Справа № 2/489/1415/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2013 року Ленінський районний суд м. Миколаєва, у складі: головуючого - судді Румянцевої Н.О., при секретарі Ляшик С.В., за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» про стягнення вихідної допомоги, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2013р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» про стягнення вихідної допомоги, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 14.10.2008р. він працював на КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» на посаді юриста у відділі договорів, а з 04.08.2011р. був переведений на посаду юриста у юридичний відділ.

25.10.2011р. між ним та підприємством був укладений трудовий договір.

28.02.2013р. він був звільнений за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, підставою для розірвання трудового договору було невиконання відповідачем законодавства про працю, а саме затримка з виплати йому заробітної плати за грудень 2012р. та січень 2013р.

В день звільнення йому була виплачена заробітна плата за грудень 2012р., січень та лютий 2013р. та компенсація за невикористані 22 дні щорічної основної відпустки на загальну суму 6716,00 грн., однак вихідну допомогу в розмірі 6750,00 грн. відповідачем не було виплачено.

В звязку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 6750,00 грн. вихідної допомоги.

У червні 2013р. позивач збільшив позовні вимоги, а саме просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку в розмірі 10064,00 грн.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.

Вислухавши думку сторін по справі, дослідивши письмові матеріали справи суд переходить до наступного.

Відповідно до Трудової книжки Серії АВ № 465494 ОСОБА_3 14.10.2008р. прийнятий на посаду юриста договірного відділу КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» на підставі Наказу № 320 к від 23.10.2008р., 04.08.2011р. переведений на посаду юриста в юридичний відділ підприємства, а 28.02.2013р. звільнений за власним бажанням за ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

25.10.2011р. між ОСОБА_3 та КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» укладений трудовий договір на невизначений термін з 01.11.2011р..

Пунктом 5 трудового договору передбачено, що підприємство зобовязане своєчасно виплачувати обумовлену договором заробітну плату, яка визначається відповідно до п. 8 цього договору, за яким працівнику встановлюється заробітна плата в розмірі 3000,00 грн..

У відповідності до Довідки КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» № 267 від 19.04.2013р. середня заробітна плата ОСОБА_3 за рік до часу звільнення складає 2529,36 грн..

Згідно з Заявою про звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України від 27.02.2013р. ОСОБА_3 розірвав трудовий договір з КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, на підставі затримки у виплаті заробітної плати за грудень 2012р., січень 2013р., яка у відповідності до Довідки КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» № 10б від 06.02.2013р. складає 3773,32 грн., в т.ч. за грудень 2012р. 2458,20 грн., січень 2013р. 1315,12 грн..

Наказом № 48/к про розірвання трудового договору та звільнення з роботи від 28.02.2013р. ОСОБА_3 було звільнено з підприємства за власним бажанням за ч. 3 ст. 38 КЗпП України на підставі його заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Статтею 44 КЗпП України встановлено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Для розрахунку вихідної допомоги при звільненні працівника необхідно визначити розмір середньомісячної заробітної плати відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100.

Так, відповідно до абз. 2 п. 2 Порядку для розрахунку вихідної допомоги враховуються виплати за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві менше двох календарних місяців середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

При нарахуванні вихідної допомоги слід користуватися нормами п. 8 розділу ІV Порядку №100. Так, відповідно до нього, для визначення суми вихідної допомоги необхідно помножити суму середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин у розрахунковому періоді. Отже, для розрахунку вихідної допомоги необхідно визначити два показники: середньоденний заробіток та середньомісячну кількість робочих днів. Середньоденний заробіток розраховується таким чином: береться сума заробітної плати, одержаної працівником за останні два місяці, й ділиться на кількість фактично відпрацьованих днів. Середньомісячна кількість робочих днів визначається шляхом ділення на 2 сумарної кількості робочих днів, згідно з графіком роботи підприємства в розрахунковому періоді.

Відповідно до Розрахунку вихідної допомоги ОСОБА_3 не сплачена вихідна допомога в розмірі 6750,00 грн..

На підставі вищевказаного, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтований та таким, що підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь період затримки розрахунку в розмірі 10064,00 грн., то суд вважає, що вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так положеннями пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999р. встановлено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

У відповідності до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Пунктом 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995р. визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Таким чином з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за весь період затримки розрахунку в розмірі 10064,00 грн. ( (136грн. середньоденна заробітна плата)*74дн. (період з 28.02.2013 по 20 червня 2013року).

На підставі вищевказаного, суд вважає, що в позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 14, 30, 60, 62, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» про стягнення вихідної допомоги, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» на користь ОСОБА_3 вихідну допомогу в розмірі 6750 грн. 00 коп. (шість тисяч сімсот пятдесят грн. нуль коп.).

Стягнути з Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні в розмірі 10064 грн. 00 коп. (десять тисяч шістдесят чотири грн. нуль коп.).

Стягнути з Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» на користь держави судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. (двісті двадцять девять грн. сорок коп.).

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя: