У Х В А Л А

Іменем України

" 17" вересня 2013 року

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Погрібного С.О.,

за секретаря - Малини-Муравенко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву представника позивача про відвід головуючого по справі судді Погрібного С.О. в цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Банк Перший" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором кредиту, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом Приватного акціонерного товариства "Банк Перший" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від " 30" травня 2012 року, ухваленим у справі за вказаним позовом, позов Приватного акціонерного товариства "Банк Перший" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту задоволено, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства "Банк Перший" заборгованість за кредитним договором № ОАВ-ПЖ-030608-1 в сумі 4 020 215,55 гривень, витрати по сплаті державного мита в розмірі 1 700, гривень та витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в розмірі 120,00 гривень, всього присуджено до стягнення 4 022 035,55 гривень.

Ухвалою суду від 29 липня 2013 року за заявою ОСОБА_2 заочне рішення суду від 30 травня 2012 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Під час нового розгляду справи представник позивача у судовому засіданні заявив відвід головуючого по справі судді, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що, на його думку, суд не мав права скасовувати заочне рішення по вказаній справі.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення вказаного клопотання заперечувала у повному обсязі з огляду на його необґрунтованість, а також той факт, що незгода сторони з ухвалою суду не є підставою для відводу судді.

Суд вислухав пояснення представників сторін, дослідив матеріали справи, за наслідками чого вважає заявлений відвід таким, у задоволенні якого має бути відмовлено за таких причин.

Суд з доводами представника позивача не вправі погодитися, оскільки під час постановлення зазначеної ухвали від 29 липня 2013 року про скасування заочного рішення виходив з такого. В оскаржуваному заочному рішенні, постановленому по цій справі 30 травня 2012 року (а.с. 187), в його резолютивній частині зазначено, що це рішення є заочним й може бути скасовано судом, що розглянув справу (за заявою відповідача). Таким чином таке право на перегляд заочного рішення надано стороні відповідача попереднім слідом суду.

Також має бути враховано, що заявником за заявою про перегляд заочного рішення від 24 грудня 2010 року (а.с. 146) та ініціатором перегляду цього рішення є ОСОБА_5, за його заявою рішення переглядалося, його клопотання задоволено.

Втім, інша заява про перегляд заочного рішення від 30 травня 2012 року (а.с.193) подана ОСОБА_2, яка також не була присутньою у попередніх судових засіданнях під час первинного розгляду справи.

Таким чином відповідач ОСОБА_2 правом звернення із заявою про перегляд заочного рішення не скористалася, належним чином повідомлена не була. ОСОБА_2 ані під час попереднього судового розгляду, ані під час судового розгляду, за результатами якого постановлено заочне рішення від 30 травня 2012 року - участі не брала, правом подати свої заперечення та докази проти заявленого позову не скористалася, при цьому в суду відсутні відомості щодо причин неявки зазначеного відповідача в судові засідання.

Наведені обставини свідчать про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід головуючого судді, оскільки вичерпний перелік підстав для задоволення відводу передбачений в статті 20 ЦПК України. Відповідно до змісту ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо: під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі; якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 111 цього Кодексу.

Разом з тим, під час постановлення ухвали про скасування заочного рішення від 29 липня 2013 року (а.с.212) цим складом суду встановлено наявність невірної оцінки обставин по справі у рішеннях від 24 грудня 2010 року та від 30 травня 2012 року, зокрема суд встановив, що суму боргу стягнуто з іпотекодателя - майнового поручителя, чим порушено положення ст. 11 Закону України "Про іпотеку".

Зокрема, суд погодився зі стороною відповідача в частині посилання на те, що заочним рішення суду з неї стягнуто в солідарному порядку суму заборгованості за кредитним зобов'язанням ОСОБА_1, хоча, заявниця не є поручителем у вказаному зобов'язанні, з інших підстав не є солідарним боржником в ньому, нею з метою забезпечення виконання вказаного зобов'язання укладено лише договір іпотеки. Таким чином її відповідальність за неналежне виконання кредитного зобов'язання боржником обмежується лише предметом іпотеки. В матеріалах цивільної справи відсутній договір поруки із заявницею, ці обставини мають істотне значення для розгляду та вирішення справи, а тому підлягали оцінці під час нового розгляду справу.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про іпотеку", майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Таким чином суд, встановивши порушення норм матеріального права та виявивши істотні для розгляду справи обставини, в частині питань, що складають предмет судового розгляду, висловив свою правову позицію з приводу вказаного спору. Підтримуючи правильність такої правової позиції, суд, разом з тим, має визнати, що така встановлена та викладена в рішенні правова позиція є достатньою підставою для самовідводу головуючого судді.

Керуючись ст. 20, 21 ЦПК України, СУД -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заявленого відводу головуючого по справі судді Погрібного С.О. - відмовити.

Складу суду під головуванням судді Погрібного С.О. взяти по цивільній справі самовідвід.

Передати справу для подальшого автоматизованого розподілу та визначення головуючого по справі судді відповідно до вимог процесуального законодавства.

Ухвала в цілому оскарженню не підлягає.

СУДДЯ С.О. ПОГРІБНИЙ

17.09.2013