Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"14" березня 2013 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Костенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Приватне акціонерне товариство "Міська страхова компанія" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 20880,05 грн., вартість складеного Звіту №448 з визначення вартості матеріального збитку автомобіля Форд Скорпіон НОМЕР_1 - 660,00 грн., платіж за прийом платежів на користь юридичних осіб - 6,60 грн., завантаження та перевезення автомобіля (Форд Скорпіон д.н.з НОМЕР_1) до місця його паркування (послуги евакуатора) - 630,00 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., що є предметом позову.

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 06 лютого 2013 року судом залучено у якості третьої особи без самостійних вимог Приватне акціонерне товариство "Міська страхова компанія". (а.с.55-56)

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, пояснив, що 22 січня 2012 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Форд Скорпіо", державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4, та автомобіля "ВАЗ 210990-20", державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2. За наслідками дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль "Форд Скорпіо", державний номерний знак НОМЕР_1, який належить позивачу на праві власності, отримав механічні пошкодження, а також були травмовані пасажири, які на момент ДТП знаходились в автомобілі. Особою виною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2, що підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 березня 2012 року. Для визначення вартості завданого збитку, позивач звернувся до ТОВ "Незалежна Експертно-Асистуюча компанія", оцінювачем надано Звіт за № 448 від 31 травня 2012 року, яким встановлено, що матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля "Форд Скорпіо", державний номерний знак НОМЕР_1, в результаті пошкодження при ДТП складає 20 880,05 грн., за проведення експертного дослідження сплачено 660 грн.00 коп. та 6.60 грн. - платіж за прийом платежів на користь юридичних осіб, також понесені додаткові витрати, пов'язані із завантаження та перевезення автомобіля "Форд Скорпіо", державний номерний знак НОМЕР_1 до місця його паркування, в сумі 630,00 грн.

Крім того, позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 5000,00 грн., вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача отримали тілесні пошкодження пасажири, які перебували в автомобілі позивача, суттєво пошкоджено майно позивача, який є власником автомобіля, що потребує докладати значних зусиль для відновлення пошкодженого транспортного засобу, принижена честь та гідність позивача, він знаходився в стані дискомфорту та пригніченості, оскільки змінився звичний уклад його життя, оскільки не може користуватися автомобілем, що суттєво ускладнює процес його пересування.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористався.

Уповноважений представник третьої особи - Приватного акціонерного товариства "Міська страхова компанія", в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки представника третя особа суд не повідомила, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору третя особа не скористалась.

На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 07 березня 2012 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. (а.с.10)

Як встановлено судом у мотивувальної частині постанови: " ОСОБА_2 22 січня 2012 року близько 00 год. 06 хв. в м. Києві по Броварському проспекту. Керуючи автомобілем ВАЗ 210990-20, д.н.з. НОМЕР_2 не врахував дорожніх умов, не обрав встановленої та безпечної швидкості, в результаті чого не впорався з керуванням та виїхавши на смугу зустрічного руху здійснив зіткнення з автомобілем , не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміни, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем "Форд Скорпіо", д.н.з. НОМЕР_1, що знаходився під керуванням ОСОБА_4, в наслідок чого було заподіяно матеріальні збитки".

Відповідно до частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Так, власником автомобіля "Форд Скорпіо", державний номерний знак НОМЕР_1, є ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, яким на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_4, який має право керування даним транспортним засобом на підставі довіреності від 08 червня 2010 року, з визначним строком дії до 18 червня 2040 року. (а.с.27, 33, 35)

Згідно Звіту № 448 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу автомобіля Ford Scorpio, державний номерний знак НОМЕР_1, який складено оцінювачем ТОВ "Незалежна Експертно-Асистуюча компанія" ОСОБА_6 31 травня 2012 року, на підставі заяви ОСОБА_4, визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Ford Scorpio, державний номерний знак НОМЕР_1, в результаті його пошкодження в ДТП складає 20880,05 грн.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Як було з'ясовано під час розгляду справи, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22 січня 2012 року, був чинний Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/5156403 від 08 червня 2011 року, який укладено між Приватним акціонерним товариством "Міська страхова компанія" та ОСОБА_2, де об'єктом страхування є легковий автомобіль ВАЗ 210990-20 державний номер НОМЕР_2.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції Закону, який був чинний на момент укладення договору страхування) визначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова-відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

За нормою ст. 22.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як передбачено у ст.29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2, як власник застрахованого транспортного засобу - автомобіля "ВАЗ 210990-20", державний номер НОМЕР_2, дія якого призвела до пошкодження майна позивача, застрахував свою цивільно-правову відповідальність, тому майнову шкоду позивачу у зв'язку із настанням страхового випадку має відшкодувати страховик в межах лімітів відповідальності.

Згідно п.3 ст.20 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Разом з тим, відповідно до положень ст.1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства, у позивача виникло право на відшкодування шкоди, яка завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за рахунок Приватного акціонерного товариства "Міська страхова компанія", в межах ліміту відповідальності страховика, оскільки в розрізі даного спору майнові інтереси ОСОБА_2 є об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджується Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/5156403, об'єктом страхування якого є транспортний засіб - автомобіль "ВАЗ 210990-20", державний номер НОМЕР_2.

При цьому, договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений у вигляді Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/5156403, був чинним на момент настання страхового випадку, тобто дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22 січня 2012 року, не визнавався судом недійсним, а тому умови цього договору є обов'язковими для його учасників, а також для виконання перед іншими особами, в даному випадку перед позивачем по справі, в силу вимог Закону, ці обставини не спростовані третьої особою Приватним акціонерним товариством "Міська страхова компанія".

Оцінивши наявні у справі докази, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, що відповідає положенням ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_1 безпідставно пред'явлено вимоги до відповідача ОСОБА_2 щодо відшкодування матеріальної в розмірі 20880,05 грн., що складає вартість заподіяного матеріального збитку, який визначений на підставі Звіту №448 оцінювача ТОВ "Незалежна Експертно-Асистуюча компанія" від 31 травня 2012 року, та витрат, пов'язаних з транспортуванням пошкодженого транспортного засобу (послуги евакуатора) в розмірі 630,00 грн., оскільки наявність у винної особи Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/5156403, зумовлює виникнення у позивача права отримати відшкодування збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу, за рахунок страховика Приватного акціонерного товариства "Міська страхова компанія", враховуючи, що розмір шкоди визначений позивачем не перевищує визначений у полісі ліміт відповідальності страховика.

Також, суд не вбачає підстав для відшкодування за рахунок ОСОБА_2 витрат понесених позивачем в розмірі 660 грн. 00 коп., які сплачено за складання Звіту з визначення вартості матеріального збитку, та 6 грн. 60 коп. - банківська комісія за прийом платежів на користь юридичних осіб, оскільки відшкодування цих витрат залежить від з'ясування судом підстав для відшкодування позивачу завданої матеріальної шкоди в обсязі визначеному у Звіті № 448 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Ford Scorpio, державний номерний знак НОМЕР_1, який складено оцінювачем ТОВ "Незалежна Експертно-Асистуюча компанія" 31 травня 2012 року, та підлягає доказуванню з урахуванням положень ст.1192 Цивільного кодексу України, тому не може бути самостійним предметом спору.

Відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відшкодування моральної(немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зав'язку між порушенням та моральною шкодою.

Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1,2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статі 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Різницю між сумою відшкодування визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано виною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3,4 частини другої ст.23 Цивільного кодексу України, то таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано виною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

З урахуванням обставин, які наведені позивачем в частині заявлених позивних вимог щодо відшкодування за рахунок відповідача моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки в межах даного спору відшкодування моральної шкоди має здійснюватись в порядку визначеному Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в той же час доказів, які мали підтвердити звернення позивача до Приватного акціонерного товариства "Міська страхова компанія" з приводу відшкодування моральної шкоди, в межах визначеного законодавством ліміту, суду надано не було.

Разом з тим, обґрунтовуючи підстави для відшкодування моральної шкоди з відповідача, як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, позивач посилається на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди порушені його особисті права, як власника автомобіля, які пов'язані з розладом нормального життя, нервової напруги та переживань щодо втрачених якостей автомобіля, неможливості використовувати автомобіль у повсякденному житті, крім того пасажири, які знаходились в автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди, отримали тілесні пошкодження, що зумовлювало необхідністю проходження лікування, тому всі ці обставини у сукупності дають підстави для отримання відшкодування моральної шкоди, яка оцінена позивачем в розмірі 5000,00 грн.

Однак, при вирішення питання щодо підстав для відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що позивач є власник транспортного засобу, однак під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, не керував транспортним засобом, оскільки право керування транспортним засобом було передано власником автомобіля безпосередньо ОСОБА_4, ці обставини встановлені постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 березня 2012 року, тому не потребують доказуванню, як це передбачено ч.3 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з чим позивачем не доведено, які саме його особисті немайнові права порушені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та який існує причинно- наслідковий зв'язок між порушенням та моральною шкодою.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Приватне акціонерне товариство "Міська страхова компанія" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межа даного спору судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 3, 11, 14, 990, 1116, 1187, 1172, 1192, 1194 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5, 6, 9, 20, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст.1, 4, 10, 11, 57, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Приватне акціонерне товариство "Міська страхова компанія" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10-ти днів з дня отримання її копії.

С у д д я