Провадження4-с/764/144/2013
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2013 року Ленінський районний
суд міста Севастополя у складі:
головуючого судді – Гаркуші О.М., при
секретарі – Грищенко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні залі суду у місті
Севастополі скаргу ОСОБА_1 на дії
державного виконавця по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ленінського районного суду
міста Севастополя від 20.12.2004 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені
частково. На користь ОСОБА_1 стягнуто
аліменти на утримання Маргарити,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 до повноліття
дитини.На адресу суду від ОСОБА_1
надійшла скарга на дії державного
виконавця Відділу ДВС Ленінського РУЮ
у місті Севастополі у зв’язку з тим, що,
не зважаючи на відсутність
заборгованості по сплаті аліментів та
відсутність претензій з боку стягувача
до боржника, державний виконавець
відмовляється зняти арешт з усього
майна боржника у зв’язку з не
закінченням виконавчого провадження
по справі.

В судове засідання сторони не
з’явились, були сповіщені належним
чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦПК України,
неявка заявника та зацікавленої особи
не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши письмові матеріали скарги
та письмові матеріали справи, суд
знаходить скаргу обґрунтованою та
такою, що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

У відповідності з ч.1,2 ст.387 ЦПК України
за результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Судом встановлено, що 25.05.2005 року
державним виконавцем Відділу ДВС
Ленінського РУЮ у місті Севастополі
ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження
по виконанню виконавчого листа №2-6430/04
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 аліментів про що винесено
відповідну постанову.

З Витягу про реєстрацію в Єдиному
реєстрі заборон відчуження об’єктів
нерухомого майна вбачається, що 28.01.2010
року Відділом ДВС ленінського РУЮ у
м.Севастополі винесено постанову серії
АА №177193 про накладення арешту на все
майно боржника ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 статті 57 Закону
України «Про виконавче провадження»
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» у незавершених
виконавчих провадженнях арешт з майна
може бути знятий за рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, що
стягувач ОСОБА_1 звернулася з заявою до
Відділу ДВС про відсутність претензій
до боржника т аз проханням зняти арешт
з майна боржника.

Відповідно до відповіді Відділу ДВС
ленінського рУЮ у місті Севастополі
від 03.12.2013 року за вих. №02/720193
вбачається, що державний виконавець
може зняти арешт з майна боржника у
випадках незавершеного виконавчого
провадження лише за рішенням суду.

Проте, згідно розрахунку
заборгованості боржника по аліментам
старшого державного виконавця ВДВС
Ленінського РУЮ ОСОБА_4 від 14.11.2013 року
вбачається, що заборгованість боржника
ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на
14.11.2013 року відсутня.

Також, з наданої довідки Управління
Пенсійного фонду Ленінського району
м.Севастополя вбачається, що аліменти
на користь ОСОБА_1 стягується щомісячно
з пенсії ОСОБА_2

Отже, на теперішній час заборгованість
по сплаті аліментів відсутня, що є
підставою для зняття арешту з майна
боржника.

Крім того, вирішуючи питання про зняття
арешту з майна боржника ОСОБА_2, суд
враховує ту обставину, що арешт на
майно боржника було накладено в межах
суми боргу по сплаті аліментів на 28.01.2010
року, яка на сьогоднішній день
відсутня.

На підставі викладеного, за
відсутності заборгованості по сплаті
аліментів та в зв’язку з відсутністю
необхідності в утриманні майна
боржника під арештом, суд вважає, що є
всі підстави для задоволення скарги.

Керуючись ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження», керуючись
статтями 383 – 389 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу – задовольнити.

Зобов’язати Відділ державної
виконавчої служби Ленінського
районного суду міста Севастополя зняти
арешт з нерухомого майна, яке належить
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, накладений
постановою про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
серії АА №177193 від 28.01.2010 по виконавчому
листу №2-6430/04.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -