Справа № 428/186/13- ц
УХВАЛА

про застосування заходів забезпечення позову

19 березня 2013 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Кордюкова Ж.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Сєвєродонецького міського суду з заявою про забезпечення позову, заявленого до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, шляхом накладання арешту на торгівельний павільйон №8, блоку кіосків №19 по вул. Курчатова в м. Сєвєродонецьку та встановлення заборони його відчуження. В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що їй стало відомо, що відповідач має намір продати спірне майно, що може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення по справі у випадку задоволення позовних вимог.

Частинами 1,3 ст. 151 ЦПК України встановлено, що суд по заяві осіб, які приймають участь у справі, може прийняти передбачені цим Кодексом, міри до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до абз. 1,3 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 р. №9 зі змінами розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку з застосуванням відповідних заходів.

В провадженні Сєвєродонецького міського суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, а саме: блоку кіосків №19, торгівельного павільйону №8, які розташовані в м. Сєвєродонецьку по вул. Курчатова. Ціна позову становить 80 000 грн. Згідно зі свідоцтвом від 27.07.2006 р. право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за ОСОБА_2.

За таких обставин суд вважає доцільним вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладання арешту на блок кіосків №19, торгівельний павільйон №8, які розташовані в м. Сєвєродонецьку по вул. Курчатова. Накладання арешту на спірне майно застосовується для того, щоб не допустити відчуження спірного майна на користь третіх осіб, оскільки це може призвести до утруднення або взагалі зробити неможливим виконання можливе рішення суду.

Вважаю, що накладення арешту на спірне майно є достатнім заходом забезпечення позову, яке виключить можливість його відчуження, тому не вбачаю підстав для встановлення відповідачу ОСОБА_2 заборони відчуження спірного майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151-153, 208-210, 293 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 р. №9 зі змінами,суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно - блок кіосків №19, торгівельний павільйон №8, які розташовані в м. Сєвєродонецьку по вул. Курчатова, яке належить ОСОБА_3, який мешкає за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 40/78.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову.

Зобовязати Відділ державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області негайно повідомити Сєвєродонецький міський суд про виконання цієї ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Ж. І. Кордюкова