Провадження по справі № 2/260/74/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2013 року Ленінський районний
суд м. Донецька у складі:

головуючого судді
Данилюк О.С.

при секретарі
Гефтер П.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Енергобанк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ «Енергобанк» звернулися до
суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості, в обґрунтування своїх
вимог зазначивши, що 06 червня 2008 року
між АБ «Енергобанк» та ОСОБА_1 було
укладено договір про іпотечний кредит
№16 ДІК на поліпшення житлових умов,
відповідно до умов якого кредитор
прийняв на себе зобов'язання надати
позичальнику на умовах цього договору
грошові кошти в сумі 707 000,00 гривень, а
позичальник - прийняти, належним чином
використати та повернути кредит в сумі
463 000,00 гривень, а також сплатити
відсотки за користування кредитом в
розмірі 18 % річних в порядку, на умовах
та в строки, визначені цим договором.
Зобов'язання за кредитним договором
було забезпечено іпотечним договором
б/н від 06.06.2008 року, договором поруки
№16ДІК/1 від 06.06.2008 року, договором
поруки №16ДІК/2 від 06.06.2008 року,
договором поруки №16ДІК/3 від 06.06.2008 року
та договором поруки №16ДІК/4 від 06.06.2008
року, відповідно до умов яких
поручителі відповідають за
невиконання зобов'язань вказаного
кредитного договору солідарно з ОСОБА_1
в повному обсязі. Однак всупереч
договірним зобов'язанням у встановлені
графіком терміни позичальником не
повернуто належні грошові кошти, в
результаті чого сума кредиту не
зменшувалась, а проценти
нараховувались на фактичний залишок
суми кредиту за кожний день
користування кредитом. У зв'язку з цим
сума боргу станом на 19.07.2012 рік складає -
854 258, 13 грн., з яких поточна
заборгованість за кредитом - 368 470,67
грн., прострочена заборгованість за
кредитом - 86 812,65 грн. заборгованість за
відсотками - 272 221,15 грн., пеня за
несвоєчасне погашення кредиту 24 494,53,
пеня за несвоєчасне погашення
відсотків 102 259,13 грн., які і просили
стягнути солідарно зі ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь банку,
а також судовий збір у розмірі 3 219 грн.

В судове засідання представник
позивача за довіреністю Тімошина О.В.
не з'явилась, надала заяву, якою позовні
вимоги підтримала у повному обсязі,
просила суд їх задовольнити та
розглянути справу у її відсутність.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
судове засідання не з'явилися, про час
та місце розгляду справи повідомлялися
належним чином, надали заяви про
розгляд справи за їх відсутності. Крім
того, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
надали письмові заперечення, згідно
яких вважають припиненими договори
поруки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що виключає
солідарне стягнення з них за кредитним
договором. Також просили зменшити на 90 %
розмір пені, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2
є пенсіонерами, які не працюють, та на
їх утриманні знаходиться малолітня
дитина та донька, яка є безробітною.

Відповідач ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини своєї неявки суду не
повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступні фактичні обставини
та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що 06 червня 2008 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_1 було укладено
договір про іпотечний кредит №16 ДІК,
відповідно до п.1.1. якого кредитор
прийняв на себе зобов'язання надати
позичальнику на умовах цього договору
грошові кошти в сумі 707 000,00 гривень, а
позичальник - прийняти, належним чином
використати та повернути кредит в сумі
463 000,00 гривень, а також сплатити
відсотки за користування кредитом в
розмірі 18% річних в порядку, на умовах
та в строки, визначені цим договором
(а.с. 4-7).

Відповідно до ст. ст. 509, 1054 ЦК України
зобов`язанням є правовідносини, в якому
одна сторона (боржник) зобов`язується
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (сплатити гроші
тощо), а кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов`язку. За
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору, вимог Цивільного Кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу
України якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то у
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати повернення частини позики, що
залишилася, та сплати процентів,
належних йому відповідно до статті 1048
цього Кодексу.

Однак, всупереч умовам кредитного
договору та вимогам чинного
законодавства України, відповідач
ОСОБА_1 не сплатив щомісячні платежі на
повернення кредиту у строк,
встановлений кредитним договором, та
згідно розрахунку заборгованості,
наданого позивачем, станом на 19.07.2012 рік
має заборгованість за кредитним
договором в розмірі 854258, 13 грн., з яких
поточна заборгованість за кредитом
368470,67 грн., прострочена заборгованість
за кредитом 86812,65 грн. заборгованість
за відсотками 272221,15 грн., пеня за
несвоєчасне погашення кредиту 24494, 53
грн., пеня за несвоєчасне погашення
відсотків 102259,13 грн. (а.с. 19-21).

Крім того судом встановлено, що з метою
забезпечення повернення кредиту
відповідачем ОСОБА_1 окрім іпотеки
нерухомого майна житлового
призначення, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 4) між ПАТ «Енергобанк»,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договором
поруки № 16ДІК/1 від 06.06.2008 року (а.с. 9-10).

Також між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 були укладені
аналогічні за змістом договір поруки
№16ДІК/2 від 06.06.2008 року, договір поруки
№16ДІК/3 від 06.06.2008 року та договір
поруки №16ДІК/4 від 06.06.2008 року,
відповідно до умов яких поручителі
відповідають за невиконання
зобов'язань вказаного кредитного
договору солідарно з ОСОБА_1 в повному
обсязі (а.с. 11-14).

Згідно з вимогами ст.ст. 553-554 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором в тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Разом з тим, рішенням Ворошиловського
районного суду м. Донецька 09 вересня 2013
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ПАТ «Енергобанк», третя особа
ОСОБА_1, про припинення правовідношення
поруки, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Донецької області
від 01.11.2013 року, було визнано припиненим
договір поруки №16ДІК/1 від 06.06.2008 року,
укладений між ПАТ «Енергобанк» та
ОСОБА_2, а також визнано припиненим
договір поруки №16ДІК/2 від 06.06.2008 року,
укладений між ПАТ «Енергобанк» та
ОСОБА_3 (а.с 139-140, 141-142).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

При цьому, відповідно ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Так, згідно ч. 1. ст. 559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Згідно ж ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна умов
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Так, 06.06.2008 року між АБ «Енергобанк» та
ОСОБА_1 було укладено договір про
внесення змін до договору про
іпотечний кредит №16 ДІК від 06 червня 2008
року, відповідно до якого в новій
редакції викладено п. 1.1. договору, а
саме « 1.1. кредитор зобов'язується
надати позичальнику на умовах цього
договору грошові кошти в сумі 463 000,00
гривень, а позичальник зобов'язується
прийняти, належним чином використати
та повернути кредит в сумі 463 000,00
гривень, а також сплатити відсотки за
користування кредитом в розмірі 25%
річних, в порядку, на умовах та в строки,
визначені цим договором» (а.с.8).

Після чого 01.09.2008 року між АБ
«Енергобанк» та ОСОБА_1 було укладено
договір про внесення змін № 1 до
договору про іпотечний кредит №16 ДІК
від 06 червня 2008 року, яким встановлено
процентну ставку за користування
кредитом в розмірі 22 % річних з дня
рефінансування кредиту у Державній
Іпотечній Установі (а.с. 8 зворотній
бік).

Таким чином позивачем збільшено розмір
процентної ставки за користування
кредитом, що призвело до збільшення
зобов'язань кредитора і відповідно до
збільшення відповідальності
поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перед
банком.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що поручителі надавали згоди на
укладання зазначеного договору або
були обізнані чи сповіщені позивачем
або іншою особою про укладання між ПАТ
«Енергобанк» та ОСОБА_1 договору про
внесення змін до договору про
іпотечний кредит №16 ДІК від 06 червня
2008р та договору про внесення змін №1 до
договору про іпотечний кредит №16 ДІК
від 01.09.2008 року, якими була встановлена
процентна ставка за користування
кредитом у розмірі більшому, ніж той,
який існував на момент укладання
договорів поруки.

Зміст законодавства, що регулює
виниклі спірні правовідносини сторін,
свідчить про те, що у зобов'язаннях, в
яких беруть участь поручителі,
збільшення кредитної процентної
ставки навіть за згодою банку та
боржника, але без згоди поручителя або
відповідної умови у договорі поруки, не
дає підстав покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

Так, в Постанові № 5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
зазначено, що відповідно до частини
першої статті 559 ЦК України припинення
договору поруки пов'язується зі зміною
забезпеченого зобов'язання за
відсутності згоди поручителя на таку
зміну та за умови збільшення обсягу
відповідальності поручителя. При цьому
обсяг зобов'язання поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель.
Проте, якщо в договорі поруки
передбачено, зокрема, можливість зміни
розміру процентів за основним
зобов'язанням і строків їх виплати тощо
без додаткового повідомлення
поручителя та укладення окремої угоди,
то ця умова договору стала результатом
домовленості сторін (банку і
поручителя), а отже, поручитель дав
згоду на зміну основного зобов'язання.

Отже, суд приходить до висновку про
необхідність відмовити ПАТ
«Енергобанк» в частині стягнення
заборгованості за кредитним договором
з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

В свою чергу заперечуючи проти
задоволення вимог позивача
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1
посилалися на зменшення розміру пені
на 90 %, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є
пенсіонерами, які не працюють, та на
утриманні яких знаходиться малолітня
дитина та донька, яка є безробітною.

Так, розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України).

Разом з тим, окрім майнового стану
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні, істотними обставинами в
розумінні частини третьої статті 551 ЦК
можна вважати, зокрема, ступінь
виконання зобов'язання боржником; та не
лише майнові, але й інші інтереси
сторін, що заслуговують на увагу.

Як встановлено судом, поточна
заборгованість за кредитом складає 368
470,67 грн., прострочена заборгованість за
кредитом - 86 812,65 грн., заборгованість за
відсотками - 272 221,15 грн., що у сукупності
складає - 727 504,47 грн., втім, пеня за
несвоєчасне погашення кредиту та
відсотків складає 126 753,66 грн. ( 24 494,53 + 102
259,13 грн.), тобто сума пені є набагато
меншою за кредитну заборгованість, при
цьому суд також враховує строк та
порядок погашення відповідачем
кредиту відповідно до узгоджених умов
договору та заборгованості за
кредитом, а також розмір пенсії
відповідача ОСОБА_1, яка складає 2 178
грн., що є більшою, ніж мінімальна
заробітна плата у 2013 році, та стягнення
на користь ОСОБА_8, доньки ОСОБА_1, за
рішенням суду аліментів на утримання
дитини (а.с. 87-93).

Таким чином, з урахуванням наведених
норм закону та встановлених обставин
справи суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача ОСОБА_1 на
користь позивача заборгованість, що
виникла у зв'язку з порушенням
кредитного зобов'язання, у загальному
розмірі 854 258, 13 гривень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. У зв'язку з цим суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача
ОСОБА_1 на користь позивача судові
витрати, які були понесені ним у зв'язку
із зверненням до суду і розглядом цієї
цивільної справи у розмірі 3 219 грн., що
відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України,
оскільки ці витрати, які підтверджені
документально квитанцією, залученою до
матеріалів справи, є судовими
витратами (а.с. 22).

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. ст. ст. 509, 526, 530, 536, 543, 554, 559, 625, 1046,
1049 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» N 5 від 30 березня 2012 року,
ст. ст. 10, 11, 60, 88 ч. 1, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Енергобанк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Енергобанк» заборгованість за
договором про іпотечний кредит №16 ДІК
від 06 червня 2008 року у розмірі 854 258, 13
гривень та судові витрати у розмірі 3 219
гривень, а всього 857 477 (вісімсот
п'ятдесят сім тисяч чотириста сімдесят
сім гривень) 13 копійок.

В частині позовних вимог Публічного
акціонерного товариства «Енергобанк»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Ленінський
районний суд м. Донецька протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги.

Рішення постановлено суддею у нарадчій
кімнаті.

СУДДЯ: