Справа № 428/3883/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2013 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого суддіКордюкової Ж.І.,

при секретаріПоломаній В.А., ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю позивачаЩирової О.В.,

відповідачаЩирова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, треті особи ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та як законний представник ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, законним представником якої є позивач ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та як законний представник ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, законним представником якої є позивач ОСОБА_3, про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 117/141. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 117/141. Разом з позивачкою в квартирі зареєстровані та проживають: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7С, ОСОБА_8, ОСОБА_9 Крім вказаних осіб, в квартирі зареєстрований, але з травня 2011 р. не проживає відповідач ОСОБА_4, який за час своєї відсутності участі в оплаті комунальних послуг не приймає, у звязку з чим позивач вимушена нести додаткові витрати. Реєстрація відповідача ОСОБА_4 в квартирі створює перешкоди позивачу у здійсненні нею права користування та розпоряджання майном. Просила суд визнати відповідача ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 117/141.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та як представник третьої особи ОСОБА_9, підтвердила доводи викладені в позові, підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Додатково суду пояснила, що є власником і проживає в квартирі, розташованій за адресою: Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 117/141. З відповідачем ОСОБА_4 08.10.1993 р. вона уклала шлюб та зареєструвала його в своїй квартирі. З травня 2012 р. відповідач не мешкає в спірній квартирі. Коли ОСОБА_4 пішов з квартири, то він забрав свої речі та документи. Просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що він жив у квартирі за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 117/141, з 1993 р. Для того, щоб з цієї квартири виїхав перший чоловік позивачки, він віддав йому його власну однокімнатну квартиру, а сам вселився до неї. Останні два роки у спірній квартирі дійсно не живе. Зніматись з реєстрації у спірній квартирі він не хоче до досягнення його донькою ОСОБА_9 повноліття. Вважає, що його реєстрація в квартирі це гарантія того, що позивачка не продасть квартиру. Він не бере участі в утриманні квартири та оплаті комунальних послуг, тому що в ній не мешкає. Просив суд відмовити в задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та як законний представник ОСОБА_6, в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала.

Третя особа ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_8 в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Квартира, розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Гагаріна, 117/141, належить на праві приватної власності ОСОБА_3, що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим 07.05.1996 р. Сєвєродонецьким міським бюро технічної інвентаризації та довідкою №14ст від 16.05.2013 року, виданою Обєднанням співвласників багатоквартирних будинків «Луч».

З аналізу доводів, наведених позивачкою в позові та з пояснень наданих позивачем ОСОБА_3 в суді в обґрунтування своїх вимог, вбачається, що пред'явивши вимоги про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житлом, яке їй належить на праві власності, фактично ставиться питання про захист порушеного права власності на вказану квартиру та усунення перешкод в здійсненні права користування та розпорядження майном на підставі ст.ст. 386, 391 ЦК України.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до Закону N475/97-ВР від 17.07.97 р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплений принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до даних домової книги за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 141/117, зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_8.

Як було встановлено в судовому засіданні відповідач ОСОБА_4. та позивач ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.10.1993 р. по 12.03.2013 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД №002737, виданого 22.03.2005 р. відділом РАЦС Сєвєродонецького міського управління юстиції, та рішенням Сєвєродонецького міського суду від 01.03.2013 р. по цивільній справі №1227/9670/2012.

Таким чином, відповідач ОСОБА_4 вселився в спірну квартиру та був зареєстрований в ній як чоловік позивачки та за її згодою.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Аналізуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідач ОСОБА_4 дійсно втратив право користування спірною квартирою, оскільки після розірвання шлюбу перестав належати до члена сім'ї власника житла. Крім того, як пояснив сам відповідач, йому потрібна лише реєстрація в спірній квартирі, як гарантія захисту житлових прав його неповнолітньої доньки.

Суд вважає, що реєстрація відповідача ОСОБА_4 у квартирі, яка належить на праві власності позивачці, створює для останньої перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання майном. Тому позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою №141 будинку №117 по вул. Гагаріна у м.Сєвєродонецьку Луганської області, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки в даному випадку, саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 114,70 грн. в звязку з документальним підтвердженням їх понесення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-214 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 114 (сто чотирнадцять) грн. 70 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі складено 27.09.2013 р.

Суддя Ж. І. Кордюкова