РІШЕННЯ

Іменем України

19.03.2013 року Деснянський районний суд міста Києва

в складі головуючого судді Бабко В.В.

при секретарі Скребньовій А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Деснянського РУЮ міста Києва про зменшення розміру аліментів та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Деснянського РУЮ міста Києва про збільшення розміру аліментів та стягнення неустойки (пені), -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, пояснюючи, що згідно рішення Деснянського районного суду міста Києва від 06.05.2011р. позивач ОСОБА_1 зобов'язаний був сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини та додаткові витрати на дитину в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно на користь ОСОБА_2 Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 24.07.2012р. з ОСОБА_1 стягнуто аліменти в розмірі 17 відсотків усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на користь ОСОБА_4. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 09.08.2012р. з ОСОБА_1 стягнуто на утримання дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини та додаткові витрати на дитину в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно на користь ОСОБА_4. На підставі вищезазначених рішень суду, позивач ОСОБА_1 сплачує аліменти в розмірі 96% від всіх видів заробітку, крім того, ОСОБА_1 зазначив, що має хворобу хребта, піклується про дружину, яка має 3-тю групу інвалідності, а у ОСОБА_2 змінився сімейний стан, вона разом з сином мешкає в м. Суми, і як випливає з результатів обстеження їх квартири, Службою у справах дітей Сумської міської ради син ОСОБА_3 забезпечений необхідними речами для повноцінного і гармонічного розвитку та виховання, і тому враховуючи сімейний стан ОСОБА_2 та стан здоров'я сина ОСОБА_3, а також фінансовий стан ОСОБА_1, просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів та стягнення неустойки (пені), мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_1, від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 06.05.2011р. ОСОБА_1 зобов'язаний був сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини та додаткові витрати на дитину в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно на користь ОСОБА_2 Однак, ОСОБА_1, маючи дохід, злісно ухиляється від надання допомоги синові в повному обсязі, сплачує щомісячно по 300грн. аліментів на сина, що не відповідає розрахунку державного виконавця. На підставі викладеного позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, просить збільшити розмір аліментів з 1/5 частини на 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу) та додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами - хворобою сина з 1/5 частини на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_1, стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 8297грн. та неустойку за прострочення сплати аліментів на загальну суму 25133,00грн., крім того, просила зобов'язати ОСОБА_1 відшкодувати аліменти на користь дитини не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та стягнути з ОСОБА_1 понесені нею витрати на юридичну допомогу.

Ухвалою суду від 20.12.2012р. позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення неустойки (пені) були об'єднані в одно провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повністю підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 повністю відмовити, оскільки заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини, розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, складений без врахування сплачених ОСОБА_1 аліментів. Крім того, позивач ОСОБА_1 зазначив, що має хворобу хребта, піклується про дружину, яка має 3-тю групу інвалідності, а у ОСОБА_2 змінився сімейний стан, вона разом з сином мешкає в м. Суми, і як випливає з результатів обстеження їх квартири, Службою у справах дітей Сумської міської ради, син ОСОБА_3 забезпечений необхідними речами для повноцінного і гармонічного розвитку та виховання і зазначив, що син ОСОБА_3 вже не потребує у додаткових витратах на лікування.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала збільшення позовних вимог в повному обсязі, пояснила, що ОСОБА_1 маючи дохід, злісно ухиляється від надання допомоги синові в повному обсязі, сплачує щомісячно по 300грн. аліментів на сина, що не відповідає розрахунку державного виконавця, так як саме з його вини у державного виконавця не було можливості надати точні розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, і тому вважає, позовні вимоги ОСОБА_2 законними та обґрунтованими та просить збільшити розмір аліментів з 1/5 частини на 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу) та додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами - хворобою сина з 1/5 частини на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_1, стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 8297грн. та неустойку за прострочення сплати аліментів на загальну суму 25133,00грн., крім того, просила зобов'язати ОСОБА_1 відшкодувати аліменти на користь дитини не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та стягнути з ОСОБА_1 понесені нею витрати на юридичну допомогу.

Представник Відділу державної виконавчої служби Деснянського РУЮ міста Києва в судовому засіданні надав розрахунки заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_3 та додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, просив винести рішення на розсуд суду.

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 06.05.2011р. з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини та додаткові витрати на дитину в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно на користь ОСОБА_2

На виконання судового рішення був виданий дублікат виконавчий лист №2-2131 від 23.08.2011р., який перебуває на виконанні у ВДВС Деснянського районного управління юстиції у місті Києві.

ОСОБА_1 в своїх позовних вимогах просить суд зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 з 1/5 частини до 1/7 частини, у зв'язку з тим, що сплачує аліменти в розмірі 96 відсотків від усіх видів заробітку, його дружина інвалід ІІІ групи, працює не повний день, має ще одну дитину, дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 на яку теж сплачує аліменти, і у зв'язку з хворобою хребта немає можливості повноцінно працювати.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом з мамою - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до листа Служби у справах дітей Сумської міської ради.

Як встановлено судом, Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 24.07.2012р. з ОСОБА_1 стягнуто аліменти в розмірі 17 відсотків усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на користь ОСОБА_4.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 30.08.2008р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дочку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 09.08.2012р. з ОСОБА_1 стягнуто на утримання дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини та додаткові витрати на дитину в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно на користь ОСОБА_4.

Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Доводи ОСОБА_1 про неможливість сплати аліментів у розмірі 1/5 частини з його заробітку (доходу) щомісячно на сина ОСОБА_3, суд вважає переконливими та обґрунтованими, оскільки на час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 дійсно сплачує в сукупності аліментів в розмірі 93,3 відсотків від усіх його видів заробітку (доходів), його дружина ОСОБА_8 є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10ААА № 781168 від 15.03.2012р., має на утриманні ще одну малолітню дитину та відповідно до медичних довідок має хворобу хребта та захворювання щитовидної залози.

До того ж, у відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто як відповідач так і позивач повинні утримувати свого сина.

З огляду на те, що ОСОБА_1 є приватним підприємцем, та як батько зобов'язаний утримувати сина, про що не заперечував в судовому засіданні і погодився на сплату аліментів щомісячно, та враховуючи, що дитина ОСОБА_6 проживає разом з матір'ю, забезпечений необхідними речами для повноцінного і гармонічного розвитку та виховання, і беручи до уваги положення ст. 182 Сімейного кодексу України, суд вважає, що розмір аліментів може бути зменшений з 1/5 частини на 1/7 частину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Як встановлено при розгляді справи, згідно виконавчого листа № 2-4472 від 11.08.2006р. виданого Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2., що викликані особливими обставинами - хворобою, в розмірі 1/4частини, щомісячно;

Згідно виконавчого листа № 2-4472 від 11.08.2006р. виданого Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2., в розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку, щомісячно;

Згідно виконавчого листа № 2-2131 від 23.08.2011р. виданого Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2., що викликані особливими обставинами - хворобою, в розмірі 1/5частини, щомісячно;

Згідно виконавчого листа № 2-2131 від 23.08.2011р. виданого Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2., в розмірі 1/5частини з усіх видів заробітку, щомісячно.

Відповідно до розрахунків Державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м.Києві загальна заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.12.2012р. становить - 8297,12.(а.с.154).

Відповідно до ч. 3 ст. 194 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Стаття 187 Сімейного кодексу України, передбачає відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СK України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно із ч. 1 ст. 20 СK України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Кодексу, а тому на правовідносини, які регулюються ст. 196 СK України, не поширюється дія норм ЦK України про позовну давність.

Доводи ОСОБА_1 про заборгованість по сплаті аліментів не з його вини, суд вважає не переконливими та не обґрунтованими, оскільки з урахуванням вимог діючого законодавства є підстави для стягнення заборгованості по аліментах, адже розмір заборгованості по аліментах, яку зазначає ОСОБА_2, відповідає дійсному розміру, тому що з боку державного виконавця порушень у нарахуванні аліментів не було. Всі питання щодо погашення заборгованості по аліментах вирішуються державним виконавцем при виконанні судового рішення про стягнення аліментів, а шляхи вирішення даного питання передбачені вимогами Закону України "Про виконавче провадження".

