Справа №784/3803/13 13.11.2013 13.11.2013 13.11.2013
Провадження № 22ц/784/3090/13 Головуюча
у першій інстанції Яворська Н.І.
Категорія 53 Доповідач в
апеляційній інстанції Довжук Т.С.
РІШЕННЯ

Іменем України

13 листопада 2013 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів: Коломієць В.В., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання
Яценко Л.В.,

без участі сторін,

розглянула у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «СОБРР»

на рішення Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 10 липня
2013 року по справі за позовом

ОСОБА_3

до

товариства з обмеженою
відповідальністю «СОБРР»

(далі - ТОВ «СОБРР»)

про стягнення середньої заробітної
плати за час затримки

розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИЛА:

11 січня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, який в подальшому
уточнив, до ТОВ «СОБРР» про стягнення
середньої заробітної плати за час
затримки розрахунку при звільненні в
розмірі 967 грн. 68 коп. та 150 грн. витрати
на правову допомогу.

Позивач зазначав, що 29 травня 2012 року,
на підставі наказу № 92-к, він був
прийнятий на посаду охоронника в ТОВ
«СОБРР». 20 вересня 2012 року він подав
заяву про звільнення за станом
здоров'я. Наказом № 221-к від 12 листопада
2012 року його було звільнено з займаної
посади за власним бажанням, відповідно
до ст. 38 Кодексу Законів про працю
України. Між тим, розрахунок
відповідачем по заробітній платі при
звільненні було проведено лише в січні
2013 року, що порушує вимоги трудового
законодавства.

Посилаючись на вищезазначене, позивач
просив позов задовольнити.

Рішенням Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 10 липня
2013 року позов ОСОБА_3 задоволено.
Стягнуто з ТОВ «СОБРР» на користь
ОСОБА_3 заборгованість за затримку
розрахунку по заробітній платі за
період з 12 листопада 2012 року по 01 січня
2013 року - 967 грн. 68 коп. та 150 грн. за
надання правової допомоги, а всього 1117
грн. 68 коп. Вирішено питання щодо
стягнення судового збору.

В апеляційній скарзі ТОВ «СОБРР»
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову
ОСОБА_3 в задоволенні позову в повному
обсязі. На думку апелянта, рішення суду
є незаконним, необґрунтованим,
ухваленим з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
надані докази та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
місцевого суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач був звільнений з ТОВ «СОБРР» 12
листопада 2012 року, але розрахунок
виплат всіх сум з ним був проведений
лише в січні 2013 року.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належить йому від підприємства,
установи, організації, проводиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Матеріалами справи
підтверджується, що ТОВ «СОБРР» не
повідомив позивача про нараховані
суми, а з вимогою про розрахунок
позивач звернувся до ТОВ «СОБРР» 07
грудня 2012 року, але належні ОСОБА_3
виплати були останньому перераховані
лише в січні 2013 року (а.с. 7-8).

Таким чином, відповідачем були
порушені встановлені ст. 116 КЗпП
України строки розрахунку при
звільненні та не доведена відсутність
у цьому його вини.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 КЗпП України, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство повинно виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що з
відповідача підлягає стягненню
середня заробітна плата за час
затримки розрахунку при звільненні, а
саме з 12 листопада 2012 року по 01 січня 2013
року.

Проте, стягуючи з відповідача на
користь ОСОБА_3 150 грн. за правову
допомогу, суд першої інстанції не
звернув увагу на положення ч. 1 ст. 56 ЦПК
України.

Відповідно до зазначеної норми
процесуального права, правову допомогу
може надавати особа, яка є фахівцем у
галузі права і за законом має право на
надання правової допомоги.

В матеріалах справи наявна
квитанція про сплату позивачем
приватному підприємцю ОСОБА_4 150 грн. за
правову допомогу (а.с. 1). Але, документи,
які свідчать про те, що ця правова
допомога надана саме фахівцем в галузі
права, який за законом має право на
надання правової допомоги, позивачем
суду не надані.

Тому, безпідставні вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
150 грн. за правову допомогу.

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає, що рішення суду в
частині стягнення загальної суми
заборгованості, яка зазначена судом
разом з сумою за правову допомогу,
підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «СОБРР»
задовольнити частково.

Рішення Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 10 липня 2013
року в частині стягнення загальної
суми заборгованості змінити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «СОБРР» на користь
ОСОБА_3 заборгованість за затримку
розрахунку по заробітній платі за
період з 12 листопада 2012 року по 01 січня
2013 року - 967 грн. 68 коп.

Рішення суду в частині стягнення
судового збору на користь держави
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді