Справа № 439/253/13
Головуючий у 1 інстанції: Бородійчук
Провадження № 22-ц/783/4693/13
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Монастирецького Д.І.,

суддів: Мацея М.М.,
Тропак О.В.,

секретаря Дідуся
О.Р.,

з участю
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення Бродівського
районного суду Львівської області від
26 квітня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ВАТ «Кредитпромбанк»,
третьої особи без самостійних вимог:
приватного нотаріуса Львівського
міського нотаріального округу
Львівської області ОСОБА_5, про
визнання виконавчого напису нотаріуса
таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о
в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовом до Відкритого акціонерного
товариства «Кредитпромбанк», в якому
просить виконавчий напис, вчинений
31.03.2009 року нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про звернення стягнення на нерухоме
майно, яке належить йому на праві
власності визнати таким, що не підлягає
виконанню. До участі у справі залучено
як третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
приватного нотаріуса Львівського
міського нотаріального округу
Львівської області ОСОБА_5

Оскаржуваним рішенням відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Відкритого акціонерного товариства
«Кредитпромбанк», третьої особи без
самостійних вимог - приватного
нотаріуса Львівського міського
нотаріального округу Львівської
області ОСОБА_5, про визнання
виконавчого напису нотаріуса,
вчиненого 31.03.2009 року таким, що не
підлягає виконанню.

Рішення суду оскаржив представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_4, який стверджує про
неповне з'ясування та недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
внаслідок чого - невідповідність
рішення суду вимогам щодо законності
та обґрунтованості. Вважає, що судом не
надано оцінки документам, поданим
нотаріусом для вчинення виконавчого
напису. Суд залишив поза увагою той
факт, що сума заборгованості, зазначена
у вимозі банку від 01.09.2008 року про
усунення порушення умов кредитного
договору, не відповідає сумі, на яку
вчинено виконавчий напис згідно
проведеного банком розрахунку від 25
березня 2009 року. Представлені
нотаріусу документи не підтверджують
безспірність заборгованості в сумі 145
776,58 грн., оскільки всупереч вимогам ЗУ
«Про іпотеку» відповідач не направляв
позивачу вимогу про сплату даної суми.
Вважає, що мотиви безспірності суми
заборгованості позивача в сумі 145 776,58
грн. суперечать не тільки змісту норм
матеріального права, які регулюють
дані правовідносини, а й практиці їх
застосування ВССУ. Зобов'язання
позивача, що виникли на підставі
кредитного договору іпотеки від 22.03.2006
року є грошовим зобов'язанням та
підлягає виконанню шляхом сплати
відповідачу певної суми грошової суми.
Текст письмової вимоги повинен містити
вимогу про сплату грошової суми боргу
та попередження про звернення
стягнення на предмет іпотеки у разі
несплати цих коштів у визначений строк.
Безспірною не може вважатися
заборгованість, про яку боржник не
повідомлявся. Позивачу направлялася
вимога від 01.09.2008 року про сплату у
30-денний строк заборгованості в сумі 89
117,41 грн., яка ним не оспорювалася, однак,
у зв'язку з відсутністю коштів була
залишена без задоволення, що свідчить
про її безспірність. Вважає, що
вчиняючи виконавчий напис, приватний
нотаріус ОСОБА_5 не звернув уваги, що
вимога, яка була направлена
відповідачу у вересні 2008 року,
відрізняється від тієї вимоги, для
задоволення якої відповідач звернувся
за вчиненням виконавчого напису.
Відповідачем не представлено доказів
надсилання позивачу вимоги про сплату
заборгованості в розмірі 145776,58 грн., а
тому звернення такої вимоги шляхом
звернення стягнення на предмет іпотеки
на підставі виконавчого напису
нотаріуса є протиправним. Просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
перевіривши матеріали справи, межі та
доводи апеляційних скарг, колегія
суддів вважає, що скарги слід
відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 3, 21, 24 Конституції
України, всі громадяни є рівними у
своїх правах, усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
цих прав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, а також
особи, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їх права
та обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Колегія суддів приходить до
переконання, що дане рішення суду
відповідає зазначеним вимогам закону.

Як убачається з матеріалів справи,
предметом спору є скасування
виконавчого напису, тобто визнання
виконавчого напису нотаріуса таким, що
не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 7 ст. 50 Закону України
«Про нотаріат» (у редакції Закону
України від 15 березня 2006 року № 3538-IV)
спір про право, оснований на вчиненні
нотаріальної дії, розглядається судом
у порядку позовного провадження. Спір
про визнання вчиненого нотаріусом
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню повністю або
частково, або повернення стягненого за
виконавчим написом нотаріуса
розглядаються судом за позовом
боржника до стягувача.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України
«Про іпотеку», іпотека - вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про
іпотеку», у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку», звернення стягнення на
предмет іпотеки передбачено на
підставі: 1) рішення суду, 2) виконавчого
напису нотаріуса або 3) згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя (тобто шляхом
позасудового врегулювання). При цьому
правовою підставою для передачі
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
(або застереження в іпотечному
договорі).

Відповідно до положень ст. ст. 33, 35
Закону України «Про іпотеку» у разі
порушення основного зобов'язання
та/або умов іпотечного договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення у не менш
ніж тридцятиденний строк. У цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки в разі невиконання цієї вимоги.

Згідно ст. 87 Закону України «Про
нотаріат» для стягнення грошових сум
або витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість. Перелік документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Здійснення виконавчого напису
нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88
Закону України «Про нотаріат»,
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 червня 1999 року № 1172 «Про
затвердження переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів», а також Інструкцією про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженою
наказом Міністерства юстиції України
від 03 березня 2004 року № 20/5 (далі -
Інструкція).

Згідно з ч. 2 п. 283 Інструкції, вчинення
виконавчого напису в разі порушення
основного зобов'язання здійснюється
нотаріусом після спливу тридцяти днів
з моменту одержання боржником
письмової вимоги про усунення
порушень.

За змістом ч. 2 п. 284 Інструкції та ст. 87
Закону України «Про нотаріат»
заборгованість або інша
відповідальність боржника визнається
безспірною і не потребує додаткового
доказування у випадках, якщо подані для
вчинення виконавчого напису документи
передбачені наведеним вище Переліком
документів, за якими стягнення
заборгованості проводиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів, а дії
нотаріуса при вчиненні виконавчого
напису мають бути спрямовані на
перевірку безспірності
заборгованості.

Відповідно до п. 1 Переліку документів,
затвердженого постановою Кабінету
міністрів України від 29 червня 1999 р. №
1172, за якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів, для одержання виконавчого
напису подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої
угоди, що передбачає сплату грошових
сум, передачу або повернення майна, а
також право звернення стягнення на
заставлене майно; б) документи, що
підтверджують безспірність
заборгованості боржника та
встановлюють прострочення виконання
зобов'язання.

Судом встановлено, не заперечується
сторонами, підтверджується наявними у
справі доказами, що 22.03.2006 року між
ОСОБА_2 та ВАТ «Кредитпромбанк» був
укладений іпотечний договір №
13/15/101/06-С, згідно якого ОСОБА_2 є
майновим поручителем по зобов'язаннях
свого сина ОСОБА_6 за кредитним
договором № 06/15/06-С від 22.03.2006 року,
укладеним між ОСОБА_6 та ВАТ
«Кредитпромбанк» та посвідченим
приватним нотаріусом Бродівського
районного нотаріального округу
Львівської області ОСОБА_7

31.03.2009 року приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
кругу Львівської області ОСОБА_5
вчинено виконавчий напис № 940 на
іпотечному договорі № 13/15/101/06-С,
посвідченому 22 березня 2006 року
приватним нотаріусом Бродівського
районного нотаріального округу
Львівської області ОСОБА_7 щодо
звернення стягнення на земельну
ділянку площею 0,0631 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель, споруд,
кадастровий № :12:014:0014 та на
житловий будинок загальною площею 105,6
кв.м., що складається з чотирьох кімнат
житловою площею 78,4 кв.м., кухні, двох
коридорів, підсобної та надвірних
споруд: сарай-Б, літня кухня-В, гараж-Г,
дворові споруди № 1-3, які знаходяться
за адресою: АДРЕСА_1, що належать на
праві власності ОСОБА_2 та передані в
іпотеку Відкритому акціонерному
товариству «Кредитпромбанк». За
рахунок коштів, отриманих від
реалізації майна, нотаріус пропонує
задовольнити вимоги банку на загальну
суму 145 776,58 грн. Цей виконавчий напис
перебуває на виконанні у ВДВС
Бродівського РУЮ.

Окрім вищезгаданого виконавчого
напису, на виконанні у цьому ж ВДВС
перебуває виконавчий лист, виданий
30.07.2012 року Бродівським районним судом
Львівської області відповідно до
рішення суду про стягнення солідарно з
ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 на користь ВАТ
«Кредитпромбанк» заборгованості в
розмірі 129 779,96 грн. по кредитному
договору № 06/15/06-С від 22.03.2006 року. Із
змісту рішення Бродівського районного
суду Львівської області від 13.07.2011 року
по справі № 2-213/2011 за позовом
Відкритого акціонерного товариства
«Кредитпромбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_8,
ОСОБА_2 вбачається, що при розгляді
справи суду було відомо про виконавчий
напис нотаріуса від 31.03.2009 року, який на
той час не був виконаним.

Як вбачається з письмових пояснень
приватного нотаріуса Львівського
міського нотаріального округу
Львівської області ОСОБА_5 від 22.04.2013
року № 170/01-16 вказаний виконавчий напис
вчинено нею у відповідності до Закону
України «Про нотаріат», Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 03 березня 2004 року № 20/5 (в редакції,
що діяла на час вчинення виконавчого
напису), Переліку документів, за якими
стягнення заборгованості проводиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29 червня 1999 року
№ 1172.

На підтвердження порушення ОСОБА_6
та/або ОСОБА_2, як майновим поручителем,
основного зобов'язання Публічним
акціонерним товариством
«Кредитпромбанк» було подано
нотаріусу:

- заяву Банку про вчинення
виконавчого напису вих. № 1247/16/1-6.6-16/1
від 26 березня 2009 року;

- розрахунок суми заборгованості
за Кредитним договором станом на 25
березня 2009 року;

- оригінал Іпотечного договору №
13/15/101/06-С, укладеного між Банком та
ОСОБА_2, посвідченого 22 березня 2006 року
приватним нотаріусом Бродівського
районного нотаріального округу
Львівської області ОСОБА_7;

- письмове повідомлення - вимогу
Банку № 3176/06/1-6.6-1.3 від 01 вересня 2008 року
про усунення ОСОБА_6 порушень умов
Кредитного договору з попередженням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за Договором іпотеки в разі
невиконання ОСОБА_6 у тридцятиденний
строк зобов'язань за Кредитним
договором;

- корінець повідомлення про
вручення 05 вересня 2008 року поштового
відправлення, відправленого
рекомендованим листом на ім'я ОСОБА_6;

- письмове повідомлення - вимогу Банку
№ 3178/06/1-6.6-1.3 від 01 вересня 2008 року про
усунення ОСОБА_2 порушень умов
Кредитного договору з попередженням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за Договором іпотеки в разі
невиконання ОСОБА_2 у тридцятиденний
строк зобов'язань за Кредитним
договором;

- корінець повідомлення про вручення 05
вересня 2008 року поштового
відправлення, відправленого
рекомендованим листом на ім'я ОСОБА_2;

- оригінал Кредитного договору № 06/15/06-С
від 22 березня 2006 року, укладеного між
Банком та ОСОБА_6.

Суд першої інстанції обґрунтовано
погодився з твердженням нотаріуса про
те, що ОСОБА_2, уклавши договір іпотеки
своїм підписом підтвердив повне
розуміння предмету договору іпотеки,
укладеного між ним та банком та
Кредитного договору, укладеного між
банком та боржником, усіх інших
істотних умов таких договорів, зокрема,
умов статей 3, 4 договору іпотеки, яким
визначено право іпотекодержателя -
Банку та порядок звернення стягнення
на предмет іпотеки, належний
іпотекодавцю - майновому поручителю і
умов кредитного договору щодо
нарахування заборгованості. Вірно
вказав на те, що в кредитному договорі
містяться чіткі норми щодо порядку
погашення кредиту, нарахування
процентів, визначення заборгованості
тощо. В договорі іпотеки зазначено про
усі істотні умови кредитного договору.
Позивач був ознайомлений з умовами
кредитного договору, а розрахунок суми
заборгованості, проведений
відповідачем згідно із кредитним
договором є безспірним.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу
України поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником; у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (ст. 554
Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону
України «Про іпотеку» підставами для
звернення стягнення на предмет іпотеки
є невиконання або неналежне виконання
боржником основного зобов'язання.

Згідно зі статтею 35 Закону України «Про
іпотеку», якщо протягом встановленого
строку вимога іпотекодержателя
залишається без задоволення,
іпотекодержатель вправі розпочати
звернення стягнення на предмет іпотеки
відповідно до Закону.

Обрання порядку звернення стягнення на
предмет іпотеки належить до прав
іпотекодержателя - відповідача, й жодне
положення договору іпотеки не може
тлумачитись як таке, що обмежує,
зокрема, право іпотекодержателя
звернутись до уповноважених органів за
захистом своїх прав в порядку,
встановленому законодавством України,
статтею 4 «Звернення стягнення на
предмет іпотеки» Договору іпотеки.

Наведене вище дало районному суду
підстави вважати, що позивач свої
зобов'язання, як майновий поручитель
ОСОБА_6 за кредитним договором та
договором іпотеки не виконував, в
зв'язку з чим відповідач звернувся до
нотаріуса за вчиненням виконавчого
напису.

Колегією суддів також встановлено, що
позивачем письмове повідомлення -
вимога банку від 01.09.2008 року із
зазначенням сум заборгованості станом
на 01.09.2008 року та попередженням про
нарахування штрафних санкцій у вигляді
пені за кожен день «прострочки» -
порушення строків повернення кредиту,
та звернення стягнення на предмет
іпотеки у відповідності до п. 4.3.
Договору поруки, було отримано
особисто 05.09.2008 року, про що свідчить
його особистий підпис на повідомленні
про отримання рекомендованого листа,
однак ОСОБА_2 не було вчинено жодних дій
щодо встановлення чи оспорювання
розміру нарахованої заборгованості.
Необхідно відмітити, що в даному
повідомленні позивача було
попереджено, що сума заборгованості
щоденно змінюється «у зв'язку з
щоденною зміною розміру нарахованих
відсотків та штрафних санкцій», отже
він був попереджений, що при зверненні
стягнення на іпотечне майно - вчиненні
виконавчого напису, сума буде
розрахована на час вчинення даного
напису.

Факт прострочення виконання
зобов'язання по кредитному договору
позивачем не оспорюється, ніяких
доводів чи доказів, які б стосувалися
відсутності заборгованості, існування
заборгованості в іншому розмірі чи
виконання договірних зобов'язань
належним чином на час вчинення
виконавчого напису ОСОБА_2 не надано.

Як вбачається з матеріалів справи у
надісланій позивачу вимозі розмір
заборгованості по тілу кредиту,
процентах та пені був указаний станом
на 01.09.2008 року, а у виконавчому написі -
станом на 23.03.2009 року, тому відповідно
це не є порушенням Порядку та ст. 88
Закону України «Про нотаріат».

З матеріалів справи, а саме виконавчого
напису, який вчинено 31 березня 2009 року
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
вбачається, що вимоги ВАТ
«Кредитпромбанк» запропоновано
задовольнити в розмірі 145776,58 грн., з
яких 68916,44 - сума заборгованості за
споживчим кредитом, 29729,88 грн. - сума
заборгованості за процентами, 45686,93 грн.
- сума пені станом на 25 березня 2009 року,
1443,33 грн. - плата за вчинення
виконавчого напису.

Згідно рішення Бродівського районного
суду від 13.07.2011 року, за позовом ВАТ
«Кредитпромбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_2,
ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, ОСОБА_6 -
«відповідач винний у порушенні
зобов'язання», а оскільки зобов'язання
забезпечене порукою то «є всі підстави
для покладення на поручителів
відповідальності як на солідарних
боржників» та дійшов до висновку про
наявність законних підстав для
задоволення позову в сумі 128376,20 грн. в
тому числі: 68916,44 грн. - заборгованість
по кредиту, 29729,88 грн. - заборгованість
по прострочених процентах за
користування кредитом та 29729,88 грн. -
неустойки (пені), розмір якої зменшено
згідно ст. 551 ч. 3 ЦК України з 49728,18 грн.
«до суми заборгованості за
простроченими процентами за кредитом -
29729,88 гривень».

Різниця в сумі заборгованості, між
сумами заборгованості, яка вказана у
виконавчому написі вчиненому
нотаріусом 31.03.2009 року та рішенні
районного суду від 13.07.2011 року, на яку в
обґрунтування вимог посилається
позивач, виникла внаслідок: зменшення
судом суми пені на підставі ст. 551 ч. 3 ЦК
України, яка була розрахована банком у
відповідності до умов кредитного
договору, оскільки порушень в її
нарахуванні районним судом не
встановлено, та за рахунок нарахованої
плати за вчинення виконавчого напису.

Колегія суддів погоджується з
висновками районного суду, оскільки
суд правильно застосував правові норми
та ухвалив правильне по суті і
справедливе рішення, дійшовши його на
основі повно з'ясованих обставин, на
які сторони посилалися як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні доказами, з дотриманням норм
матеріального й процесуального права.

Будь яких інших належних та допустимих
доказів для спростування рішення суду
першої інстанції, передбачених
статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали
доказове значення та заслуговували на
увагу, чи порушень норм процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,
відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Рішення відповідає вимогам закону і
зібраним по справі доказам, доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
зміст оскаржуваного судового рішення,
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування районним
судом норм матеріального права і
порушення норм процесуального права,
які передбачені нормами ЦПК України як
підстави для скасування рішення, тому
підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 1 п. 1,
308, 313, 314 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Бродівського районного суду
Львівської області від 26 квітня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий:
Монастирецький Д.І.

Судді:
Мацей М.М.

Тропак О.В.