Справа № 500/8416/13-ц
Провадження № 2/500/3601/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2013 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді –
Бурнусуса О.О.,

при секретарі – Ботнар
А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права
власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом, яким просила визнати за нею, як
спадкоємицею за законом першої черги
право власності на 1/2 частину
незакінченого будівництвом житлового
будинку, розташованого за адресою:
Одеська область, м. Ізмаїл, провулок
Бєлінського, б. 59 що належав померлій
06.11.2007 року ОСОБА_4, мотивуючи тим, що
нотаріальною конторою позивачу
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом у зв’язку
із тим, що є спадкоємиця за заповітом на
все майно померлої 06.11.2007 року ОСОБА_4, а
також, ОСОБА_1 не має право на
обов’язкову частку у спадщині згідно
ст. 1241 ЦК України.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з’явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлялась належним чином,
представник позивача ОСОБА_5 надала
суду заяву, якою позовні вимоги
підтримують в повному обсязі та
просила справу розглянути за їх
відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове
засідання не з’явились, про час та
місце розгляду справи повідомлялись
належним чином, надали суду заяви, якою
позовні вимоги визнають та не
заперечують проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності до того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Судом встановлено, що відповідно до
виписки з рішення виконавчого комітету
Ізмаїльської міської ради народних
депутатів від 12.06.1985 року за № 290 п. 4 та
договору забудови від 18.02.1986 року,
посвідченого державним нотаріусом
Ізмаїльської державної нотаріальної
контори за № 2/491, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 була
відведена земельна ділянка для
індивідуального будівництва житлового
будинку, розташована за адресою:
Одеська область, м. Ізмаїл, провулок
Бєлінського, б. 59, на якій був
побудований житловий будинок, проте
належним чином не зданий в
експлуатацію.

Відповідно до свідоцтва про смерть 1-ЖД
№ 120651 від 06.11.2007 року, виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану по м.
Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області
ОСОБА_4 померла 06.11.2007 року.

Відповідно до ст. ст. 1216,1218 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов’язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов’язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
спадкове майно, до якої входить 1/2
частина незакінченого будівництвом
житлового будинку з

надвірними спорудами, розташованого
за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл,
провулок Бєлінського, б. 59.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України,
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Відповідно до заповіту посвідченого
приватним нотаріусом Ізмаїльського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
від 14.08.2007 року, зареєстрованого за №
3528, ОСОБА_4 усе своє майно де б воно не
було та з чого б воно не складалося і
взагалі все те, що буде їй належати на
день смерті і на що вона матиме право
заповіла ОСОБА_2.

Згідно до ст. 1241 ЦК України, малолітні,
неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

Осіб, які мають право на обов’язкову
частку незалежно від змісту заповіту
після смерті ОСОБА_4 немає.

Згідно з вимогами ст. 1223 ЦК України, у
разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємцями за законом першої черги
відповідно до ст. 1261 ЦК України після
смерті ОСОБА_4 являються:

- чоловік ОСОБА_3, що підтверджено
свідоцтвом про укладення шлюбу серії
ІІ-ЖД № 338607, виданого Першотравневою
сільською радою Ізмаїльського району
Одеської області;

- донька ОСОБА_2, що підтверджено
свідоцтвом про народження серії V-ЖД №
301339 від 23.07.1991 року, виданого відділом
ізмаїльським міським відділом РАЦСу;

- донька ОСОБА_7, що підтверджено
свідоцтвом про народження серії ІV-ЖД №
323697 від 28.07.1986 року виданого
Ізмаїльським міським відділом РАЦСу.

Інших спадкоємців, які заявили права на
спадкове майно, немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України,
спадкоємець за законом має право
відмовитися від прийняття спадщини на
користь будь – кого із спадкоємців за
законом незалежно від черги.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відмовились від
належних їм за законом часток у
спадщині, яка залишились після смерті
ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України –
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину.

Як було встановлено в судовому
засіданні, ОСОБА_1 на час відкриття
спадщини проживала разом із
спадкодавцем ОСОБА_4, що підтверджено
будинковою книгою на житловий будинок,
розташований за адресою: Одеська
область, м. Ізмаїл, провулок
Бєлінського, б. 59, тобто вважається
такою, що фактично прийняла спадщину.

Письмовою відповіддю наданою
Ізмаїльською державною нотаріальною
конторою від 05.12.2013 року за № 2684/2-21
позивачу було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом у зв’язку із тим, що є
спадкоємиця за заповітом на все майно
померлої 06.11.2007 року ОСОБА_4, а також,
ОСОБА_1 не має право на обов’язкову
частку у спадщині згідно ст. 1241 ЦК
України.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, оскільки
відповідачі визнали позов і обставини
визнані сторонами не підлягають
доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1
ЦПК України. Судом не виявлено
обставин, що суперечать закону або
порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30.05.2008 року за № 7, якщо будівництво
здійснювалося згідно із законом, то у
разі смерті забудовника до завершення
будівництва його права та обов'язки як
забудовника входять до складу
спадщини.

Всі права та обов’язки щодо здавання
домоволодіння в експлуатацію
переходять до спадкоємців.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 60, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1222,
1223, 1261, 1268, 1274 ЦК України, суд, –

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання права власності на спадкове
майно – задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину незакінченого будівництвом
житлового будинку з надвірними
спорудами, розташованого за адресою:
Одеська область, м. Ізмаїл, провулок
Бєлінського, б. 59.

Припинити право власності на 1/2 частину
незакінченого будівництвом житлового
будинку з надвірними спорудами,
розташованого за адресою: Одеська
область, м. Ізмаїл, провулок
Бєлінського, б. 59 за померлою – ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя           ОСОБА_8