АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22-ц/790/679/13 р. Головуючий 1 інстанції Горпинич О.В.
Справа № 2033/2-46/2011 Доповідач: Коваленко І.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2013 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Коровіна С.Г., Довгаль Г.П.

при секретарі Рудь А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 21 листопада 2012 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, Адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради, треті особи: Комунальне підприємство „Жилкомсервіс, Фрунзенський РВ у м. Харкові Головного Управління Державної Міграційної Служби України в Харківській області про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права користування житловим приміщенням, надання права на реєстрацію за зустрічним позовом Адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради до ОСОБА_1, третя особа: Фрунзенський РВ у м. Харкові Головного Управління Державної Міграційної Служби України в Харківській області про виселення з житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Харківської міської ради, Адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради, треті особи: Комунальне підприємство „Жилкомсервіс, Фрунзенський РВ у м. Харкові Головного Управління Державної Міграційної Служби України в Харківській області про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права користування житловим приміщенням, надання права на реєстрацію.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вона мешкає з 16 лютого 1994 року по теперішній час в спірній квартирі. Наймачем зазначеної квартири був ОСОБА_2, який помер 06.10.2001 року. Вона проживала однією сімєю з ОСОБА_2 як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 1994 року по 2001 рік у квартирі АДРЕСА_1. Вона проживає в цій квартирі і на теперішній час, сплачує комунальні послуги, здійснює поточний ремонт в квартирі, дана квартира є постійним місцем проживання та вона не має реєстрації у м. Харкові.

В звязку з цим просила встановити факт що вона проживала однією сімєю як чоловік та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 з 1994 року по 2001 рік за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, б. 9/23, кв. 58, визнати за нею право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, б. 9/23, кв. 58, надати право на реєстрацію місця проживання за вищезазначеною адресою.

Адміністрація Фрунзенського району м. Харкова звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 і просили виселити останню з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування позову посилалися на те, що наймачем зазначеної квартири був ОСОБА_2, який помер 06 жовтня 2001 року та був знятий з реєстрації. До теперішнього часу у квартирі немає зареєстрованих осіб, відповідачка є тимчасовим мешканцем та не набула права на займане житлове приміщення.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просивши суд про їх задоволення, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Представник Адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради ОСОБА_3, що діяла на підставі довіреності у судовому засіданні від 03.10.2012 року підтримала позовні вимоги Адміністрації, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечувала. В судове засідання від 21.11.2012 року представник Адміністрації не зявився, було подано заяву про розгляд справи у її відсутності.

Представник Харківської міської ради до судового засідання не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, заперечення проти позовів не подав.

Треті особи до судового засідання не зявилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 21 листопада 2012 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог Адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на порушення вимог матеріального та процесуального права, оскільки судом безпідставно не були взяті до уваги надані нею докази та пояснення.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення з?явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_1 суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що вона доказів на підтвердження своїх вимог не надала.

Судом встановлено, що згідно витягу із протоколу № 33 спільного засідання адміністрації та профкому видавництва „Соціалістична Харківщина Харківського обкому Компартії України від 12.12.1990 року було прийнято рішення про надання ОСОБА_2 житлової площі - квартири № 58 по вул. Танкопія, б. 9/23 у м. Харкові, як працівнику видавництва (а.с. 7).

06.10.2001 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8).

Спірна квартира надавалася ОСОБА_2, з яким позивачка в зареєстрованому шлюбі не перебувала.

Доводи позивачки стосовно того, що необхідно встановити факт того, що вони з ОСОБА_2 проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 1994 року по 2001 рік, були однією сімю, вели спільне господарство, в звязку з чим вона придбала право на проживання в спірній квартирі, обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції і не приймаються колегією суддів, оскільки нормами діючого на той час КпШС України не передбачалося виникнення права спільної сумісної власності чоловіка та жінки, які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

За правилами ст. 65 ЖК України, наймач жилого приміщення вправі у встановленому законом порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

Особи, які вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівне з іншими членами сімї право користування жилим приміщення, у разі відсутності домовленості про інший порядок користування.

Право на користування житлом виникає у членів сім'ї власника житла, якщо проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України (зі змінами, внесеними постановами Пленуму від 10 березня 1989 року № 2 та від 25 грудня 1992 року № 13), при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати порядок, встановлений при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в цьому жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Позивачка не надала доказів на підтвердження своїх позовних вимог, що у неї з ОСОБА_2 була одна сімя, що вони вели спільне господарство, що ОСОБА_2 звертався із заявою до КЖЕП-198 про проживання в його квартирі заявниці у якості члена сімї та про її реєстрацію в цій квартирі. За життя ОСОБА_2, позивачка була зареєстрована за іншою адресою: п. Зидьки, вул. Мичурина, і не ставила питання про право на житло в спірній квартирі. Тільки після смерті ОСОБА_2 вона була знята з реєстрації за вищевказаною адресою, 02.01.2002 року, за власним бажанням.

Також згідно наданих квитанцій за оплату комунальних послуг на імя ОСОБА_2 плата проводилася за проживання в квартирі однієї особи.

Ці обставини позивачка не оспорювала в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволені позову ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось і апеляційною інстанцією не переглядалось.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2012 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді