Справа № 0503/6145/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.01.2013 р. м. Артемівськ

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Чудовського Д.О.

при секретарі судового засідання - Томаровій А.П.

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в приміщені суду в м. Артемівську за позовною заявою ОСОБА_1 до Артемівського професійного аграрного ліцею, третя особа ОСОБА_2 про визнання наказу незаконним та його скасування, стягнення оздоровчих виплат та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

05.07.2012 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області, звернувся позивач, який просив визнати наказ № 43 к від 11.06.2012 року про розірвання трудового договору незаконним і скасувати його, стягнути з Артемівського професійного аграрного ліцею середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.06.2012 до 14.06.2012 р., виплатити оздоровчі виплати та стягнути моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн.

26.07.2012 року, до початку розгляду справи по суті, позивач змінив предмет позову і просив визнати наказ № 43 к від 11.06.2012 року про розірвання трудового договору незаконним і скасувати його, виплатити оздоровчі виплати та стягнути моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн. (а.с. 94-108). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що підставою для його звільнення були неприязні відносини між ним та директором ліцею, яка з 2009 року намагалась його звільнити, перешкоджала у виконанні трудових обовязків, не давала нормально працювати. Крім того, накази, що були підставою для його звільнення за п. 3. ст. 40 КЗпП України, а саме наказ № 26-к від 18.04.2012 року був сфальсифікований, наказ № 32-к від 10.05.2012 року був необґрунтований, так як 10.05.2012 року провадились змагання по футболу між учнями ліцею, а наказ № 35-к від 17.05.2012 року не відповідає дійсності, так як на педагогічній нараді йому жодного разу не давали право виступити.

У судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, так як правила внутрішнього трудового розпорядку, зокрема та трудову дисципліну, взагалі, не порушував, а також не дивлячись на те, що існував наказ про його відпустку йому не було виплачено допомоги на оздоровлення.

У судовому засіданні представник відповідача та представник третьої особи просили суд відмовити у задоволенні позову так як, наказ № 43-к від 11.06.2012 року про розірвання трудового договору та звільнення позивача за п. 3 ст. ст. 40 КЗпП України є обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення позивача, пояснення представника відповідача та третьої особи, показання свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до наказу № 147 від 06.09.2004 року, ОСОБА_1, з 06.09.2004 року було прийнято на посаду керівника фізичного виховання. (а.с. 66).

Згідно із наказом № 43-к від 11.06.2012 року Артемівського професійного аграрного ліцею за систематичне невиконання без поважних причин посадових обовязків педагогічного працівника ДНЗ Артемівський професійний аграрний ліцейОСОБА_1 звільнено з посади керівника фізичного виховання з 11.06.2012 року (а.с. 5).

Із змісту наказу № 43-к від 11.06.2012 року вбачається, що підставою для звільнення позивача були:

- невиконання графіку роботи відсутність без поважної причини, без узгодження з адміністрацією ліцею на робочому місці 10.05.2012 р. з 14.30; 16.05.2012 р. з 14.50; 25.05.2012 р. з 14.00; 28.05.2012 р. з 15.00, 29.05.2012 р. з 13.40; 31.05.2012 р. з 14.45, 05.06.2012 р. з 14.50; 08.06.2012 р. з 14.30.

- факти грубого порушення етичних норм поведінки та спілкування на засадах суспільного статусу педагога, застосування методів виховання, повязаних з психічним насильством над особистістю учнів, що призвели до скарг учнів та їх батьків,

- заподіяння матеріальній шкоді ліцею, відсутності з боку керівника фізичного виховання контролю за збереженням і правильним використанням спортивної форми, інвентаря, за нераціональне використання придбаної спортивної форми.

Також, зі змісту наказу № 43-к від 11.06.2012 року видно, що він враховує раніше виданні накази № 26-к від 18.04.2012 р., № 32-к від 10.05.2012 р., № 35-к від 17.05.2012 р.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно із наказом № 26-к від 18.04.2012 року, за систематичне куріння на робочому місці в навчальному закладі позивачу було винесено догану. (а.с. 67). У відповідності до наказу № 32-к від 10.05.2012 року, за невиконання п.п. 1.4, 2.12, 2.19, 2.20, 2.28, 2.29 Посадової інструкції керівника фізичного виховання та невиконання п.п. 4.5., 4.6., 4.9., 4.13. Правил внутрішнього розпорядку, позивачу було винесено догану. (а.с. 77). Згідно із наказом за № 35-к від 17.05.2012 року, за невиконання розпоряджень (№ 1 від 05.03.12, № 2 від 23.03.12, № 3 від 15.05.12), наказів директора (№84 від 27.03.12, № 85 від 27.03.12, № 95 від 03.04.12, № 139 від 08.05.12) за систематичне невиконання робочих завдань, функціональних обовязків (п.п. 1.4, 2.12, 2.19, 2.20, 2.28, 2.29, 2.3, 2.23, 2.25, 2.6, 2.7 Посадової інструкції), позивачу винесено догану (а.с. 87).

Судом встановлено, що накази № 26-к від 18.04.2012 р., № 32-к від 10.05.2012 р., за № 35- від 17.05.2012 р. про притягнення позивача до відповідальності за порушення трудової дисципліни у вигляді винесення доган, позивачем не оскаржені, також дані накази не оскаржуються позивачем при розгляді даної справи, а тому підстав для визнання їх незаконними у суду не має.

Отже судом встановлено, що до позивача, зі сторони уповноваженого власником органу директора ліцею, 18.04.2012 р., 10.05.2012 р., 17.05.2012 р. були застосовані заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Відповідно до актів, що складених комісією Артемівського професійного аграрного ліцею, керівник фізичного виховання ОСОБА_1 10.05.2012 р. був відсутнім на робочому місці з 10.05.2012 р. з 14.30 (акт № 1 від 10.05.2012 р.); 16.05.2012 р. з 14.50 (акт № 2 від 16.05.2012 р.); 25.05.2012 р. з 14.00 (акт № 4 від 25.05.2012 р.); 28.05.2012 р. з 15.00 (акт № 5 від 28.05.2012 р.); 29.05.2012 р. з 13.40 (акт № 6 від 29.05.2012 р.); 31.05.2012 р. з 14.45 (акт № 7 від 31.05.2012 р.); 05.06.2012 р. з 14.50 (акт № 8 від 10.05.2012 р.); 08.06.2012 р. з 14.30. (акт № 10 від 08.06.2012 р.). (а.с. 24-25, 27-31, 33).

Відповідно до ст.. 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно із ч. 1 ст. 142 КЗпП України, трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

Згідно із п. 1.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку Артемівського професійного аграрного ліцею, правила розповсюджуються на усіх робітників Артемівського професійного аграрного ліцею незалежно від посади та виконуваної роботи.

Відповідно до п. 3.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку, робочий час встановлюється з 8.00 години до 17.00 години, з перервою для приймання їжі та відпочинку з 12.00 години до 13.00 години (а.с. 271 273).

Згідно до п. 5.2. Посадової інструкції керівника фізичного виховання, керівник фізичної культури повинен знати правила внутрішнього трудового розпорядку, а у відповідно до п. 4.3 інструкції за невиконання чи неналежне виконання без поважних причин Статуту і Правил внутрішнього трудового розпорядку ліцею, керівник фізичного виховання несе дисциплінарну відповідальність. (а.с. 15-16).

Отже, судом встановлено, що відсутність керівника фізичного виховання на робочому місці з 8.00 години до 17.00 години, без поважних причин, є порушенням Правил внутрішнього трудового розпорядку ліцею та трудової дисципліни.

Відповідно до розпорядження директора ліцею б/н від 07.06.2012 року, з метою встановлення причин відсутності на робочому місці позивача 10.05.2012 р. з 14.30, 16.05.2012 р. з 14.50, 25.05.2012 р. з 14.00 , 28.05.2012 р. з 15.00, 29.05.2012 р. з 13.40, 31.05.2012 р. з 14.45, 05.06.2012 р. з 14.50, ОСОБА_1 було запропоновано надати пояснення причин відсутності на робочому місці. (а.с. 23).

Позивач на розпорядженні від 07.06.2012 року надав письмові пояснення причин відсутності і зазначив, що у ці дні, у звязку із ремонтом аудиторії, її фарбуванням, він виходив на вулицю, де дихав свіжим повітрям.

У судовому засіданні директор спростовував причини відсутності позивача на робочому місці у звязку із фарбуванням аудиторії, яку він займає та спортивної зали, тому 07.06.2012 року було встановлено про неповажність причин відсутності позивача на робочому місці з 10.05.2012 р. з 14.30, 16.05.2012 р. з 14.50, 25.05.2012 р. з 14.00 , 28.05.2012 р. з 15.00, 29.05.2012 р. з 13.40, 31.05.2012 р. з 14.45, 05.06.2012 р. з 14.50.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_4, показав, що ліцей працює, з 8 год. до 17 год., у 2012 році навчання дітей проводились до 25.05.2012 року, у звязку із проведенням в Україні чемпіонату Європи з футболу, однак після 25.05.2012 року, кожен з викладачів, майстрів виробничого навчання, керівників, повинні перебувати на робочому місці з метою підготовки та складанню плану роботи, методичних рекомендацій викладання предметів, планів загально-ліцейних заходів, також ним було зазначено, що він не бачив, що б у аудиторії де знаходиться позивач проводили фарбування.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_5, показав, що навчання проводились до 25.05.2012 року, а після цієї дати, працівники ліцею мають складати плани роботи на 2012-2013 навчальні роки, складати методичні рекомендації.

Допитана у якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що ліцей працює, з 8 год. до 17 год., що навчання у 2012 році тривало до кінця травня, однак після 25 травня 2012 року викладачі, майстри професійного навчання мають займатися тим, що складати індивідуальні програми роботи, плани роботи на 2012-2013 р.р., також зазначила, що вона не бачила, щоб аудиторію, де знаходиться позивач фарбували.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що директор ліцею 07.06.2012 року обґрунтовано встановила, що позивач 10.05.2012 р. з 14.30, 16.05.2012 р. з 14.50, 25.05.2012 р. з 14.00 , 28.05.2012 р. з 15.00, 29.05.2012 р. з 13.40, 31.05.2012 р. з 14.45, 05.06.2012 р. з 14.50, був відсутній на робочому місці без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно до ч. 1 ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Отже, судом встановлено, що відповідачем по справі дотримано порядок та строки застосування дисциплінарних стягнень, оскільки відсутність позивача на робочому місці протягом дня без поважних причин є порушенням трудової дисципліни та відповідачем дотримано місячний строк притягнення до дисциплінарної відповідальності, так як 07.06.2012 року, директором ліцею було виявлено, що позивач не знаходився на робочому місці без поважних причин, тобто у день коли позивачем надані письмові пояснення.

Доказів, які б спростовували докази надані відповідачем для підтвердження правомірності видання наказу № 43-к від 11.06.2012 року, позивачем суду не надані.

Разом з тим, у судовому засіданні не знайшли своє підтвердження у якості підстав для звільнення обставини, зазначені у наказі, а саме, що позивачем грубо порушувалися етичних норм поведінки та спілкування на засадах суспільного статусу педагога, застосування методів виховання, повязаних з психічним насильством над особистістю учнів, що призвели до скарг учнів та їх батьків та заподіяння матеріальній шкоді ліцею, відсутності з боку керівника фізичного виховання контролю за збереженням і правильним використанням спортивної форми, інвентаря, за нераціональне використання придбаної спортивної форми.

Відповідачем надані суду копії документів доповідну від майстрів виробничого навчання за вхідним номером № 01/72 від 05.03.2012 року про те, що позивач виганяє учнів із залу, не допускає до уроків тих, хто не прийшов без спортивного взуття (а.с. 48), доповідна учнів групи № 14 за вхідним № 02/617 від 27.12.2011 року, про те, що викладач фізичного виховання 14 групи був позивачем усунена від приймання заліків, не проводячи розминку, почав вимагати від учнів здавати спортивні нормативи (а.с. 49), пояснювальні від 29.12.2011 р., від учнів групи № 21 ОСОБА_7 та ОСОБА_8, про те, що вони не ходять на уроки фізичного виховання тому, що у спортивному залі накурено (а.с. 72-73), доповідна від учнів групи № 14, що зареєстрована 07.10.2011 року, про те, що не дізнавшись про фізичний стан вимагає складати нормативи, на уроках веде себе погано, провокує конфлікти, не випускає на перерву, принижував дітей. (а.с. 74), пояснювальна від учнів ОСОБА_9А від 06.03.2012 р.,, та ОСОБА_10, про те, що викладач фізкультури постійно підвищує голос. (а.с. 75-76).

Крім того, свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 показали, що учні та їх батьки у 2010-2011 р. постійно скаржилися на неналежну поведінку позивача, так як він міг вигнати дітей з уроків, ображати учнів, не допускати до уроків. Про те, що б скарги від учнів та їх батьків після квітня 2012 року свідки не пригадали.

У звязку з цим, суд приходить до висновку, про те, що оскільки у судовому засіданні встановлено, що порушення позивачем етичних норм відбувалося до квітня 2012 року, про що відповідач знав та ним були виявлені ці факти, то відповідно закінчився місячний строк для притягнення за такі дії до дисциплінарної відповідальності, а тому формулювання в наказі № 43-к від 11.06.2012 року, у якості підстави для проведення звільнення: грубе порушення етичних норм поведінки та спілкування на засадах суспільного статусу педагога, застосування методів виховання, повязаних з психічним насильством над особистістю учнів, що призвели до скарг учнів та їх батьків, є незаконною.

Так само, суд приходить до висновку, про незаконність формулювання в наказі № 43-к від 11.06.2012 року, у якості підстави для проведення звільнення: заподіяння матеріальній шкоді ліцею, відсутності з боку керівника фізичного виховання контролю за збереженням і правильним використанням спортивної форми, інвентаря, за нераціональне використання придбаної спортивної форми, у звязку із недоведеністю обставин, що позивачу передавалися на зберігання та у володіння спортивна форма та спортивне взуття та позивач був матеріально-відповідальною особою за належне зберігання спортивної форми та спортивного взуття.

Подані відповідачем до суду копії накладної від 30.09.2010 року та рахунку на оплату не можуть визнатися судом доказом того, що позивачу від відповідача передавалися на зберігання та для використання спортивна форма та спортивне взуття, а є свідченням того, що відповідач придбав цей товар, а позивач їх отримав для відповідача. (а.с. 257).

З цих же підстав, судом не приймається у якості доказів про те, що відповідач передавав позивачу спортивну форму та спортивне взуття, інвентаризаційний опис від 01.01.2012 р. (а.с. 20) та доповідна, про те, що у позивача виявлена недостача ігрової форми у кількості 6 штук та взуття у кількості 5 штук (а.с. 227), так як відповідачем не надано суду доказі того, що позивач їх належним чином отримував (відсутні акт передачі, інші документи, що б підтверджували дані обставини.

Щодо виплати допомоги на оздоровлення, то суд погоджується із запереченнями відповідача, що позивач не має право на їх отримання, у звязку з тим, що відповідно до ст. 57 З.У. Про освіту, держава забезпечує педагогічним та науково-педагогічним працівникам: виплату педагогічним і науково-педагогічним працівникам допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки, однак враховуючи, що позивача було звільнено до надання йому щорічної основної відпустки, виплата йому допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу є безпідставною, тому у цій частині позовних вимог суд відмовляє. (а.с. 224).

Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У звязку з тим, що судом встановлено, що відповідачем при застосуванні заходів дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнено дотримано порядок та строки їх застосування і звільнення позивача за систематичне невиконання ним без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, відповідає п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, то підстав для відшкодування моральної шкоди, а саме порушення законних прав працівника, не має.

Крім того, позивачем не подано суду доказів, які саме моральні страждання поніс позивач, в чому вони виражаються, не надано доказів обґрунтованості розміру завданої моральної шкоди.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 1, 2, 4, 8, 10, 15, 60, 88, 208-209, 212, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 40 ч. 1 п. 3 147, 148, 237-1 КЗпП України, ст. 1167 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Артемівського професійного аграрного ліцею, третя особа ОСОБА_2 про визнання наказу незаконним та його скасування, стягнення оздоровчих виплат та моральної шкоди, задовольнити частково.

Визнати незаконним частину наказу № 43-к від 11.06.2012 р. про розірвання трудового договору в частині формулювання у якості звільнення: фактів грубого порушення етичних норм поведінки і спілкування на засадах суспільного статусу педагога, за застосування методів виховання, повязаних з психічним насильством над особисті учнів, що призвели до скарг учнів та їх батьків та є грубим порушенням Посадової інструкції керівника фізичного виховання (п.2.20, п.4.4), а також заподіяній матеріальній шкоді ліцею, відсутності з боку керівника фізичного виховання контролю за збереженням і правильним використанням спортивної форми, інвентаря, за нераціональне використання придбаної спортивної форми, що є грубим порушенням Посадової інструкції керівника фізичного виховання ( п.2.15).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати у вигляді судового збору від якого звільнено позивача віднести на витрати держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22.01.2013 року.

Рішення винесено суддею одноособово в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя Д. О.Чудовський