Справа № 463/1341/13
Головуючий у 1 інстанції: Гирич
Провадження № 22-ц/783/6606/13
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року колегія судів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

Головуючого
судді - Струс Л.Б.

cуддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі:
Березюку О.З.

` за участю:
представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті Львові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Личаківського
районного суду м.Львова від 08 серпня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_5 до ЛКП
"№507" про визнання факту не укладення
договорів про надання
житлово-комунальних послуг, накладення
заборони проводити нарахування плати
за житлово-комунальні послуги до
укладення відповідних договір,
визнання нарахованої плати за
житлово-комунальні послуги
незаконною,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся із позовом до
відповідача про визнання факту
ненадання ЛКП «№507» примірнику
договору про утримання будинків та
споруд прибудинкової території, який
би відповідав вимогам ст. 26 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги»; визнання факту не укладення
між сторонами договору про утримання
будинків та споруд прибудинкової
території ні в усній, ні в письмовій
формі; спонукання ЛКП «№507» до
укладення договору про надання послуг
з утримання будинку та прибудинкової
території», який міститиме істотні
умови договору між виконавцем і
споживачем передбачені ст. 26 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги»; до укладення договору
заборонити ЛКП «№507» нараховувати їй
плату за житлово-комунальні послуги; а
також про визнання незаконно
нарахованою плату за
житлово-комунальні послуги. Свої
вимоги мотивує тим, що являється
власником квартири АДРЕСА_1, який
перебуває на балансі ЛКП «№507». Вважає,
що відповідно до положень Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» відповідач зобов'язаний їй
надавати житлово-комунальні послуги, в
тому числі послуги з утримання будинку
та прибудинкової території, виключно
на підставі договору, який повинен
відповідати вимогам закону. Зокрема
договір повинен містити істотні умови
щодо переліку послуг, які надаються
споживачу із зазначенням тарифів на ці
послуги, порядок здійснення контролю
за наданням послуг та умови
відповідальності за невиконання
сторонами умов договору, в тому числі і
за неякісне надання послуг їх
виконавцем. Однак на даний час між ними
такий договір не укладено.
Відповідачем надіслано на її адресу
примірник договору, який не відповідає
вимогам Закону, а відтак не може бути
укладений нею, як власником квартири. В
той же час відповідачем їй
безпідставно нараховується плата за
житлово-комунальні послуги на підставі
не обґрунтованих тарифів, які не
передбачені договірними
зобов'язаннями, а відтак є незаконними.
А тому просить позов задоволити.

Рішенням Личаківського районного суду
м.Львова від 08 серпня 2013 року позов
задоволено частково. Зобов'язано ЛКП
«№507», , укласти із
власником квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5,
персональний ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, договір про надання послуг з
утримання будинку та прибудинкової
території, який міститиме істотні
умови договору між виконавцем і
споживачем передбачені ст. 26 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги». В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено за безпідставністю
вимог.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_5 подавши
апеляційну скаргу, у якій зазначає, що
районний суд виніс незаконне і
необгрунтоване рішення, окільки не
застосував норми п.3 ст 216 ЦПК України
при розгляді позовних вимог позивача,
при винесенні рішення : «заборонити
відповідачу у подальшому до укладення
договору у порядку встановленому ст.26
ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»
нараховувати позивачу плату за
житлово-комунальні послуги. Окрім того,
відповідач не надав доказів, які
засвідчували обставини укладання
договору на умовах передбачених ст.26 ЗУ
«Про житлові-комунальні послуги».

Просить задовольнити позовні
вимоги які містяться у п. 5 позовної
заяви а саме: заборонити відповідачу у
подальшому до укладення договору у
порядку встановленому ст. 26 Закону
України «Житлово-комунальні послуги»
нараховувати позивачу плату за
житлово-комунальні послуги та прийняти
рішення про скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалити нове
рішення у якому задовольнити
апеляційну скаргу.

ЛКП «№507» явку представника в
судове засідання не забезпечила, хоча
про розгляд справи було повідомлено
належним чином, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с. 64), про причини неявки
суд не повідомлено та з клопотанням про
відкладення розгляду справи ЛКП «№507»
не зверталось, тому розгляд справи
відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України
здійснюється колегією суддів за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника ОСОБА_2, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає
зазначеним вимогам.

Згідно копії довідки з місця
проживання про склад сім'ї і прописки
ОСОБА_5 є власником та проживає в
АДРЕСА_1, який перебуває у комунальній
власності (а.с. 8).

Районним судом встановлено, що будинок
АДРЕСА_1 перебуває на балансі ЛКП №507,
який є виконавцем з надання послуг з
утримання будинку та прибудинкової
території та інших комунальних послуг.

У відповідності до ч.1 ст.19 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» відносини між учасниками
договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

Окрім цього обов'язок як споживача, так
і виконавця послуг до укладення
договору про надання
житлово-комунальних послуг випливає зі
змісту ст.ст.20, 21 Закону «Про
житлово-комунальні послуги». При цьому
п.1 ч.3 ст. 20 Закону визначено, що
споживач зобов'язаний укладати такий
договір, підготовлений виконавцем на
основі типового договору.

Разом з тим, ЛКП «№507», як виконавець
послуг, в силу вимог п.3 ч.2 ст.22 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» зобов'язаний вживати заходів
щодо укладення договорів про надання
послуг з утримання будинку та
прибудинкової території.

Зокрема, обов'язком споживача є
укладення договору на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленого на основі Типового
договору, а також оплата
житлово-комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом
(п.п.1,5 ст.20 Закону), а обов'язком
виконавця - надання послуг вчасно та
відповідної якості згідно із
законодавством, а також підготовка та
укладення зі споживачем договору про
житлово-комунальні послуги.

У постанові Верховного Суду України
від 10 жовтня 2012 р. у справі за позовом
ТОВ «Ковальське - Житлосервіс» до Особи
- 1 про зобов'язання укласти договір про
надання послуг з утримання будинку та
прибудинкової території висловлена
правова позиція, що закріпивши принцип
свободи договору ЦК України разом з тим
визначив, що свобода договору не є
безмежною, оскільки відповідно до абз. 2
ч.3 ст.6 цього Кодексу при укладенні
договору, виборі контрагентів,
визначенні умов договору, сторони не
можуть діяти всупереч положенням цього
кодексу та інших актів цивільного
законодавства.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875 -
ІV від 24 червня 2004 року передбачений
обов'язок споживача укласти договір на
надання житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору. Цей обов'язок
відповідає зустрічному обов'язку
виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст.21
цього Закону, підготувати та укласти зі
споживачем договір на надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового
договору затверджені постановою
Кабінету Міністрів України від 20
травня 2009 року № 529 «Про затвердження
типового договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій» (далі -
постанова № 529).З аналізу змісту ч. 3 ст. 6
ч. 1 ст.630 ЦК України, ст.ст. 19 - 21 Закону №
1875 - ІV від 24 червня 2004 року, постанови №
529 убачається, що умови типового
договору, що набули юридично
обов'язкового значення в cилу актів
цивільного законодавства, є
обов'язковими для сторін договору, які
не мають права відступити від їх
положень і врегулювати свої відносини
на власний розсуд.

У разі невиконання споживачем
права виробника (виконавця) послуг на
укладення договору про надання
житлово-комунальних послуг, який
відповідає вимогам типового договору,
таке право підлягає захисту судом
шляхом визнання договору укладеним на
умовах передбачених нормативним актом
обов'язкової дії.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 360-7
ЦПК України зазначене рішення
Верховного Суду України є обов'язковим
у подібних правовідносинах для всіх
судів України.

Задовольняючи частково
позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку з яким погоджується колегія
суддів про зобов»язання ЛКП «№507»
укласти із ОСОБА_5 договір про надання
послуг з утримання будинку та
прибудинкової території згідно до ст. 26
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги».

Окрім того відмовляючи в
задоволенні вимоги позивача про
визнання факту ненадання ЛКП «№507»
примірнику договору про утримання
будинків та споруд прибудинкової
території, який би відповідав вимогам
ст. 26 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»та
визнання факту не укладення між
сторонами договору про утримання
будинків та споруд прибудинкової
території прийшов до висновку, що
зазначені вимоги не містять способів
захисту передбачених ст. 16 ЦК України.

Колегія суддів погоджується
з таким висновком районного суду,
оскільки такий є обґрунтованим та
відповідає матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, тому
підстав для скасування рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 08 серпня 2013 року колегія суддів не
вбачає, оскільки таке ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права у відповідності
до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст..ст.308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 08 серпня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
/підпис/

Судді
/підписи/

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Струс Л.Б.