Враховуючи те, що розмір боргу по аліментах ОСОБА_2 в розмірі 8297,12грн. доведений, суд вважає, що є підстави для стягнення пені за прострочення сплати аліментів і в задоволенні даних позовних вимог повинно бути задоволено.

При вирахуванні розміру неустойки сума боргу за попередній час до заборгованості за наступний час не додається. При щомісячній сплаті аліментів сума неустойки рахується за кожен окремий місяць. Крім того, необхідно зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 550 ЦК України відсотки на неустойку не нараховуються. Таким чином, при щомісячній сплаті аліментів сума неустойки (пені) визначається у розмірі одного відсотка від суми аліментів за кожен день прострочення, і тому остаточний розрахунок загальної суми неустойки (пені) станом на 31.12.2012р. складає 1676,48грн. (період 2011р.-2012р.: аліменти - по виконавчим листам № 2-4472 від 11.08.2006р. та №2-2131 від 23.08.2011р. = 831,18грн. + додаткові витрати на дитину - по виконавчим листам № 2-4472 від 11.08.2006р. та №2-2131 від 23.08.2011р. = 845,28грн.).

Щодо заявлених ОСОБА_2 вимог про збільшення розміру аліментів з 1/5 частини на 1/4 частину з усіх видів заробітку та збільшення додаткових витрат на сина, що викликані особливими обставинами - хворобою сина з 1/5частини до 1/4частини всіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_1 до вилікування дитини, суд не вбачає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Враховуючи, докази, оцінку яким суд дав вище, суд приходить до висновку, що представником ОСОБА_2 не надані докази, на підтвердження зазначених обставин, які викладені ОСОБА_2 в позовній заяві про збільшення розміру аліментів з 1/5 частини на 1/4 частину з усіх видів заробітку ОСОБА_1 та в ході розгляду справи не підтверджені належними доказами, про те, що ОСОБА_2 не може в повному обсязі забезпечити дитині все необхідне та потребує збільшенню розміру аліментів.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хвороби, каліцтвом, тощо). Таким чином, відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обидва з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Крім того, слід зазначити, що ст.185 СК України, передбачає зобов'язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, які викликані особливими обставинами.

Будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили, що дитина сторін по справі за станом здоров'я потребує збільшенню додаткових витрат, що викликані особливими обставинами - хворобою сина, представником ОСОБА_2 суду не надано і судом в процесі розгляду справи таких доказів не здобуто.

Дитина сторін по справі навчається в звичайній школі м. Суми, за медичними показами у дитини ОСОБА_6 погіршення не вбачається, надана рекомендація щодо лікування та подальшого нагляду у лікаря невролога в динаміці, що підтверджено листом № 1228 від 03.10.2012р. Управління охорони здоров'я Сумської міської ради. (а.с.47). Направлення дитину для навчання в спеціалізовану школу для дітей із фізичними вадами, не видавалось.

Згідно ст. 181 СК України, у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України, як підставу звільнення від доказування.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2, загальну заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.12.2012р. в сумі 8297,12грн. та неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 1676,46грн.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Виходячи із змісту ст. ст. 56, 84 ЦПК України, ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи.

Даним законом не передбачено відшкодування витрат на написання позовних заяв, апеляційних, касаційних скарг, тобто за складання відповідних процесуальних документів.

За таких обставин у суду не має підстав стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 500грн. за складання позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки, суд задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1, а позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені часткова, судові витрати сплачені ОСОБА_1, вважаються пропорційно сплачені до розміру задоволених позовних вимог ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 56, 60, 79, 84, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 20, 180, 181, 182, 185, 187, 192, 194, 196 Сімейного Кодексу України, Пленумом Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Деснянського РУЮ міста Києва про зменшення розміру аліментів - задовольнити.

Змінити розмір аліментів, визначених рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 06 травня 2011р. про стягнення з ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/5 частини на 1/7 частину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Деснянського РУЮ міста Києва про збільшення розміру аліментів та стягнення неустойки (пені) - задовольнити частково.

Стягнути зОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2, загальну заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.12.2012р. в сумі 8297,12грн.

Стягнути з ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 1676,46грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Бабко В.В.