Справа № 2 - 243 /13 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 лютого 2013 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу про скасування постанови, зобовязання вчинити нотаріальні дії,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про скасування постанови, зобовязання вчинити нотаріальні дії.

Позивач вказував на те, що 1 вересня 2011 році померла його мати - ОСОБА_5 Він є спадкоємцем померлої за заповітом на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. За оформленням своїх спадкових прав після смерті матері він звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4. Проте нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій про що було винесено постанову.

Посилаючись на те, що постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії є незаконною, просив суд скасувати її та зобовязати приватного нотаріуса ОСОБА_4 видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину квартири АДРЕСА_2 після смерті його матері.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позов, просила про його задоволення.

Представник відповідача проти позову ОСОБА_3 заперечував. Вказував на те, що позивачем невірно обраний спосіб захисту цивільних прав, оскільки відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії не позбавляє його права на оформлення спадщини в судовому порядку.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Так, відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідно до вимог п.31 Інструкції нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України або не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у ст.47 Закону України «Про нотаріат», або містять відомості, передбачені ч.3 ст.47 зазначеного Закону.

Аналогічні приписи містить ст..49 Закону України «Про нотаріат», п.1 гл.8 Інструкції.

Зокрема, для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем.

Нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом.

Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5, яка померла 1 вересня 2011 року, є матірю ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

За життя ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_3 належала квартира №90 по пр..Леніна.16 в м.Миколаєві на підставі договору міни, посвідченого нотаріально 28.09.2004 року.

Згідно заповіту від 24.11.2010року, який посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, ОСОБА_5 заповіла належну їй на праві власності частину квартири позивачу.

Після смерті матері позивач звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини. 23 квітня 2012 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

20 серпня 2012 року нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки частки померлої та позивача в квартирі, що належить їм на праві спільної сумісної власності не визначені.

З матеріалів справи вбачається, що спадкодавиця та її син є співвласниками квартири на підставі договору міни, згідно якого квартира їм належить на праві спільної сумісної власності.

Згідно із ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Таким чином, рівність часток у майні учасників спільної сумісної власності визначена законом - ч.2 ст.370 ЦК України, а тому є підстави для визначення частки спадкодавиці у праві спільної часткової власності при оформленні прав на спадщину в порядку, визначеному Законом України «Про нотаріат».

У разі відкриття спадщини та відсутності спору між спадкоємцями, які звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та наявності презумпції рівності часток у спільній сумісній власності, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину кожному спадкоємцю.

Враховуючи наведене, суд вважає, що постанова державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії є необґрунтованою і підлягає скасуванню.

В той же час представник приватного нотаріуса в судовому засіданні вказував на те, що наявність доньки у померлої, що вбачається зі спадкової справи, не виключає можливість спору між спадкоємцями щодо обовязкової частки у спадщині.

За такого, суд приходить до висновку, що нотаріус повинен вжити заходи до усунення будь-яких сумнівів і вчинити нотаріальну дію, яку вимагає позивач.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу про скасування постанови, зобовязання вчинити нотаріальні дії задовольнити частково.

Скасувати постанову приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 серпня 2012 року з питань оформлення спадкових справ ОСОБА_3 після смерті матері ОСОБА_5.

Зобовязати приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 повторно вирішити питання про оформлення спадкових справ ОСОБА_3 після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 1 вересня 2011 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Н.А. Спінчевська