувався (а.с.17).

Спадщину після смерті ОСОБА_4 фактично прийняла мачуха позивачки ОСОБА_9, яка вчасно подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво на спадщину за законом ОСОБА_4 встигла тільки на земельну ділянку площею 0,56 га для обслуговування будинку та ведення особистого підсобного господарства, на решту майна ОСОБА_4 отримати свідоцтво на спадщину не встигла, оскільки 04 вересня 1999 року померла (а.с.7,11).

Також судом встановлено, що померлій ОСОБА_4 на підставі рішення Білопільської райдержадміністрації від 16 травня 1996 року №145 належало право на земельну частку (пай) розміром 3,95 га умовних кадастрових гектарів, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №037579 (а.с. 14-15).

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїм дітям: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та позивачці у справі ОСОБА_1 Заповіт було посвідчено секретарем виконкому Товстянської сільської ради Білопільського району Сумської області 03 вересня 1998 року та зареєстровано в реєстрі за №65 (а.с.10).

Згідно довідки виконкому Товстянської сільської ради від 14 січня 2013 року №21 заповіт від імені померлої ОСОБА_4 за № 65 від 03 вересня 1998 року не змінювався та не відмінявся. Спадкоємиця ОСОБА_1 прийняла спадщину, оскільки зберігала цінні папери, обробляла земельну ділянку та доглядала за будинком (а.с.17).

Згідно ст. 548 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла 04 вересня 1999 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначалось, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Згідно ст. 553 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій.

Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини, передбачених ст. 549 цього Кодексу.

Але судом встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 своєчасно звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9, про що свідчать копії заяв про прийняття спадщини, надані державним нотаріусом Улянівської державної нотаріальної контори (а.с.36-38).

З заявою про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на протязі встановленого ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) строку до нотаріальної контори не зверталися.

Згідно п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкоємцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд не може прийняти відмову від прийняття спадщини від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1

Що стосується частки ОСОБА_5, брата позивачки, який помер 31 березня 2005 року, то слід зазначити, що ОСОБА_5 вважається таким, що фактично прийняв спадщину після смерті матері за заповітом, оскільки виконав вимоги ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4, подавши до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, не зважаючи на те, що він не встиг отримати свідоцтва на право на спадщину, оскільки відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як з'ясувалось в судовому засіданні у ОСОБА_5 маються спадкоємці, двоє його дітей. Позивачка суду не надала доказів, що вони відмовились від спадщини після смерті батька.

Крім того, спадкування після смерті ОСОБА_5, який помер 31 березня 2005 року в м. Москва та був громадянином ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.28), здійснюється за правилами спадкового права, передбачених Цивільним кодексом Російської Федерації.

Таким чином, відсутні правові підстави визнання за ОСОБА_1 права власності на 3/4 частки спадкового майна за заповітом на домоволодіння та трьох земельних ділянок, які належали ОСОБА_4 та ОСОБА_9 і фактично по 1/4 частці яких успадкували ОСОБА_3, ОСОБА_5, а тому у задоволенні позову їй необхідно відмовити за необгрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 548, 549, 553 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст. ст. 316, 328 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 відмовити за необгрунтованістю у задоволенні позовних вимог до Товстянської сільської ради Білопільського району Сумської області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на 3/4 частки домоволодіння № 97 по вулиці Леніна в селі Товста Білопільського району Сумської області, на 3/4 частки земельної ділянки площею 0,56 га по вулиці Леніна, 97 в селі Товста Білопільського району Сумської області, 3/4 земельної частки (паю) площею 3,95 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу "Жовтень", сертифікат на яку був виданий ОСОБА_4 20 травня 1996 року, та 3/4 земельної частки (паю) площею 3,95 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу "Жовтень", сертифікат на яку був виданий ОСОБА_9 20 травня 1996 року .

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя