Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2013 року Київський районний
суд м. Донецька у складі:

головуючого судді
Чальцевої Т.В.

при секретарі Лук'янченко
Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Київської районної у м. Донецьку ради
про визнання права на спадщину за
законом, визнання права власності на
нерухоме майно ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про визнання права на
спадщину за законом, визнання права
власності на нерухоме майно. В
обґрунтування позову зазначив, що він є
правонаступником усіх прав та
обов'язків щодо нерухомого майна
відносно його сестри - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла
ІНФОРМАЦІЯ_5 року, про що свідчить
свідоцтво про смерть (серія НОМЕР_1),
видане відділом реєстрації актів
цивільного стану Київського районного
управління юстиції у м. Донецьку
Донецької області. ОСОБА_2, була як і
позивач, ОСОБА_1, дитиною вже померлих
батьків: мати - ОСОБА_3, 1931 року
народження, батька - ОСОБА_4, 1928 року
народження.

За час життя ОСОБА_3, ОСОБА_4 був
укладений договір дарування,
посвідчений Шостою донецькою
державною нотаріальною конторою 03.06.1980
року, на підставі якого ОСОБА_4
подарував, а ОСОБА_3 прийняла в дар
об'єкт нерухомості - домоволодіння та
надвірні будівлі: літню кухню, сарай,
гараж, водопровід, замощення, огорожу.
ворота, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1. Договір зареєстрований в
Донецькому міському бюро технічної
інвентаризації 06.06.1986 р о ку реєстровим
№34576.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Піл час життя ОСОБА_3 склала заповіт на
доньку, сестру позивача ОСОБА_2, що був
посвідчений приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_5 23.09.2008 року,
зареєстрований у реєстрі за №2736.
Предметом заповіту було все майно, в
тому числі нерухоме, розташоване за
адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 під час життя також була надана
у власність земельна ділянка, що
знаходиться під домоволодінням й
господарськими спорудами, та
розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею
0,0808 га. Про зазначене свідчить рішення
Донецької міської ради №40/127 від 23.12.2009
року «Про передачу громадянам
земельних ділянок у власність та
спільну сумісну власність, які
перебувають в користуванні, для
будівництва і обслуговування житлових
будинків, господарських будівель і
споруд» (копія рішення та запиту
нотаріуса додається). Відповідно до
довідки, виданої Донецькою
регіональною філією ДП «Центр
Державного земельного кадастру при
державному комітеті України по
земельним ресурсам» №35-13/4841 від 05.05.2009
року, даній земельній ділянці був
присвоєний кадастровий номер
:00:005:0162. Передача у власність
земельної ділянки була погоджена
Управлінням держкомзему у місті
Донецьку Донецької області на підставі
висновку №05-6-2466 від 16.07.2009 року,
висновку Головного управління
містобудування та архітектури №01/17-1298
від 20.03.2009 року й іншими державними
органами. Однак у зв'язку з тим, що на
другий день після відповідного рішення
Донецької міської ради ОСОБА_3 померла,
нею не було отримано відповідний акт на
право власності на відповідну земельну
ділянку (зазначене підтверджується й
відповіддю на запит нотаріуса
Держземагенства у м.Донецьку Донецької
області - копія додається).Після смерті
матері, ОСОБА_3, моя сестра - ОСОБА_2
звернулася до нотаріальної контори з
вимогою про видання на її ім'я
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом. Зазначена вимога була
задоволена, про що свідчить свідоцтво
(копія додається), що було видане 8.06.2012
року приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_5
Однак, відповідно до вимог
законодавства, що діяло станом на 31.12.2012
року в сфері державної реєстрації прав
на нерухоме майно, ОСОБА_2 своє право
власності на нерухоме майно на
підставі зазначеного свідоцтва про
право на спадщину за заповітом в КП
«Бюро Технічної Інвентаризації
м.Донецька» не зареєструвала, як і не
зареєструвало його вже після 01.01.2013
року шляхом відповідного звернення до
реєстраційної служби Ворошиловського
районного управління Юстиції в м.
Донецьку. Будь-яких інших рідних у
сестри ОСОБА_2 після смерті не
залишилося, так як у неї не було дітей, а
її чоловік - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер
ще ІНФОРМАЦІЯ_7 року, про що свідчить
свідоцтво НОМЕР_2 про смерть видане
відділом реєстрації актів цивільного
стану Добропільської міської
адміністрації Донецької області 18.01.1995
року.

Після цього, упродовж шестимісячного
строку звернувся з необхідною заявою
до приватного нотаріуса Донецького
міського нотаріального округа ОСОБА_5
про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_2

У зв'язку з тим, що не було
зареєстроване право власності за
ОСОБА_2 на нерухоме майно:
домоволодіння з відповідними
господарськими спорудами, що
розташоване в АДРЕСА_1, як і не було
надано правовстановлюючі документи,
щодо земельної ділянки розташованої за
тією ж адресою , нотаріусом постановою
від 16.09.2013 року було відмовлено ОСОБА_1 у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5
року ОСОБА_2 на житловий будинок та
земельну ділянку, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що вже після смерті
ОСОБА_3, він постійно ніс зобов'язання,
що випливають з утримання
домоволодіння й земельної ділянки, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідний факт підтверджується
сплатою необхідних платежів з
електричної енергії, газу,
водопостачання, вивозу ТБВ (копія
платіжних доручень додається).

Отже для видачі свідоцтва про право на
спадщину необхідно підтвердити
зареєстроване право власності на
нерухоме майно за спадкодавцем. Однак ,
у зв'язку тим, що право власності за
ОСОБА_2 на нерухоме майно:
домоволодіння з відповідними
господарськими спорудами, що
розташоване в АДРЕСА_1 зареєстроване не
було, як і не надано правовстановлюючі
документи, щодо земельної ділянки
розташованої за тією ж адресою,
постановою нотаріуса від 16.09.2013 року
було відмовлено ОСОБА_1 у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року
ОСОБА_2 на житловий будинок та земельну
ділянку, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1.

У зв'язка з вищевикладеним, позивач
просить :

- визнати за ОСОБА_1 право на спадщину за
законом після смерті сестри ОСОБА_2;

- визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності на житловий будинок з
надвірними побудовами АДРЕСА_1, що
складається: з житлового будинку - А-1
(шпали, обл.цеглою), загальною площею -
89,8 кв.м., в тому числі - житловою 54,3 кв.м.,
літньої кухні - Б, убиральні - В, К,
сараїв - Г, 3, зливної ями - Д, гаражу - Ж,
тротуару - І, огорожи - 1,2,4;

- визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності на земельну ділянку АДРЕСА_1,
кадастровий номер :00:005:0162, площею
0,0808 га.

Позивач у судове засідання не зявився,
надав суду заяву про розгляд справи у
його відсутність; просив задовільнити
позов в повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явились, надали суду
заяву про розгляд справи у їх
відсутності відповідно до вимог
чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи,
прийшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1
та ОСОБА_2, є дітьми ОСОБА_3, 1931 року
народження, та ОСОБА_4, 1928 року
народження ( а.с. 22,23).

За час життя ОСОБА_3, ОСОБА_4 був
укладений договір дарування,
посвідчений Шостою донецькою
державною нотаріальною конторою 03.06.1980
року, на підставі якого ОСОБА_4
подарував, а ОСОБА_3 прийняла в дар
об'єкт нерухомості - домоволодіння та
надвірні будівлі: літню кухню, сарай,
гараж, водопровід, замощення, огорожу.
ворота, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1. Договір зареєстрований в
Донецькому міському бюро технічної
інвентаризації 06.06.1986 року за
реєстровим №34576 ( а.с. 8-9)

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року. (а.с.26).

Під час життя ОСОБА_3 склала заповіт на
доньку, сестру позивача - ОСОБА_2, що
був посвідчений приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_5 23.09.2008 року,
зареєстрований у реєстрі за №2736.
Предметом заповіту було все майно, в
тому числі нерухоме, розташоване за
адресою: АДРЕСА_1. ( а.с. 29)

ОСОБА_3 під час життя також була надана
у власність земельна ділянка, що
знаходиться під домоволодінням й
господарськими спорудами, та
розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею
0,0808 га. Про зазначене свідчить рішення
Донецької міської ради № 40/127 від 23.12.2009
року «Про передачу громадянам
земельних ділянок у власність та
спільну сумісну власність, які
перебувають в користуванні, для
будівництва і обслуговування житлових
будинків, господарських будівель і
споруд» ( а.с. ). Відповідно до довідки,
виданої Донецькою регіональною філією
ДП «Центр Державного земельного
кадастру при державному комітеті
України по земельним ресурсам» №35-13/4841
від 05.05.2009 року, ( а.с. 51 ) даній
земельній ділянці був присвоєний
кадастровий номер :00:005:0162.
Передача у власність земельної ділянки
була погоджена Управлінням
держкомзему у місті Донецьку Донецької
області на підставі висновку №05-6-2466
від 16.07.2009 року, висновку Головного
управління містобудування та
архітектури №01/17-1298 від 20.03.2009 року й
іншими державними органами ( а.с. 52) .
Однак у зв'язку з тим, що на другий день
після відповідного рішення Донецької
міської ради ОСОБА_3 померла, нею не
було отримано відповідний акт на право
власності на відповідну земельну
ділянку (зазначене підтверджується й
відповіддю на запит нотаріуса
Держземагенства у м.Донецьку Донецької
області - а.с. )

Після смерті матері, ОСОБА_3, сестра
позивача - ОСОБА_2 звернулася до
нотаріальної контори з вимогою про
видання на її ім'я свідоцтва про право
на спадщину за заповітом. Зазначена
вимога була задоволена, про що свідчить
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом ( а.с. 29 ), що було видане 08.06.2012
року приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_5
Однак, ОСОБА_2 своє право власності на
нерухоме майно на підставі зазначеного
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, в КП «Бюро Технічної
Інвентаризації м.Донецька» не
зареєструвала, оскільки ОСОБА_2 померла
ІНФОРМАЦІЯ_5 року, про що свідчить
свідоцтво про смерть (серія НОМЕР_1),
видане відділом реєстрації актів
цивільного стану Київського районного
управління юстиції у м. Донецьку
Донецької області ( а.с.28 ).

Будь-яких інших рідних у сестри
позивача ОСОБА_2 після смерті не
залишилося, так як у неї не було дітей, а
її чоловік - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер
ще ІНФОРМАЦІЯ_7 року, про що свідчить
свідоцтво НОМЕР_2 про смерть видане
відділом реєстрації актів цивільного
стану Добропільської міської
адміністрації Донецької області 18.01.1995
року ( а.с. 25).

Після цього, упродовж шестимісячного
строку позивач звернувся з необхідною
заявою до приватного нотаріуса
Донецького міського нотаріального
округа ОСОБА_5 про прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_2

Однак, у зв'язку тим, що право власності
за ОСОБА_2 на нерухоме майно:
домоволодіння з відповідними
господарськими спорудами, що
розташоване в АДРЕСА_1 зареєстроване не
було, як і не надано правовстановлюючі
документи, щодо земельної ділянки
розташованої за тією ж адресою
нотаріусу постановою від 16.09.2013 року
було відмовлено ОСОБА_1 у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року
ОСОБА_2

Після смерті ОСОБА_3, позивач постійно
ніс зобов'язання, що випливають з
утримання домоволодіння й земельної
ділянки, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1. Відповідний факт
підтверджується сплатою необхідних
платежів з електричної енергії, газу,
водопостачання, вивозу ТБВ ( а.с. 59-72).

Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

Статтею 1261 ЦК України
передбачено, що у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

У судовому засіданні встановлено,
що у ОСОБА_2 відсутні спадкоємці першої
черги.

Зі змісту ст.. 1262 ЦК України
вбачається, що у другу чергу право на
спадкування за законом мають право
брати та сестри спадкодавця.

Таким чином, ОСОБА_1 є
єдиними спадкоємцями після смерті
ОСОБА_2

Статтею 1216 ЦК України
передбачено, що спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Згідно зі ст.1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК
України до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належать
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися в наслідок
його смерті.

У встановлений законом строк позивач
звернувся з заявою про прийняття
спадщини, однак йому було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
у зв'язку з тим, що право власності на
нерухоме майно: домоволодіння з
відповідними господарськими
спорудами, що розташоване в АДРЕСА_1
зареєстроване не було, як і не надано
правовстановлюючі документи, щодо
земельної ділянки розташованої за тією
ж адресою не було зареєстровано за
ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому ЦПК України
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 11 ЦПК
України передбачено, що суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб
поданим відповідно до ЦПК України, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
зокрема звуко і відеозаписів,
висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними доказами є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Сторони мають право
обґрунтовувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст. 1223 ЦК України,
право на спадкування виникає у день
відкриття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Після прийняття спадщини
спадкоємець набуватиме статус
власника з урахуванням вимог
законодавства щодо оформлення права
власності на отримане ним майно,
особливо щодо права власності на
нерухоме майно.

Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України,
незалежно від часу прийняття спадщини,
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1269 ЦК України
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; якщо він подав нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ст. 202 ч. 1
ЦК України).

Право власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 334 ч. 1 ЦК
України).

Відповідно до ст.182 Цивільного кодексу
України, право власності та інші
речові права на нерухомі речі,
обмеження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на
нерухомість і правочинів щодо
нерухомості є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» №1952-ІУ від 01.07.2004
року (надалі ЗУ №1952-ІУ від 01.07.2004 року), й
до 31.12.2012 року також встановлювався
Наказом Міністерства Юстиції України
«Про затвердження Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно» №7/5 від
07.02.2002 року.

За змістом ст.4 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень" право
власності на нерухоме майно, що
знаходиться на території України,
підлягає обов'язковій державній
реєстрації.

За приписом ст.17 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень" заявлені
речові права на нерухоме майно
підлягають державній реєстрації за
наявності документів, що підтверджують
вчинення правочинів щодо таких
об'єктів, посвідчених відповідно до
закону, або свідчать про наявність
інших, передбачених законом підстав.

Відповідно до статті 1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців за
загальними правилами спадкування (зі
збереженням її цільового призначення).

Статтею 19 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень" передбачено, що
підставою для державної реєстрації
прав, які посвідчують виникнення,
перехід, припинення речових прав на
нерухоме майно, обмежень цих прав, є,
зокрема, рішення суду стосовно речових
прав на нерухоме майно, обмежень цих
прав, що набрали законної сили.

Порядок розгляду відповідних спорів,
щодо визнання права власності на
об'єкти нерухомого майна в порядку
спадкування за законом або заповітом
визначено Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику в справах
про спадкування», де зокрема
зазначається, що громадяни України
набувають права власності на земельні
ділянки на підставі прийняття спадщини
(п.«г» ч.І ст.81 Земельного Кодексу
України).

До особи, яка набула право власності на
жилий будинок, будівлю або споруду,
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у власності іншої особи,
переходить право власності на земельну
ділянку або її частину, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення (ч.І ст.120 Земельного
Кодексу України).

Згідно до ч.2 ст.158 Земельного Кодексу
України виключно судом вирішуються
земельні спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб, а
також спори щодо розмежування
територій сіл, селищ, міст, районів та
областей.

Також слід зазначити, що державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно у м.Донецьку на сьогоднішній час
здійснюється відділом реєстрації
речових прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Ворошиловського
районного управління юстиції у
м.Донецьку на підставі та згідно з
вимогами Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» та Порядком
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
затвердженого Постановою КМУ №703 від 22
червня 2011 року.

Відповідно до статті 16 Закону державна
реєстрація прав проводиться на
підставі заяви власника, іншого
правонабувача (іпотекодавця або
іпотекодержавтеля, орендаря або
орендодавця, тощо), сторони правочину,
за яким виникло право, уповноваженої
ними особи або державного кадастрового
реєстратора у випадках, передбачених
Законом.

Згідно із статтею 25 ЦК України
здатність мати цивільні права та
обов'язки (цивільну правоздатність)
мають усі фізичні особи. Цивільна
правоздатність фізичної особи виникає
у момент її народження і припиняється у
момент її смерті.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини та згідно із ч. З ст.
1296 ЦК відсутність свідоцтва про право
на спадщину не позбавляє спадкоємця
права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок
спадкоємця звернутися за свідоцтвом
про право на спадщину на нерухоме
майно. Проте нормами цієї статті, так
само як й іншими нормами цивільного
права, не визначено правових наслідків
недотримання такого обов'язку у виді
втрати права на спадщину.

Виникнення права на спадщину у
спадкоємця, яке пов'язується з її
прийняттям, як майнового права,
зумовлює входження права на неї до
складу спадщини після смерті
спадкоємця, який не одержав свідоцтва
про право на спадщину (ст.ст. 1296, 1297 ЦК)
та не здійснив його державної
реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Відповідно до пунктів 4.15, 4.18 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України 22.02.2012
року №296/5, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 22 лютого
2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про
право на спадщину на майно, яке
підлягає реєстрації, проводиться
нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна. Якщо до складу
спадкового майна входить нерухоме
майно, що підлягає реєстрації (за
винятком земельної ділянки), нотаріус
виготовляє витяг з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно.

Право власності виникає з юридичних
фактів, що не заборонені
законодавством. Спадкування є
юридичним фактом. Оскільки право
власності на спадщину виникає з
моменту відкриття спадщини, ОСОБА_1 має
право на спадкове майно, що залишилося
після смерті ОСОБА_2 , померлої
ІНФОРМАЦІЯ_5 року, про що свідчить
свідоцтво про смерть (серія НОМЕР_1),
видане відділом реєстрації актів
цивільного стану Київського районного
управління юстиції у м. Донецьку
Донецької області.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 328, 355, 1216 - 1218, 1222, 1258,1261,1268 ЦК
України, ст. ст. 3,11, 57-58, 60, 88, 212,213, 215 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Київської
районної у м. Донецьку ради про
визнання права на спадщину за законом,
визнання права власності на нерухоме
майно - задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадщину за
законом після смерті сестри ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності на житловий будинок з
надвірними побудовами АДРЕСА_1, що
складається: з житлового будинку - А-1
(шпали, обл.цеглою), загальною площею -
89,8 кв.м., в тому числі - житловою 54,3 кв.м.,
літньої кухні - Б, убиральні - В, К,
сараїв - Г, 3, зливної ями - Д, гаражу - Ж,
тротуару - І, огорожи - 1,2,4.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності на земельну ділянку АДРЕСА_1,
кадастровий номер :00:005:0162, площею
0,0808 га.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через Київський
районний суд м. Донецька шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня його проголошення.

Суддя