Справа № 438/533/13
Головуючий у 1 інстанції: Гудим Л.Я.
Провадження № 22-ц/783/5921/13
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Ніткевича
А.В.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: представника позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області ОСОБА_5,
апелянта ОСОБА_6. представника апелянта
ОСОБА_7 - ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Львова цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_7 ОСОБА_6,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 та Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області на
рішення Бориславського міського суду
Львівської області від 4 червня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Бориславської міської ради Львівської
області, третя особа - Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області, про
визнання права власності на квартиру з
урахуванням самочинно проведеної
надбудови, -

встановила:

рішенням Бориславського міського суду
Львівської області від 4 червня 2013 року
вищевказаний позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_12 право власності на
квартиру АДРЕСА_1 житловою площею - 29,4
кв. м., загальною площею - 31,9 кв. м.,
враховуючи самочинно добудоване
мансардне приміщення, позначені на
поверховому плані під цифрами « 5»
зовнішніми розмірами 4,73 х 3,13 м., під
цифрою « 6» зовнішніми розмірами 3,24 х 3,78
м., та кладову під цифрою « 7» зовнішніми
розмірами 1,10 х 2,14 м.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_7 ОСОБА_6,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 та Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області.

ОСОБА_7 ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11 просять
рішення суду скасувати й ухвалити нове,
яким відмовити позивачу у задоволені
позову, посилаючись на те, що рішення
суду є незаконним, необґрунтованим,
ухваленим в порушення норм
матеріального та процесуального права.
Так, апелянти зазначають, що
оскаржуваним рішенням зачіпаються
їхні інтереси, оскільки вони є
співвласниками квартири АДРЕСА_2 яка
знаходиться під квартирою АДРЕСА_1 де
проживає позивачка. Жодної згоди на
реконструкцію квартири АДРЕСА_1 за
рахунок спільного горища будинку вони
не давали. Крім того, апелянти
посилаються на те, що відповідно до
ст.376 ЦК України особа, яка здійснила
самочинне будівництво не набуває права
власності на нього, та те, що позивачка,
яка є спадкоємцем після попереднього
власника може набути лише право на
будівельні матеріали, а не на самочинну
добудову.

Апелянт Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області просить рішення
суду скасувати й ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволені вимог
позивачу, посилаючись на те, що рішення
винесене в порушення норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, апелянт зазначає, що
реконструкція квартири за рахунок
спільного горища проведена з істотними
порушеннями будівельних норм і правил -
без дозволу на виконання будівельних
робіт, без проектної документації, що є
порушенням Законів України «Про
архітектурну діяльність», «Про
регулювання містобудівної діяльності
та «Про планування та забудову
територій».

Позивачка ОСОБА_12 повторно не з'явилася
у судове засідання апеляційної
інстанції, хоча належним чином була
повідомлена про час та місце розгляду
справи, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення щодо
часу та місця розгляду справи.

Відтак, з урахуванням зазначеного та
того, що розгляд справи за її заявою 11
листопада 2013 року уже відкладався,
колегія суддів, з урахуванням вимог
ст.305 ЦПК України та присутності у
судовому засіданні представника
позивачки, вважає можливим розгляд
справи за відсутності особистої участі
позивачки.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу - представника Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області ОСОБА_5,
апелянта ОСОБА_6 та представника
апелянта ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на
підтримання апеляційних скарг,
представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
на заперечення апеляційної скарги,
вивчивши матеріали та обставини
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів приходить до наступного
висновку.

Задовольняючи вимоги позивачки,
міський суд виходив з того, що
позивачкою реконструкція квартири за
рахунок горища проведена з письмового
дозволу всіх жильців будинку, така
відповідає державним стандартам,
будівельним нормам та правилам. Крім
того, суд керувався ч.5 ст.376 ЦК України,
відповідно до якої на вимогу власника
(користувача) земельної ділянки суд
може визнати за ним право власності на
нерухоме майно, яке самочинно
збудоване на ній, якщо це не порушує
права інших осіб.

Але з таким висновком міського суду
колегія суддів не погоджується з
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду
не відповідає.

Частинами 1, 2 ст.321 ЦК України
передбачено, що право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Статтею 328 ЦК установлено, що право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не
встановлена судом.

Згідно із ч.2 ст.331 ЦК право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна). Частиною 3 цієї ж
статті встановлено, що до завершення
будівництва (створення майна) особа
вважається власником матеріалів,
обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва (створення
майна).

Встановлено, що на підставі договору
купівлі-продажу від 14 травня 2004 року
ОСОБА_13 стала власником квартири
АДРЕСА_1 Квартира складалась з однієї
житлової кімнати та кухні. Житлова
площа - 19,4, загальна - 40,8 кв. м. (а.с.30, 31).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_13 померла (а.с.56).

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого
державним нотаріусом Бориславської
державної нотаріальної контори ОСОБА_14
29 травня 2013 року, позивачка успадкувала
вказану вище квартиру, яка складається
з однієї житлової кімнати та кухні
(а.с.53).

Апелянти ОСОБА_7 ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11
є співвласниками квартири АДРЕСА_2 що у
вказаному вище будинку.

Встановлено, що позивачкою самовільно,
без належного дозволу органу місцевого
самоврядування та дозволу на виконання
будівельних робіт від Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю, без наявності відповідного
проекту здійснено реконструкцію
вищевказаної квартири, внаслідок чого
за рахунок горища будинку проведено
надбудову мансардного приміщення, а
саме - позначені на поверховому плані
під цифрами « 5» зовнішніми розмірами
4,73 х 3,13 м., під цифрою « 6» зовнішніми
розмірами 3,24 х 3,78 м., та кладову під
цифрою « 7» зовнішніми розмірами 1,10 х 2,14
м.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Верховний Суд України в своїй
постанові у справі № 6-130 цс13 від 4.12.13
зазначив, що у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК
України самочинним будівництвом є не
тільки новостворений об'єкт, а і об'єкт
нерухомості, який виник в результаті
реконструкції, капітального ремонту,
перебудови, надбудови уже існуючого
об'єкта, здійснених без одержаного
дозволу місцевих органів виконавчої
влади чи органів місцевого
самоврядування, розробленої та
затвердженої в установленому порядку
проектної документації, дозволу на
виконання будівельних робіт, наданого
органами архітектурно-будівельного
контролю, оскільки в результаті таких
дій об'єкт втрачає тотожність з тим, на
який власником (власниками) отримано
право власності.

Відповідно до ст.321 ЦК власник володіє,
користується та розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦК співвласники
майна, що є у спільній сумісній
власності, володіють і користуються
ним спільно, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними.

Відповідно до ч.2 ст.383 ЦК, ст.152 ЖК
власник квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, за умови, що ці зміни не
призведуть до порушень прав власників
інших квартир у багатоквартирному
житловому будинку та не порушать
санітарно-технічних вимог і правил
експлуатації будинку.

Переобладнання і перепланування
житлового будинку (квартири), що
належить громадянинові на праві
приватної власності, проводяться з
дозволу виконавчого комітету місцевої
Ради народних депутатів.

Відповідно до вимог п.1.4.5 Правил
утримання житлових будинків та
прибудинкових територій,
затвердженого наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства № 76
від 17 травня 2005 року для одержання
дозволу на переобладнання або
перепланування жилих будинків, жилих і
нежилих у житлових будинках приміщень
їх власник або уповноважена ним особа,
наймач (орендар) приміщення за згодою
його власника подають до органу
місцевого самоврядування заяву про
надання дозволу на переобладнання або
перепланування. У разі необхідності
можуть подаватися такі документи, як
згода власників, співвласників
(наймачів) або уповноважених ним осіб
на переобладнання або перепланування
приміщень, що перебувають у їх спільній
власності

Таким чином, враховуючи вимоги Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» та вищенаведені норми
ЦК щодо володіння, користування і
розпорядження майном, яке перебуває у
спільній сумісній власності, виконання
робіт з перебудови та перепланування
квартир за рахунок горища у
багатоквартирних будинках можливе
лише за погодженням з власником
(співвласниками) багатоквартирного
будинку, без обмеження інтересів та
житлових їх прав.

Як встановлено судом, апелянти, які є
співвласниками квартири АДРЕСА_2 в
якому знаходяться квартири сторін, не
давали згоди на реконструкцію квартири
позивачки з надбудовою мансарди за
рахунок спільного горища.

Статтею 376 ЦК також визначені певні
правила, за якими можливе визнання за
особою права власності на самочинно
будоване нерухоме майно.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про
основи містобудування» спори з питань
містобудування вирішуються радами у
межах їх повноважень, а також судами
відповідно до законодавства.

Згідно зі ст.15 ЦК кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання чи
оспорювання.

Аналіз норм ч.2 ст.6 Конституції України,
пп.1 п. «б» ч.1 ст.31 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні», ст.9
Закону України «Про архітектурну
діяльність», ст.376 ЦК України дає
підстави для висновку, що визнання
судом права власності на самочинне
будівництво можливе в тому разі, якщо в
прийнятті такого об'єкта в
експлуатацію було незаконно
відмовлено та за умови дотримання
визначених законом вимог, необхідних
для прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта.

З огляду на вказане звернення до суду з
позовом про визнання права власності
на самочинне будівництво повинно мати
місце при наявності даних про те, що
порушене питання було предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого чи його
відсутність дають підстави вважати про
наявність спору про право.

З урахуванням положень ч.1 ст.15, ст.392 ЦК
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

За таких обставин рішення міського
суду є незаконним, підлягає до
скасування з ухваленням нового
рішення, про відмову у задоволенні
вимог.

Посилання міського суду на ч.5 ст.376 ЦК
України як на підставу задоволення
вимог позивачки є безпідставним.

Частиною 5 ст.376 ЦК встановлено, що на
вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб.

Встановлено, що позивачка не проводила
будівельні роботи на земельні ділянці.
Крім того, слід урахувати, що визнання
за власником (користувачем) земельної
ділянки права власності на самочинно
збудований об'єкт на цій ділянці
можливе лише у випадку, якщо
будівництво велося з додержанням
архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил згідно із законодавством,
державними стандартами, нормами та
правилами, регіональними й місцевими
правилами забудови, містобудівною та
проектною документацією, а також за
умови, що ці обставини були предметом
розгляду компетентного державного
органу.

Відповідно до ч.2 ст.314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.3 ч.1 ст. 307, п.п.1, 4
ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.ст. 313, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

апеляційні скарги ОСОБА_7 ОСОБА_6,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 та Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області
задовольнити.

Рішення Бориславського міського суду
Львівської області від 4 червня 2013 року
скасувати й ухвалити нове рішення, яким
в задоволені вимог ОСОБА_12 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
Бакус В.Я.

Судді:
Гірник Т.А.

Ніткевич А.В