Дата документу 12.11.2013 Справа № 554/9799/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

12 листопада 2013 року

м.Полтава

Октябрський районний суд
м.Полтава в складі :

головуючого - судді
Блажко І.О.

при секретарі -
Іщенко С.С.

за участю представника позивача
- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Полтава цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа ОСОБА_4, приватний нотаріус
Полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, про визнання договору
дарування недійсним , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 у серпні 2009 року
звернувся в суд з позовом до
відповідача ОСОБА_3 в якому прохав:
договір дарування №951691 від 20 грудня 2005
року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на
квартиру АДРЕСА_1 визнати недійсним, як
таким, що укладений проти справжньої
волі дарувальника внаслідок
застосування психічного тиску з боку
обдарованої та укладений внаслідок
помилки. В обґрунтування позову
зазначив у 1992 році одружився з ОСОБА_3
За час шлюбу спільних дітей не було. У
2005 році у нього народився син від іншої
жінки. Дізнавшись про це, ОСОБА_3 почала
психологічно тиснути на ОСОБА_2,
влаштовувати скандали, істерики
погрожуючі суїцидом у разі якщо він не
вирішить витання стосовно квартири у
якій вони разом на той час проживали
АДРЕСА_1, так як побоювалась, що після
народження сина він піде від неї та
залишить без будь-якого майна та
засобів існування. Не витримавши
психологічного тиску з боку дружини, 20
грудня 2005 року вони пішли до нотаріуса
та уклали договір дарування квартири
АДРЕСА_1, якою ОСОБА_2 володів на
підставі договору міни від 03 грудня 1998
року. Тобто договір дарування
насправді не відповідав справжній волі
ОСОБА_2, та був підписаний під
психологічним тиском та шантажем
ОСОБА_3 Підписуючи вказаний договір
вважав що він є фактичною угодою про
добровільний розподіл майна, при цьому
між ними було досягнуто угоди, що
вказана квартира без його відома не
може бути відчужена, а у разі
відчуження ОСОБА_3 зобов'язана сплатити
50% від суми, яку отримує за її продаж. У
2007 році за заявою ОСОБА_3 шлюб 27 серпня
2007 року було розірвано. Після
розірвання шлюбу ОСОБА_3 поїхала до
своїх батьків у Черкаську область, а в
зазначеній квартирі переважно
проживав ОСОБА_2, утримуючи її в
належному стані та сплачуючи
комунальні послуги. У серпні 2012 року
ОСОБА_2 прийшов до своєї квартири по
вулиці Петровського, 29, але своїм
ключем відчинити двері ОСОБА_2 не зміг,
почувши, що ОСОБА_2 хоче відчинити
двері, йому відчинив незнайомий
чоловік, який повідомив, що він є новим
власником квартири, яку придбав у
ОСОБА_3, а його вона начебто виписала з
даної квартири, тому він і звертається
в суд з даним позовом.

15 серпня 2013 року ухвалою Октябрського
районного суду м.Полтава залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог, щодо
предмету спору приватного нотаріуса
Полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_5.

09 жовтня 2013 року ухвалою Октябрського
районного суду м.Полтава залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог, щодо
предмету спору ОСОБА_4

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав, прохав
позов задовольнити. Проти винесення
заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним
чином повідомлена на останню відому
судові адресу до суду не з»явилася,
через що судова повістка вважається
доставленою, навіть якщо особа за цією
адресою більше не проживає або не
знаходиться (ст.77 ЦПК України).

Третя особа приватний нотаріус
Полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, будучи належним чином
повідомлена на останню відому судові
адресу до суду не з»явилася, через що
судова повістка вважається
доставленою, навіть якщо особа за цією
адресою більше не проживає або не
знаходиться (ст.77 ЦПК України).

Третя особа ОСОБА_4, будучи належним
чином повідомлений на останню відому
судові адресу до суду не з»явився,
через що судова повістка вважається
доставленою, навіть якщо особа за цією
адресою більше не проживає або не
знаходиться (ст.77 ЦПК України).

Відповідно до ст.224 ЦПК України, на
підставі наявних у справі доказів, суд
вважає можливим ухвалити заочне
рішення, з урахуванням того, що позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

Суд, заслухавши представника
позивача, дослідивши матеріали справи
приходить до висновку про задоволення
позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
перебували у шлюбі з 27 травня 1992 року по
27 серпня 2007 року, що підтверджується :
копією свідоцтва про розірвання шлюбу
серії І-КЕ НОМЕР_3, зареєстроване та
видане Октябрським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Полтавського міського управління
юстиції 27 серпня 2007 року; копією
паспорта на ім»я ОСОБА_2; копією
паспорта на ім»я ОСОБА_3.

ОСОБА_2 передав безоплатно у власність,
ОСОБА_3 прийняла у дарунок АДРЕСА_1 в
житлово-будівельному кооперативі
«Колосок», яка в цілому складається з:
кладова 3 пл.0,9 кв.м, кімната жила 4 пл.7.4
кв.м, кімната жила 7 пл.11.7 кв.м, кухня 2
пл.7.2 кв.м, приміщення 1пл.22,4 кв.м, ванна 5
пл.2,8 кв.м, туалет 6 пл.1,4 кв.м, передпокій
8 пл.2,6 кв.м, балкон пл.1,2 кв.м, балкон пл.2,0
кв.м, житловою площею 41,5 кв.м, що
підтверджується договором дарування
квартири від 20 грудня 2005 року,
посвідченим ОСОБА_5, приватним
нотаріусом Полтавського міського
нотаріального округу, зареєстровано в
реєстрі за №5705.

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві
власності ОСОБА_4 згідно договору
купівлі-продажу, ВРТ/857695, 02 серпня 2012
року, приватний нотаріус Полтавського
міського нотаріального округу
ОСОБА_6П./№2488, що підтверджується
інформаційною довідкою з реєстру прав
власності на нерухоме майно НОМЕР_4 від
26 вересня 2013 року.

Відповідно до ст.717 ЦК України за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.
Договір, що встановлює обов'язок
обдаровуваного вчинити на користь
дарувальника будь-яку дію майнового
або немайнового характеру, не є
договором дарування.

Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.16 ЦК
України, способом захисту цивільних
прав та інтересів може бути визнання
правочину недійсним.

Нормою ст.202 ЦК України встановлено, що
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно із вимогами ч.ч.1, 3, 5 ст.203 ЦК
України, зміст правочину не може
суперечити ЦК України, іншим актам
цивільного законодавства, а також
держави і суспільства, його моральним
засадам. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним та
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямованим на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст.215 ЦК
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою ст.203 ЦК України. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно ч.1 ст.229 ЦК України, якщо
особа, яка вчинила право чин,
помилилася щодо обставин, які мають
істотне значення, такий правочин може
бути визнаний судом недійсним.

Відповідно ч.1 ст.231 ЦК України,
правочин вчинений особою проти ї
справжньої волі внаслідок
застосування до неї фізичного чи
психічного тиску з боку другої сторони
або з боку іншої особи, визнається
судом недійсним.

Відповідно до п.п.19, 21 постанови ПВСУ
від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»,
відповідно до ст.ст.229-233 ЦК України
правочин, вчинений під впливом
помилки, обману, насильства,
зловмисної домовленості представника
однієї сторони з другою стороною або
внаслідок впливу тяжкої обставини, є
оспорюваним. Обставини, щодо яких
помилилася сторона правочину (ст.229 ЦК
України), мають існувати саме на момент
вчинення правочину. Особа на
підтвердження своїх вимог про
визнання правочину недійсним повинна
довести, що така помилка дійсно мала
місце, а також що вона має істотне
значення. При вирішенні спорів про
визнання недійсним правочину,
вчиненого особою під впливом
насильства (ст.231 ЦК України), судам
необхідно враховувати, що насильство
має виражатися в незаконних, однак не
обов'язково злочинних діях.
Насильницькі дії можуть вчинятись як
стороною правочину, так і іншою
особою - як щодо іншої сторони
правочину, так і щодо членів її сім'ї,
родичів тощо або їх майна.

На підставі викладеного суд
приходить до висновку про задоволення
позову та про визнання договору
дарування №951691 від 20 грудня 2005 року,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на
квартиру АДРЕСА_1 недійсним, як таким,
що укладений проти справжньої волі
дарувальника внаслідок застосування
психічного тиску з боку обдарованої та
укладений внаслідок помилки.

Керуючись ст.ст.60, 77, 88, 213, 215, 224, 226 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання договору дарування недійсним
- задовольнити.

Договір дарування №951691 від 20
грудня 2005 року, укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 визнати
недійсним, як таким, що укладений проти
справжньої волі дарувальника
внаслідок застосування психічного
тиску з боку обдарованої та укладений
внаслідок помилки

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
громадянка України, уродженка
м.Черкаси, остання адреса реєстрації
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1
на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
громадянин України уродженець
с.Балівка, Новосанжарського району,
Полтавської області, зареєстрований
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2
судовий збір у розмірі 114 (сто
чотирнадцять) гривень 70 (сімдесят)
копійок.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду Полтавської
області шляхом подачі апеляційної
скарги до суду першої інстанції
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення суду, а відсутніми особами з
дня отримання.

Рішення суду набирає законної
сили після спливу строку на подачу
апеляційної скарги, якщо така скарга
не буде подана.

Заочне рішення суду може бути
переглянуто Октябрським районним
судом м. Полтави за заявою відповідача,
яку може бути подано до суду протягом 10
днів зо дня отримання ним копії
рішення.

СуддяІ. О. Блажко