Справа № 654/5206/13-ц
Провадження №2/654/1357/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2013 року Голопристанський
районний суд Херсонської області в
складі:

головуючого судді Сіянко В.М.,

при секретарі Чухрай А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Гола Пристань
Херсонської області в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства аграрної політики та
продовольства України про скасування
наказу та поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

22.11.2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Міністерства
аграрної політики та продовольства
України про скасування наказу № 203-п
від 07.11.2013 року про увільнення його від
обов'язків директора державного
підприємства «Геройське
дослідно-промислове підприємство» та
поновлення його на роботі на вказаному
підприємстві на посаді виконуючого
обов'язки директора, посилаючись на те,
що він був прийнятий на роботу на
посаду директора ДП «Геройське
дослідно-промислове підприємство» за
контрактом, термін дії якого
закінчувався 21.06.2012 року. Відповідно до
умов контракту за два місяці до
закінчення його дії він подав до
відповідача заяву про продовження
терміну дії контракту, до якої були
додані погодження Херсонської
облдержадміністрації та
Голопристанської
райдержадміністрації. Однак у
встановлений строк відповідач не уклав
з ним контракт, а він продовжував
виконувати обов'язки директора
підприємства до 07.11.2013 року, допоки
відповідач спірним наказом не увільнив
його від виконання обов'язків
директора підприємства, при цьому він
не був працевлаштований на жодну іншу
посаду в структурі Міністерства. 08.11.2013
року відповідач видав наказ № 204-п, яким
призначив ОСОБА_2 на посаду директора
ДП «Геройське дослідно-промислове
підприємство» з наступним укладанням
контракту, тим самим фактично
звільнивши його з роботи. Оскільки
після закінчення терміну дії контракту
він за згодою відповідача продовжував
працювати директором підприємства, то
трудовий договір вважається укладеним
на невизначений строк, а тому його
звільнення з роботи на умовах, не
передбачених законом є протиправним. З
посиланням на ст. 43 Конституції
України, ст. ст. 36, 231, 233-235 КЗпП України
просив задовольнити позов.

У судовому засіданні позивач
підтримав вимоги, викладені у позовній
заяві, наполягав на їх задоволенні, з
підстав, викладених у позові.

Відповідач свого представника у
судове засідання не направив, надав до
суду письмові заперечення, в яких
просив розглянути справу у відсутність
представника відповідача та які
зводяться до наступного. 21.06.2007 року між
сторонами було укладено контракт,
відповідно до якого позивач був
найнятий на посаду директора ДП
«Геройське дослідно-промислове
підприємство», з терміном дії
контракту до 21.06.2010 року. Наказом
відповідача від 21.06.2010 року за № 124-п на
підставі заяви позивача та додаткової
угоди від 21.06.2010 року строк дії
контракту було продовжено на два роки
до 21.06.2012 року. Оскільки у період 2011-2012
роки на підприємстві виросла
дебіторська та кредиторська
заборгованість, погіршився фінансовий
стан підприємства, відповідач не мав
наміру укладати з позивачем контракт
чи продовжувати дії існуючого
контракту, у зв'язку з чим наказом від
19.06.2012 року №123-п позивача звільнено з
посади директора ДП «Геройське
дослідно-промислове підприємство» на
підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв'язку
із закінченням строку дії контракту та
цим же наказом позивача призначено
виконуючим обов'язків директора ДП
«Геройське дослідно-промислове
підприємство». Оскільки відповідач
визначився із кандидатурою директора
підприємства, то 07.11.2013 року було видано
спірний наказ про увільнення позивача
від виконання обов'язків директора
підприємства, а 08.11.2013 року видано наказ
№ 204-п про призначення ОСОБА_2 на посаду
директора підприємства, з наступним
укладанням контракту. Таким чином, дії
відповідача щодо увільнення позивача
відповідають чинному законодавству
України, а позовні вимоги є
безпідставними та не підлягають
задоволенню. З посилання на ст. ст. 38, 39
КЗпП України просило відмовити у
задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача, вважає
позов таким, що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.06.2007 року
між сторонами було укладено контракт,
відповідно до якого позивач був
найнятий на посаду директора ДП
«Геройське дослідно-промислове
підприємство», з терміном дії
контракту до 21.06.2010 року.

Наказом відповідача від 21.06.2010
року за № 124-п на підставі заяви
позивача та додаткової угоди від 21.06.2010
року строк дії контракту було
продовжено на два роки до 21.06.2012 року.

Наказом відповідача від 19.06.2012
року № 123-п позивача звільнено з посади
директора ДП «Геройське
дослідно-промислове підприємство» на
підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв'язку
із закінченням строку дії контракту та
цим же наказом позивача призначено
виконуючим обов'язків директора ДП
«Геройське дослідно-промислове
підприємство».

Наказом відповідача № 203-п від
07.11.2013 року позивача було увільнено від
виконання обов'язків директора
державного підприємства «Геройське
дослідно-промислове підприємство».

08.11.2013 року наказом відповідача №
204-п було призначено ОСОБА_2 на посаду
директора підприємства, з наступним
укладанням контракту.

Відповідно до довідки ДП
«Геройське дослідно-промислове
підприємство» від 18.12.2013 року № 91
станом на 18.12.2013 року ОСОБА_2 не
приступив до виконання обов'язків
директора ДП «Геройське
дослідно-промислове підприємство», а
згідно відповіді відповідача від 24.12.2013
року за № 3725-4-15/26522 із ОСОБА_2 контракт
не укладено.

У відповідності до ст. 21 КЗпП
України трудовий договір є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового
договору є контракт, в якому строк його
дії, права, обов'язки і
відповідальність сторін (в тому числі
матеріальна), умови матеріального
забезпечення і організації праці
працівника, умови розірвання договору,
в тому числі дострокового, можуть
встановлюватися угодою сторін. Сфера
застосування контракту визначається
законами України.

Згідно ст. 23 КЗпП України трудовий
договір може бути:

1) безстроковим, що укладається на
невизначений строк;

2) на визначений строк, встановлений за
погодженням сторін;

3) таким, що укладається на час
виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір
укладається у випадках, коли трудові
відносини не можуть бути встановлені
на невизначений строк з урахуванням
характеру наступної роботи, або умов її
виконання, або інтересів працівника та
в інших випадках, передбачених
законодавчими актами.

За частинами 3-4 ст. 24 КЗпП України
укладення трудового договору
оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу.

Трудовий договір вважається
укладеним і тоді, коли наказу чи
розпорядження не було видано, але
працівника фактично було допущено до
роботи.

У відповідності до ст. 36 КЗпП
України підставами припинення
трудового договору є:

1) угода сторін;

2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті
23), крім випадків, коли трудові
відносини фактично тривають і жодна з
сторін не поставила вимогу про їх
припинення;

3) призов або вступ працівника на
військову службу, направлення на
альтернативну (невійськову) службу;

4) розірвання трудового договору з
ініціативи працівника (статті 38, 39), з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу (статті 40, 41)
або на вимогу профспілкового, чи іншого
уповноваженого на представництво
трудовим колективом органу (стаття 45);

5) переведення працівника, за його
згодою, на інше підприємство, в
установу, організацію або перехід на
виборну посаду;

6) відмова працівника від переведення
на роботу в іншу місцевість разом з
підприємством, установою,
організацією, а також відмова від
продовження роботи у зв'язку із зміною
істотних умов праці;

7) набрання законної сили вироком суду,
яким працівника засуджено (крім
випадків звільнення від відбування
покарання з випробуванням) до
позбавлення волі або до іншого
покарання, яке виключає можливість
продовження даної роботи;

7-1) набрання законної сили судовим
рішенням, відповідно до якого
працівника притягнуто до
відповідальності за корупційне
правопорушення, пов'язане з порушенням
обмежень, передбачених Законом України
"Про засади запобігання і протидії
корупції";

8) підстави, передбачені контрактом.

Згідно статті 39-1 КЗпП України
якщо після закінчення строку трудового
договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові
відносини фактично тривають і жодна із
сторін не вимагає їх припинення, дія
цього договору вважається продовженою
на невизначений строк.

Трудові договори, що були
переукладені один чи декілька разів, за
винятком випадків, передбачених
частиною другою статті 23, вважаються
такими, що укладені на невизначений
строк.

Відповідач своїм листом від 04.12.2012
року за № 37-25-2-13/23092 роз'яснив умови
оплати праці позивача як виконуючого
обов'язки директора ДП «Геройське
дослідно-промислове підприємство», в
тому числі з посиланням на норми ст. 39-1
КЗпП України, вважаючи трудові
відносини, які склалися між сторонами
такими, що укладені на невизначений
строк.

Видаючи спірний наказ від 07.11.2013
року про увільнення позивача від
виконання обов'язків директора ДП
«Геройське дослідно-промислове
підприємство» відповідач фактично
звільнив позивача з роботи, оскільки
позивач жодних інших обов'язків як на
підприємстві так і в структурі
відповідача не виконував та не був
прийнятий на роботу на іншу посаду, при
цьому не пославшись в спірному наказі
на підстави звільнення позивача, а тому
позовні вимоги в частині скасування
спірного наказу підлягають
задоволенню.

Оскільки призначений
відповідачем директор ОСОБА_2 не
приступив до виконання своїх
обов'язків і з ним не укладено контракт,
згідно штатного розпису ДП «Геройське
дослідно-промислове підприємство» на
підприємстві є посада виконуючого
обов'язки директора і саме з цієї
посади було незаконно звільнено
позивача, позовні вимоги в частині
поновлення позивача на цій посаді
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 21, 23, 24, 36, 39-1, 221, 231-233, 235
КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 57-66, 209, 212, 214-215
ЦПК України, суд

В
И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати наказ Міністерства
аграрної політики та продовольства
України від 07.11.2013 року № 203-п про
увільнення ОСОБА_1 від виконання
обов'язків директора Державного
підприємства «Геройське
дослідно-промислове підприємство».

Поновити ОСОБА_1 на роботі в
Державному підприємстві «Геройське
дослідно-промислове підприємство»
виконуючим обов'язки директора з 07
листопада 2013 року.

Допустити негайне виконання
рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на
роботі в Державному підприємстві
«Геройське дослідно-промислове
підприємство» виконуючим обов'язки
директора з 07 листопада 2013 року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Херсонської області через
Голопристанський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
В. М. Сіянко