Номер провадження 2/489/488/13
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

12 лютого 2013 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участі позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Миколаївська універсальна товарно-сировинна біржа про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 в якому просила визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 в Миколаєві, укладений між нею та відповідачкою ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_3 - дійсним.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 24 листопада 2001 року між нею та ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири. Вказаний договір був оформлений на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі за № 3350-Л та зареєстрований Миколаївським БТІ за № 16661 від 17.12.2001.

Сторонами за договором було виконано усі суттєві умови. Однак на теперішній час вона позбавлена можливості розпорядитися належним їй нерухомим майном, в звязку з відмовою нотаріуса від посвідчення угоди.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені нею в позовній заяві, наполягала на задоволенні позову.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про місце й час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Третя особа товарна біржа свого представника в судове засідання не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання угоди дійсною.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

Допитана в якості свідка в порядку ст. 62 ЦПК України ОСОБА_1 показала, що 24 листопада 2001 року між нею та ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 в Миколаєві. Вказаний договір був оформлений на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі за № 3350-Л та зареєстрований Миколаївським БТІ за № 16661 від 17.12.2001. Сторонами за договором було виконано усі суттєві умови, відповідачі отримали кошти, виселилися та знялися з реєстрації, претензій відповідачі ніколи не предявляли.

Статтею 227 ЦК УРСР (1963 р., що діяв на час укладення договору) визначено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Як вбачається з реєстраційного посвідчення від 17.12.2001 право власності та договір зареєстровані Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації, яке підпорядковане Миколаївській міській раді.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 р.) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоди, визнати угоду дійсною. При цьому наступне нотаріальне посвідчення угоди не потрібно.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 набула права власності на квартиру АДРЕСА_1 в Миколаєві. Її право посвідчене реєстраційним написом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215, 226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Миколаївська універсальна товарно-сировинна біржа про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним задовольнити.

Визнати договір № 3350-Л купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 24 листопада 2001 року між ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3, з одного боку, і ОСОБА_1, з іншого боку, та зареєстрований Миколаївською універсальною товарно-сировинною біржею за № 3350-Л дійсним.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв