Справа № 457/1489/13-ц
номер провадження №2/457/411/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2013 року
м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської
області

у складі: головуючого - судді
Марчука В.І.

при секретарі -
Словіцькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Трускавці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на нерухоме
майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
нерухоме майно, мотивуючи тим, що він на
протязі багатьох років володіє та
користується нежитловою будівлею
(позначена на плані літ. А-1)
загальною площею 162,1 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_1. Починаючи з 2000 року позивач
вільно використовуючи нежитлову
будівлю, також неодноразово надавав
третім особам у тимчасове користування
частину вищевказаної нежитлової
будівлі. Однак на даний час, при
існуванні орендних відносин з гр.
ОСОБА_2 на підставі договору оренди
нежитлових приміщень від 04.04.2013 року,
останнім заперечується право
власності як на зазначене орендоване
приміщення, так і на нежитлову будівлю
в цілому з підстав відсутності
правовстановлюючого документа, у
зв'язку з чим орендарем не проводиться
оплата за користування орендованим
нежитловим приміщенням. Враховуючи
вищезазначене, позивач змушений
звернутись до суду з вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явився, однак подав заяву про розгляд
справи у її відсутності, позовні вимоги
підтримує, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, однак подав заяву про
розгляд справи у його відсутності,
зазначає що не заперечує щодо вимог
позивача, у вирішенні даного спору
покладається на думку суду.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов слід задоволити
виходячи із наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач ОСОБА_1 на протязі багатьох
років володіє та користується
нежитловою будівлею (позначена на
плані літ. А-1) загальною площею 162,1 кв.м.
за адресою: АДРЕСА_1. Підтвердженням
володіння та користуванням позивачем
вищезазначеного нежитлового
приміщення, є відповідні договори
оренди нежитлових приміщень укладені
позивачем з ОСОБА_2 від 04.01.2013 року,
02.01.2012 року, 02.01.2011 року, 02.01.2010 року,
02.01.2009 року, 02.01.2008 року, 02.01.2007
року, 03.01.2006 року, 01.06.2005 року, 01.06.2004 року,
01.06.2003 року, 02.01.2001 року, 04.01.2000
року, та договори оренди нежитлових
приміщень укладені позивачем з ОСОБА_3
від 02.01.2013 року, 02.01.2012 року, 02.01.2011 року,
02.01.2010 року, 02.01.2009 року, 02.01.2008 року,
02.01.2007 року, 01.04.2006 року, 30.09.2005
року.

З вищенаведеного вбачається, що
позивач ОСОБА_1 протягом більше 10 років
вільно, добросовісно володіє
вищевказаним нерухомим майном.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Відповідно до ч.8 прикінцевих та
перехідних положень ЦК України правила
статті 344 Цивільного
кодексу України про набувальну
давність поширюються також на випадки,
коли володіння майном почалося за три
роки до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 прикінцевих та
перехідних положень ЦК України Цей
Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004
року.

Володіння має бути добросовісним,
тобто володілець не знав і не міг знати
про те, що він володіє чужою річчю,
інакше кажучи, обставини, у зв'язку з
якими виникло володіння чужою річчю, не
давали найменшого сумніву щодо
правомірності набуття майна.

Крім цього, за набувальною давністю
можу бути набуто право власності на
нерухоме майно, яке не має власника, або
власник якого невідомий, або власник
відмовився від права власності на
належне йому нерухоме майно та майно,
що придбане добросовісним набувачем і
у витребуванні якого його власнику
було відмовлено.

В матеріалах справи відсутні матеріали
того, що позивач недобросовісно
володіє вищезазначеним нерухомим
майном, відсутні підтвердження того, що
дане майно належить іншим особам.
Згідно листа ОСОБА_2 від 01.08.2013 року,
останнім оспорюється право володіння
позивачем спірним нерухомим майном,
оскільки у нього відсутні
правовстановлюючі документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно, транспортні засоби,
цінні папери набувається за рішенням
суду.

Беручи до уваги вищенаведене, зокрема
те, що позивач добросовісно
користується спірним нерухомим майном
більше 10 років, відсутні підтвердження
того, що дане майно належить іншим
особам, суд не вбачає перешкод для
задоволення позову, а вважає, що є
достатньо підстав для задоволення
такого і визнання за позивачем права
власності на нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 10,60,179,212-215,218 ЦПК
України, ст. 328 ЦК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
нерухоме майно, а саме: нежитлову
будівлю (позначену на плані літ. «А-1»)
загальною площею 162,1 кв.м., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Суддя: В. І. Марчук