Справа № 755/554/13- ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2013 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Костенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов'язати поновити порушені права боржника, в межах процедури виконавчого провадження,

в с т а н о в и в:

29 грудня 2012 року ОСОБА_1, звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва, зі скаргою на дії Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, відповідно до заявлених вимог просив суд: "В зв'язку з обґрунтованістю скарги в інтересах ОСОБА_1, визнавши неправомірними рішення відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві в особі старшого державного виконавця Буянова, зокрема, скасувати:

- постанову від 04 листопада 2011 року щодо відкриття виконавчого провадження ВП №29592333 про вселення ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1, відкритого на підставі виконавчого листа №2-110/1, що виданий 25.10.2011 року Дніпровським районним судом міста Києва, щодо: 1) вселення ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1; 2) самостійного виконання боржником (позивачем) ОСОБА_1, а саме: вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 у строк до 10.11.2011 року або у 7-ми денний строк з дня отримання постанови про відкриття виконавчого провадження; 3) виконання в примусовому порядку судового рішення при невиконанні його самостійно в наданий строк; 4) направлення копії постанови сторонам виконавчого провадження та органу, який видав виконавчий документ (виконавчий лист); 5) права оскарження постанови начальнику ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві в 10-денний строк з моменту її одержання; 6) право сторін ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, унесеними до Єдиного реєстру;

- постанову від 04 листопада 2011 року щодо відкриття виконавчого провадження ВП№29592663, про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1, відкритого на підставі виконавчого листа №2-110/1, що виданий 25.10.2011 року Дніпровським районним судом міста Києва щодо: 1) виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1; 2) самостійного виконання боржником (позивачем) ОСОБА_1, а саме: виселитись з квартири АДРЕСА_1 у строк до 18.11.2011 року або 7-ми денний строк з дня отримання постанови про відкриття виконавчого провадження; 3) виконання в примусовому порядку судового рішення при невиконанні його самостійно в наданий строк; 4) направлення копії постанови сторонами виконавчого провадження та органу, який видав документ (виконавчий лист); 5) права оскарження постанови начальнику ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві в 10-денний строк з моменту її одержання; 6) право сторін ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, унесеними до Єдиного реєстру.

У зв'язку з обґрунтованістю скарги в інтересах ОСОБА_1, визнавши неправомірними дії Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві в особі старшого державного виконавця Буянова, скасувати акт від 21 січня 2012 року старшого виконавця Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Буянова. Зобов'язати дії Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві в особі старшого державного виконавця Буянова задовольнивши вимоги скаржника - ОСОБА_1 поновити його порушені права".

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заявив клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення з даною скаргою до суду, мотивуючи тим, що 04 листопада 2011 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №29592333) про примусове виконання виконавчого листа №2-110/1, виданого 25 жовтня 2011 року Дніпровським районним судом міста Києва про вселення ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1, одночасно 04 листопада 2011 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №29592663, про примусове виконання виконавчого листа №2-110/1, виданого 25 жовтня 2011 року Дніпровським районним судом міста Києва про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1. Заявник ОСОБА_1, боржник в процедурі виконавчого провадження, отримав постанови про відкриття виконавчого провадження 05 грудня 2011 року, що підтверджується довідкою поштового відділення. 15 грудня 2011 року заявник ОСОБА_1, в межах визначеного законодавством строку, звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва зі скаргою на дії державного виконавця Буянова І.В., а саме щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 04 листопада 2011 року та оскарження дії державного виконавця в межах процедури виконавчого провадження, однак подана заявником скарга залишена судом без розгляду, що стало підставою повторного звернення заявника до суду з аналогічними скаргами на дії державного виконавця, які також залишено судом без розгляду, однак, на думку заявника, залишення судом без розгляду раніше поданих заявником скарг на дії державного виконавця не перешкоджає повторному зверненню з аналогічними скаргами до суду, тому заявник скористався своїм процесуальним правом повторно звернутись з аналогічною скаргою до суду.

Представник заявника ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення з даного скаргою до суду з підстав, викладених у письмовому клопотанні, яке приєднано до матеріалів справи, пояснив, що 15 грудня 2011 року заявник ОСОБА_1, як боржник у процедурі виконавчого провадження, подав до Дніпровського районного суду міста Києва скаргу про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 04 листопада 2011 року (ВП №29592663), яка винесена державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції Буяновим І.В., однак на підставі ухвали суду від 27 листопада 2012 року подана заявником скарга залишена без розгляду на підставі ст.207 Цивільного процесуального кодексу України, що не позбавляє заявника права повторно звернутись з аналогічною скаргою до суду. Також, про порушення прав та інтересів заявника ОСОБА_1 в частині вчинення виконавчих дій, а саме складений 23 січня 2012 року державним виконавцем акт щодо виселення боржника ОСОБА_1, заявнику стало відомо при ознайомлені з матеріалами виконавчого провадження, які були витребувані судом під час розгляду іншої справи, яка перебувала в провадженні судді Галагана В.І., а потім у судді Яровенко Н.О., що підтверджується копіями заяви ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами цивільної справи, тому просить поновити пропущений заявником ОСОБА_1 строк для звернення з даною скаргою до суду, оскільки процесуальні строки пропущені через поважні причини.

Суб'єкт оскарження - представник Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом подати письмові пояснення по суті предмету спору не скористались.

Заслухавши думку заявника ОСОБА_1, представника заявника ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України „Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" саме державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 18 цього Закону.

04 листопада 2011 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Буяновим І.В. винесене постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП №29592663) про примусове виконання виконавчого листа №2-110/1, виданого 25 жовтня 2011 року Дніпровським районним судом міста Києва про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1. (а.с.10)

04 листопада 2011 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Буяновим І.В. винесене постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП №29592333) про примусове виконання виконавчого листа №2-110/1, виданого 25 жовтня 2011 року Дніпровським районним судом міста Києва про вселення ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1. (а.с.13)

27 січня 2012 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Буяновим І.В. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження (ВП №29592663) про примусове виконання виконавчого листа №2-110/1, виданого 25 жовтня 2011 року Дніпровським районним судом міста Києва про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1, на підставі п.8 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України "Про виконавче провадження". (а.с.23)

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що відповідає конституційному положенню щодо обов'язковості виконання судових рішень на всій території України (ст. 124 Конституції України).

Відповідно до положень частини першої та шостої ст.25 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як передбачено частиною другою та четвертою статі 82 Закону України "Про виконавче провадження" боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого

провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до положення п.1 ч. 1 ст. 385 Цивільного процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Разом з тим, ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві де предметом оскарження є постанови про відкриття виконавчого провадження від 04 листопада 2011 року, які винесено в межах виконавчого провадження ВП №29592663 про примусове виконання виконавчого листа №2-110/1, виданого 25 жовтня 2011 року Дніпровським районним судом міста Києва про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1, та виконавчого провадження ВП №29592333 про примусове виконання виконавчого листа №2-110/1, виданого 25 жовтня 2011 року Дніпровським районним судом міста Києва про вселення ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1, з порушенням визначеного законодавством строку для оскарження такого виду постанов, який визначений у ч.6 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження".

Звертаючись до суду з клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження постанов про відкриття виконавчого провадження, заявник ОСОБА_1 посилається, як на підставу для відновлення пропущеного процесуального строку, на той факт, що неодноразово звертався до Дніпровського районного суду міста Києва, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії виконавчої служби, де предметом оскарження були постанови про відкриття виконавчого провадження від 04 листопада 2011 року, які винесені в межах виконавчого провадження ВП №29592663 та ВП №29592333, однак по суті скарги розглянуті не були, оскільки подані від його імені скарги залишені судом без розгляду, що, на думку заявника, відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства, дає йому право повторно звернутись з аналогічними вимогами до суду, тому позивач скористався своїм процесуальним правом та повторно звертається до суду зі скаргою на дії виконавчої служби.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для поновлення заявнику ОСОБА_1 пропущеного строку для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця в частині оскарження постанов про відкриття виконавчого провадження, оскільки заявником не надано доказів, які мали підтвердити поважні причини пропуску визначеного законодавством строку для оскарження постанов про відкриття виконавчого провадження, а неодноразові попередні звернення заявника з аналогічними скаргами до суду, не може бути розцінено як поважні причини для відновлення процесуального строку, оскільки законодавством визначений спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою на дії державного виконавця до суду, тому їх перебіг має визначатись за цими нормами, а не за загальними правилами цивільного процесуального законодавства. Така позиція висловлена у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року за №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження".

Враховуючи той факт, що вставлений п.1 ч. 1 ст. 385 Цивільного процесуального кодексу України десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому, відповідно до вимог ст.73 Цивільного процесуального кодексу України може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання.

Зважаючи на те, що при зверненні до суду зі скаргою на дії державного виконавця, заявником ОСОБА_1, одночасно з вимогою скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження, окремо оскаржуються дії державного виконавця, вчинені в межах процедури виконавчого провадження, в той же час, враховуючи той факт, що на час звернення з даною скаргою до суду, державним виконавцем винесена постанова від 27 січня 2012 року про закінчення виконавчого провадження, яка окремо оскаржувалась заявником в судовому порядку, при цьому заявник безпосередньо оскаржує дії державного виконавця в межах процедури виконавчого провадження, провадження якого закінчено, про що було відомо заявнику, який є боржником в процедурі виконавчого провадження, однак з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку для звернення з такими вимогами до суду заявник ОСОБА_1 не звертався.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов'язати поновити порушені права боржника, в межах процедури виконавчого провадження, підлягає залишенню без розгляду, у зв'язку з пропуском заявником процесуального строку для звернення з даною скаргою до суду, який визначений ч.6 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження", з урахуванням положень п.1 ч. 1 ст. 385 Цивільного процесуального кодексу України, підстав для поновлення пропущеного процесуального строку для звернення з такою категорію скарг судом не встановлено.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1, 2, 19, 25 Закону України "Про виконавче провадження", Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року за №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження"т.ст.383-387 Цивільного процесуального кодексу країни, суд

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов'язати поновити порушені права боржника, в межах процедури виконавчого провадження, залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я