Головуючий суду 1 інстанції - Рябуха
Доповідач - Соловей Р.С.
Справа № 435/2519/13ц
Провадження № 22ц/782/3948/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого - судді Соловей Р.С.,

суддів Медведєва А.М., Пащенко Л.В.

при секретарі Арутюнян Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську справу

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та кредит» у особі Луганської
філії на рішення Жовтневого районного
суду міста Луганська від 18 червня 2013
року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання
права власності,

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом, просив
визнати дійсним договір
купівлі-продажу від 30 травня 2008 р., за
яким він придбав у ОСОБА_3 автомобіль
марки «Dacia Logan LSDAGH», 2006 р. випуску, шасі
(кузов, рама) НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1, а також визнати за ним
(позивачем) право власності на вказаний
автомобіль.

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги
задоволено.

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»,
користуючись правом, передбаченим ч. 1
ст. 292 ЦПК України щодо осіб, що не брали
участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов'язки, не
погодившись з вказаним рішенням, подав
апеляційну скаргу, просить скасувати
це рішення, як незаконне та
необгрунтоване, і новим рішенням
відмовити позивачеві у задоволенні
позовних вимог.

У судове засідання не з'явились
сторони, представник позивача,
представник апелянта, однак про дату,
час та місце розгляду справи вони
повідомлялись належним чином. Від
позивача надійшла заява про розгляд
справи за його відсутності. Відповідач
неодноразово викликався у судове
засідання, однак жодного разу не
з'явився. Як вбачається з
листа-відповіді Поштамт-Центру
поштового зв'язку №1, вручити
відповідачеві ОСОБА_3 повідомлення про
розгляд справи не представлялося
можливим з причини відсутності його за
місцем проживання, але йому до поштової
скриньки вкладалися повідомлення ф.22а
про надходження на його ім'я поштових
відправлень. Натомість, повідомлення
про розгляд справи 27.11.2013 р.
відповідачем було отримано особисто,
що вбачається із зворотного поштового
повідомлення. Отже, з боку відповідача
вбачається затягування розгляду
справи. Колегія суддів за вказаних
обставин визнала за можливе розглянути
справу за відсутності сторін та
представника апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши незаконність та
необґрунтованість рішення суду,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду має бути законним та
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно з законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом у справі встановлено, що спірний
автомобіль, згідно із свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_3, виданим РЕВ МРЕВ м. Луганська
23.11.2006 р., належить відповідачеві
ОСОБА_3 (а. с. 10). Відповідачем видано
було позивачеві довіреність на право
керування вказаним автомобілем,
посвідчену нотаріусом Луганського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
та зареєстровану в реєстрі за № 2460 (а. с.
9).

Вказані обставини апелянтом та
сторонами не заперечуються.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції керувався
положеннями ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 206, ч. 2 ст.
220, ст. ст. 328, 392, 655 Цивільного кодексу
України та виходив з того, що позивач
уклав з відповідачем договір
купівлі-продажу у простій письмовій
формі, за яким придбав у останнього
спірний автомобіль за 25 000 грн., при
цьому вони домовились про всі істотні
умови договору, кожна сторона
здійснила у повному обсязі свої
обов'язки, а також з того, що спірний
договір не суперечить закону.

Колегія суддів не погоджується з
вказаним рішенням, оскільки висновки
суду суперечить нормам матеріального
та процесуального права, та вважає
обґрунтованими доводи апелянта.

Апелянт посилається на наступні
обставини, що є підставами для
апеляційного оскарження. Між ВАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» (правонаступником
якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»,
далі - Банк) і відповідачем було
укладено кредитний договір №184-07-ПК від
24.04.2007 р., за умовами якого останній
отримав кредит у сумі 17 029 доларів США. У
зв'язку з невиконанням відповідачем
умов вказаного кредитного договору
рішенням Ленінського районного суду
від 12.07.2010 р. було стягнено на користь
Банку з відповідача заборгованість в
сумі 95 622,55 грн. На виконання вказаного
судового рішення Жовтневим ВДВС
Луганського МУЮ було відкрито
виконавче провадження, в рамках якого
07.08.2012 р. було накладено арешт на три
автомобілі, у тому числі на спірний
автомобіль марки Dacia Logan LSDAGH», 2006 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Вказані обставини підтверджуються
наданими до апеляційної скарги
доказами: копіями кредитного договору
№184-07-ПК від 24.04.2007 р. (а. с. 37 - 39), копією
постанови Жовтневого ВДВС Луганського
МУЮ про арешт майна (а. с. 40).

Згідно із ст. 208 ч. 3 ЦК України
правочини, що укладаються між
фізичними особами на суму, що є більше 20
неоподатковуваних мінімумів , повинні
бути укладені в письмовій формі.

Статтею 210 Цивільного кодексу України
передбачено, що правочин підлягає
державній реєстрації у випадках,
встановлених законом. Такий правочин
є вчиненим з моменту його державної
реєстрації.

У відповідності до пункту 4 Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі -
Порядок), перед відчуженням
транспортний засіб повинен бути знятий
з обліку в підрозділі ДАІ.

Згідно з п. 8 Порядку державна
реєстрація (перереєстрація)
транспортних засобів проводиться на
підставі заяв власників, поданих
особисто, і документів, що посвідчують
їх особу, підтверджують, зокрема,
правомірність придбання, транспортних
засобів.

Документами, що підтверджують
правомірність придбання транспортних
засобів, є засвідчені підписом
відповідної посадової особи, що
скріплений печаткою: довідка-рахунок
за формою згідно з додатком 1, видана
суб'єктом господарювання, діяльність
якого пов'язана з реалізацією
транспортних засобів та їх складових
частин, що мають ідентифікаційні
номери; договори та угоди, укладені на
товарних біржах на зареєстрованих у
Департаменті Державтоінспекції
бланках, договори купівлі-продажу
транспортних засобів, оформлені в
Державтоінспекції, інші засвідчені в
установленому порядку документи, що
встановлюють право власності на
транспортні засоби; копія рішення суду,
засвідчена в установленому порядку, із
зазначенням юридичних чи фізичних
осіб, які визнаються власниками
транспортних засобів, марки, моделі,
року випуску таких засобів, тощо.

Для державної реєстрації транспортних
засобів, що перебували в експлуатації і
зняті з обліку в підрозділах
Державтоінспекції, крім зазначених у
цьому пункті документів, що
підтверджують правомірність їх
придбання, подається свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
(технічний паспорт) та копія
реєстраційної картки, що додається до
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу на пластиковій
основі, з відміткою підрозділу
Державтоінспекції про зняття
транспортного засобу з обліку.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
дійшла наступних висновків. З наданих
апелянтом доказів вбачається, що
відповідач ОСОБА_3 є боржником у
виконавчому провадженні по стягненню з
нього на користь Банку грошової суми за
судовим рішенням. У цьому ж виконавчому
провадженні з метою забезпечення
виконання судового рішення накладено
арешт на майно боржника ОСОБА_3,
зокрема, на спірний автомобіль.

Власником спірного автомобіля, згідно
з даними державної реєстрації
транспортних засобів, є відповідач
ОСОБА_3 Оскільки на спірний автомобіль
було накладено арешт 07.08.21012 р.,
відповідач з цього часу не мав права
його відчужувати, а у ПАТ «Банк
«Фінанси та кредит» з 07.08.21012 р. виникло
право на отримання присудженої судовим
рішенням грошової суми за рахунок
спірного автомобіля.

Відповідно, при зверненні позивача до
суду з позовом у цій справі про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним та визнання права власності на
спірний автомобіль відповідач повинен
був повідомити суд про наявність
арешту на спірний автомобіль та про
відповідне право Банку, а суд при цьому
повинен був вирішити питання про
залучення Банку до участі у справі.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
вважає, що висновки суду першої
інстанції у оскаржуваному рішенні
спростовуються доводами апеляційної
скарги; оскаржуваним рішенням було
вирішено питання про права апелянта,
який не був залучений до участі у
справі. За таких обставин оскаржуване
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову ОСОБА_2 При цьому
останній не позбавлений права
звернутись до суду з тими ж позовними
вимогами до всіх осіб, прав та
обов'язків яких стосуються ці вимоги.

Щодо інших апеляційних доводів Банку,
зокрема, щодо можливості визнання
спірного договору купівлі-продажу
автомобіля дійсним з урахуванням
вказаного вище Порядку, колегія суддів
вважає передчасним робити будь-які
висновки, оскільки справу розглянуто
за участі не всіх осіб, які повинні були
брати в ній участь. Питання
правомірності купівлі-продажу
спірного автомобіля між сторонами,
дійсності спірного правочину мають
бути предметом дослідження судом
першої інстанції за участі всіх осіб,
які мають брати участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
апеляційний суд скасовує рішення суду
першої інстанції і ухвалює нове
рішення або змінює рішення, якщо судом
першої інстанції порушено норми
процесуального права, порушено або
неправильно застосовано норми
матеріального права.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та кредит» у особі Луганської
філії задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Луганська від 18 червня 2013 року
скасувати та ухвалити новее рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним
договору купівлі - продажу від 20 травня
2008 року, за яким ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2
купив автомобіль марки DACIA LOGAN LSDAGH, 2006
року випуску, шасі №НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, та про
визнання права власності на вказаний
автомобіль за ОСОБА_2.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту проголошення, та
може бути оскаржено у касаційному
порядку протягом двадцяти днів
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: