Справа № 715/2653/13-ц
Провадження № 2/715/926/13
У Х В А Л А

24 жовтня 2013 року СуддяГлибоцького районного суду Чернівецької ОСОБА_1, розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

24 жовтня 2013 року разом із позовною заявою до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просив в якості забезпечення позову накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_2 та обмежити право виїзду останньому за межі України шляхом тимчасової відмови йому у видачі паспорта Громадянина України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був виданий раніше.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні даної заяви слід відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Згідно ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.1ч.1 ст.152 ЦПК України, п.3 вказаної Постанови тільки позови майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

У поданій до суду заяві позивач не вказує чи є у відповідача будь яке рухоме чи нерухоме майно та де воно знаходиться, не зазначає на які грошові кошти накласти арешт, на яких рахунках вони знаходяться. Зокрема доказів на підтвердження даних обставин суду не надано.

Крім того, перелік видів забезпечення позову визначений в статті 152 ЦПК. Серед видів такого забезпечення у статті 152 ЦПК України не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Системний аналіз правових норм вказує дає підстави вважати, що в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151-153 ЦПК, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України.

Випадки, в яких у громадян України може бути вилучено чи затримано паспорт, визначені у пунктах 24, 25 постанови Кабінету Міністрів України №231 від 31.03.1995 року «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» та в пунктах 1-9 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України». Як вбачається з даних правових норм, вилучення та затримання закордонного паспорту громадянина України на стадії розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості не допускається.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволені заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та за змістом ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153, 208-210, 293 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Фольксбанк» в заяві про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, грошові кошти та обмеження виїзду за межі України відповідача ОСОБА_2.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: