Головуючий суду 1 інстанції - Рябуха
Доповідач - Коротенко Є.В.
Провадження № 22ц/782/4916/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2013 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого судді - Коротенка Є.В.,

суддів - Околота Г.М., Гаврилюка
В.К.,

при секретарі - Щуровій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі апеляційного суду
Луганської області в м.Луганську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 25 жовтня 2013 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 25.10.2013 року у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
зміну розміру аліментів відмовлено за
необґрунтованістю.

Не погодившись із вказаним рішенням
місцевого суду, ОСОБА_2 звернувся до
суду з апеляційною скаргою на нього,
вважає його незаконним,
необґрунтованим, ухваленим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просив його
скасувати та ухвалити нове рішення у
справі, яким змінити розмір аліментів,
стягнутих з нього на користь ОСОБА_3 на
утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
700 грн. до 400 грн. щомісяця, починаючи з
дня подання заяви і до досягнення
дитиною повноліття.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обгрунтованність
рішення суду, судова колегія вважає
апеляційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної
цивільної справи колегія суддів
приймає до уваги положення ч.1 ст.303
Цивільного процесуального кодексу
України, відповідно до якого під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції у відповідності
до вимог ст.ст.212, 213 ЦПК України були
повно і всебічно дослідженні обставини
справи та дана належна оцінка доказам,
на які сторони посилалися в суді першої
інстанції. Суд правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, із матеріалів справи вбачається,
що рішенням Жовтневого районного суду
м.Луганська від 17.06.2013 року з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 були стягнуті аліменти
на утримання їхньої неповнолітньої
доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 700
грн. щомісяця, починаючи з 22.03.2013 року і
до досягнення дитиною повноліття
(а.с.4).

Відповідно до положень ч.1 ст.192
Сімейного кодексу України ОСОБА_2 27.09.2013
року звернувся до суду з позовом про
зменшення розміру аліментів, стягнутих
з нього рішенням Жовтневого районного
суду м.Луганська від 17.06.2013 року, з 700
грн. до 400 грн., посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народився син
ОСОБА_5, який є на його утримання, у
зв'язкі з чим у нього змінився
матеріальний стан (а.с.3, 5).

Згідно із ч.1 ст.192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

Разом із тим положеннями ч.3 ст.181 СК
України встановлено, що за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються в частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.184 СК
України, суд за заявою платника або
одержувача може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі у
разі, якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення.

Саме, застосовуючи положення
зазначених норм права, Жовтневий
районний суд м.Луганська своїм
рішенням від 17 червня 2013 року і стягнув
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на
утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
твердій грошовій сумі - 700 грн.
щомісячно.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 182 СК
України, при визначення розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

Із системного аналізу ч.1 ст.182, ч.1 ст. 184,
ч.1 ст.192 СК України вбачається, що при
зверненні до суду з позовом про
зменшення розміру аліментів, раніше
встановленого рішенням суду у твердій
грошовій сумі, позивач повинен довести
суду, що у нього дійсно суттєво
змінився матеріальний стан, при цьому
він, зокрема, повинен надати системні,
комплексні докази на підтвердження
обставин, з'язування яких вимагає ч.1 ст.
182 СК України, що склалися станом на час
звернення його до суду з зазначеним
позовом.

Достатніх належних та допустимих
доказів на підтвердження свого стану
здоров'я та свого матеріального
становища, станом на час його звернення
до суду з позовом про зменшення розміру
аліментів, ОСОБА_2, в порушення вимог
ст.60 ЦПК України, суду не надав.

Також ОСОБА_2 суду не надано жодного
доказу і на підтвердження того, що його
син ОСОБА_5 мешкає разом з ним та дійсно
знаходиться на утриманні позивача.

При таких обставинах суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про необгрунтованість позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру
аліментів.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи,
будь-яких належних доказів на
підтвердження своїх доводів апелянт
суду не надав, тому судом першої
інстанції постановлене правильне по
суті і справедливе рішення.

Приймаючи до уваги викладене,
керуючись ст.ст.304, п.1 ст.307, 308, 314-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 25 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її оголошення, однак її може бути
оскаржено шляхом подання касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції: Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: