Провадження № 2/127/7400/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(З А О Ч Н Е)

26 грудня 2013 року
місто
Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого судді Курбатова
І. Л. ,

при секретарі Басовській В.М.,
Кукуленко Т.В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Вінниці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
на користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21жовтня 2013 року звернулась до
Вінницького міського суду Вінницької
області з позовом до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
на користування житловим приміщенням.
Позов мотивований тим, що позивач у
справі є власником квартири АДРЕСА_1.
Відповідач в даній квартирі
зареєстрований, але на протязі
останніх п'яти років в ній не проживає,
за комунальні послуги не сплачує,
участі в утриманні квартири не приймає.
Крім того, реєстрація відповідача в
даній квартирі та внесення його в
особовий рахунок, тягне за собою
нарахування на нього комунальних
платежів, які оплачує позивач. Оскільки
позивач отримує невеликий дохід, вона
не має можливості нести витрати за
особу, яка не проживає та не
користується житлом, тому звернулась
до суду з даним позовом та просила
визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
на користування квартирою АДРЕСА_1

Позивач та її представник в судове
засідання не з'явились, про причини
неявки суд не повідомили. Представник
позивача на адресу суду надав заяву про
розгляд справи у його відсутність,
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі та просив задоволити. Не
заперечував щодо проведення заочного
розгляду справи відповідно до ст. 224-226
ЦПК України.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, про час та місце розгляду
справи був повідомлений завчасно та
належним чином, а тому судом ухвалено
провести заочний розгляд справи за
наявними у справі доказами, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази суд, дійшов висновку, що
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до принципів змагальності
та диспозитивності цивільного
судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11
ЦПК України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Статтями 57 і 60 ЦПК України
передбачено, що доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
наданих сторонами доказів.

Згідно рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 22.04.2013 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про розподіл
спадкового майна, визнання права
власності на нього та припинення права
власності на нього та припинення права
власності на частку у майні, за ОСОБА_1
визнано право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1, в тому числі на 1/12
частину - в порядку спадкування за
померлим ОСОБА_5, та припинено право
власності на 1/12 частину квартири за
ОСОБА_2, право власності на 1/12 частину
квартири за ОСОБА_3, право власності на ?
частину квартири за ОСОБА_4. Рішення
набуло законної сили 08.05.2013 року.

Судом встановлено, що ? частки квартири
АДРЕСА_1 належить на праві приватної
власності ОСОБА_1, що підтверджується
витягом з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно від 17.09.2013 року,
виданого Реєстраційною службою
Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області. Крім того,
судом встановлено, що власником ?
частки квартири АДРЕСА_1 належить на
праві приватної власності ОСОБА_1, що
підтверджується витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності від
18.10.2013 року, виданого приватним
нотаріусом Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_6 Отже
ОСОБА_1 є єдиним власником квартири
АДРЕСА_1

Згідно ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни,
які мають у приватній власності
будинок (частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

Право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні ( ст. 321 ЦК України).

Актами про тимчасову відсутність
особи, зареєстрованої в житловому
приміщенні від 17.10.2013 року засвідчено,
що зареєстрований за адресою ОСОБА_2 у
вказаній квартирі не проживає з 2005 року
по даний час.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Враховуючи, що сукупністю доказів у
справі підтверджено, що квартира
АДРЕСА_1 належить на праві приватної
власності ОСОБА_1, яка як власник має
право на розпорядження нею, а
реєстрація у вказаній квартирі
відповідача ОСОБА_2, який там фактично
не проживає, чинить перешкоди позивачу,
як власнику майна, у розпорядженні
нерухомим майном, суд дійшов висновку,
що позов є обґрунтованим та підлягає
задоволенню.

В ході розгляду справи, документально
підтверджені понесені позивачем, в
зв'язку з розглядом справи, судові
витрати: квитанцією № k25/І/205 від 18.10.2013
року в сумі 114,7 грн., квитанцією №32 від
05.12.2013 року в сумі 120 грн.- за розміщення
оголошення в газеті, квитанцією №33 від
05.12.2013 року в сумі 120 грн.- за розміщення
оголошення в газеті.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, за таких
підстав судові витрати, а саме, витрати
понесені позивачем ОСОБА_1 за
розміщення оголошення в газеті про
виклик відповідача на судові засідання
у справі, є документально
підтвердженими та підлягають
стягненню з відповідача ОСОБА_2

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 1, 2, 11, 15, 16, 321, 383, 386, 391 ЦК України,
ст. 150 ЖК України, ст.ст. 3, 118, 119, 120, 122,224-226
ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
на користування житловим приміщенням
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1
таким, що втратив право на користування
житловим приміщенням.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі
114,7 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_1 судові витрати,
пов'язані з оплатою розміщення
оголошень в газетах, в розмірі 240,00
гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заява про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: