ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2013 р. Дарницький районний суд
м. Києва в складі:

головуючого судді
КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі
ЛЯШЕНКО Ю.Ю.

за участю

позивачі
ОСОБА_1;

ОСОБА_2;

відповідач
не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
Київської міської ради про визнання
права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач 1,
ОСОБА_1) та ОСОБА_2 (далі по тексту -
позивач 2, ОСОБА_2) звернулись до
Дарницького районного суду м. Києва з
позовом до Київської міської ради (далі
по тексту - відповідач) про визнання
права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог
позивачі посилаються на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер їх рідний
батько - ОСОБА_3. Відповідно до
складеного ним заповіту, усе своє
майно, де б воно не знаходилось і з чого
б не складалось заповідав своїм
донькам. Після його смерті відкрилась
спадщина на кооперативну квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 33,5 кв. м.
Спадкодавцем за своє життя було
повністю сплачено суму пайового внеску
за вище зазначену квартиру, однак не
було оформлено правовстановлюючого
документу, що перешкоджає позивачам
отримати спадщину у встановленому
законом порядку, що і зумовило їх на
звернення до суду з позовом про
визнання права власності на спадкове
майно.

У відбувшихся судових засіданнях
позивачі підтримали позовні вимоги,
вважали їх обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідач у судові засідання свого
представника не направив, проте
надіслав пояснення на позовну заяву, в
якому просив здійснювати розгляд
справи за відсутності його
представника.

Суд, вислухавши у відбувшихся судових
засіданнях пояснення позивачів, повно,
всебічно та об'єктивно дослідивши
матеріали справи, вважає встановленими
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі рішення ЖБК «Арсеналець-26»,
затвердженого рішенням Виконавчого
комітету Київської міської ради №1215
від 21.12.1987 року, ОСОБА_3 видано ордер на
зайняття жилого приміщення - квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 33,5 кв.м, №066251
від 05.02.1988 року.

Довідкою ЖБК «Арсеналець-26»
підтверджено, що ОСОБА_3 у липні 1992 року
повністю сплачено суму пайового внеску
за вказану вище квартиру у розмірі 6 132
карбованці, що складає суму
накопичення.

Згідно ст. 384 Цивільного кодексу
України (далі по тексту - ЦК України)
будинок, споруджений або придбаний
житлово-будівельним (житловим)
кооперативом, є його власністю. Член
житлово-будівельного (житлового)
кооперативу має право володіння і
користування, а за його згодою - і
розпоряджання квартирою, якщо він не
викупив її. У разі викупу квартири член
житлово-будівельного (житлового)
кооперативу стає її власником.

Таким чином, повністю виплативши
пайовий внесок за кооперативну
квартиру АДРЕСА_1, ОСОБА_3 став її
власником.

З наявної у матеріалах справи копії
спадкової справи вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 року відповідно до
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3
помер ОСОБА_3, який був рідним батьком
позивачів.

Відповідно до заповіту, посвідченого
секретарем виконавчого комітету
Морозівської сільської ради
Баришівського району Київської
області Нестеренко О.М., ОСОБА_3 все своє
майно, де б воно не було і з чого б воно
не складалось, і взагалі, все те, що йому
буде належати на день смерті і на що він
буде мати право за законом, заповідав
своїм донькам - ОСОБА_5 та ОСОБА_1 у
рівних долях кожному.

17 травня 2013 року та 21 червня 2013 року
позивачі (ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відповідно)
звернулись до Шістнадцятої Київської
державної нотаріальної контори з
заявами про прийняття спадщини після
смерті батька - ОСОБА_3. На підставі
поданих заяв державним нотаріусом 17
травня 2013 року було заведено спадкову
справу №329/2013.

Проте, завідувачем Шістнадцятої
Київської державної нотаріальної
контори відмовлено позивачам у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документа на
майно, яке належало померлому ОСОБА_3.

Таким чином, з огляду на наведене, суд
дійшов висновку, що позивачі
реалізувати своє право на спадщину не
можуть через відсутність
правовстановлюючого документа на
майно, яке належало на праві власності
їх рідному батькові.

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом. А згідно з ч. 1 ст. 1223
цього Кодексу право на спадкування
мають особи, визначені у заповіті.

За приписами ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Верховний суд України у п. 8 Постанови
«Про судову практику у справах про
спадкування» від 30.05.2008 року № 7
роз'яснив, якщо спадкодавець повністю
вніс пайовий внесок, то до складу
спадщини включається відповідно
квартира, дача, гараж, садовий будинок,
інші будівлі та споруди.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що
право власності набувається в порядку,
визначеному законом, та на підставах не
заборонених законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Враховуючи встановлені обставини,
вимоги чинного законодавства, а також
виходячи з положень ст. 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень» за яким рішення суду
стосовно речових прав на нерухоме
майно є правовстановлюючим документом,
що підтверджує право власності на
вказане майно, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі та визнання за позивачами права
на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 33,5 кв.м, у рівних долях
по 1/2 частини кожному.

Згідно зі ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені витрати.

На підставі викладеного та керуючись
стст. 328, 1216, 1217, 1218, 1223 Цивільного
кодексу України, стст. 88, 208, 209, 212 - 218
Цивільного процесуального кодексу
Украйни, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2;
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 33,5
кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3;
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 33,5
кв.м.

Стягнути з Київської міської ради на
користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2;
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1 720 грн.

Стягнути з Київської міської ради на
користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3;
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 1 720 грн.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ:
КАЛІУШКО Ф.А.