Справа №784/1344/13 22.05.2013 22.05.2013 22.05.2013
Провадження №22-ц/784/1366/13
Головуючий першої інстанції: Тішко Д.А.
Категорія: 5 Суддя-доповідач апеляційного суду: Коломієць В.В.
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2013 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Галущенка О.І.,
суддів Довжук Т.С., Коломієць В.В.,
при секретарі Шпонарській О.Ю.,
без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2013 року, ухваленого за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради, Управління державного комітету земельних ресурсів у м. Миколаєві про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И Л А :
В вересні 2011 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Миколаївської міської ради, Управління державного комітету земельних ресурсів у м. Миколаєві про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Позивачі вказували, що 04 березня 2009 року їх матері ОСОБА_3 нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно їх батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дане спадкове майно складалось із земельної ділянки, площею 0,11875 га, для будівництва житлового будинку і господарчих споруд, яка розташована у АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю. Позивачі вказували, що за замовленням ОСОБА_3 була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання на її ім`я державного акту, що посвідчує право власності на вказану земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, проте відповідний державний акт їх мати не встигла отримати у зв`язку зі смертю, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з цим нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину на зазначену земельну ділянку. Свідоцтва про право на спадщину за законом щодо іншого спадкового майна були ним видані.

Посилаючись на викладене, позивачі просили визнати за ними як спадкоємцями першої черги за законом після смерті їх матері ОСОБА_3 право власності в рівних частках на спірну земельну ділянку.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення і ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю № 0081, виданого Матвіївською селищною Радою народних депутатів м.Миколаєва 26.02.1993р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 81, був власником земельної ділянки, площею 0,11875 га, для будівництва житлового будинку і господарчих споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 . Зазначеній ділянці був присвоєний кадастровий номер: :17:052:0085 (а.с.36-38).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

4 березня 2009 року державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори дружині померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_3 - було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно вищевказану земельну ділянку (а.с. 35).

За замовленням ОСОБА_3 від 19 жовтня 2009 року була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо складання державного акту, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка 15 червня 2010 р. за вх. № 007741 була отримана Миколаївською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» (а.с.27-30, 33-34, 40-41). Зі змісту листа Управління Держкомзему у м.Миколаєві від 23.11.2012р. № 3425/751-2/2000 вбачається, що державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , яка на підставі свідоцтва про на спадщину за законом належало на праві власності ОСОБА_3 , було заповнено, але не видано в зв`язку зі смертю останньої - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 73).

Згідно матеріалів заведеної після смерті ОСОБА_3 спадкової справи із заявами про прийняття спадщини звернулись її сини позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яким 7 квітня 2011 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Машковою С.М. були видані свідоцтва про право на спадщину за законом квартиру АДРЕСА_2 , та грошові внески у банківській установі - на ? частку у спадщині за кожним (а.с.84-108).

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку нотаріусом було відмовлено, оскільки у спадкоємців відсутній державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім`я спадкодавця ОСОБА_3 (а.с.72).

Відмовляючи у задоволенні позову суд вважав, що на момент смерті ОСОБА_3 у спадкодавця не виникло право власності на зазначену земельну ділянку, а тому вона не може бути предметом спадкування.

Проте колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду.

Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Частиною 1 ст.131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» згідно статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Ухвалюючи рішення, суд зазначені положення закону не врахував та прийшов до помилкового висновку, що неотримання ОСОБА_3 (хоча і з поважних причин) державного акта на спірну земельну ділянку, яка належала їй на праві власності на підставі свідоцтва про на спадщину за законом, тягне за собою втрату права власності та виключення цього майна зі спадкової маси.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідно до вищевикладених положень законодавчих актів існують підстави для задоволення позову і визнання за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 права власності на спірну земельну ділянку, по 1/2 частці за кожним, в порядку спадкування за законом після смерті їх матері ОСОБА_3 .

Оскільки суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, то рішення відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2013 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, площею 0,11875 га, для будівництва житлового будинку і господарчих споруд, яка розташована у АДРЕСА_1 , на 1/2 частку за кожним, в порядку спадкування за законом після смерті їх матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді