Провадження № 2/522/8902/13
Іменем УКРАЇНИ
„26" грудня 2013 року
Приморський районний суд міста Одеси в
головуючого - судді Погрібного С.О.
за секретаря -
Малини-Муравенко В.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -
Позивач звернулася до суду із заявою до
ОСОБА_2 із зазначеними вимогами,
просила стягнути з відповідача на свою
користь 8591,0 гривень в рахунок
відшкодування матеріальних збитків;
2000,0 гривень в рахунок відшкодування
моральної шкоди; 1000,0 гривень в рахунок
оплати за проведення експертного
дослідження; стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 8000,0 гривень - в рахунок
сплати за юридичні послуги, а також
судовий збір. На обґрунтування своїх
позовних вимог позивач посилається на
такі обставини. 23.06.2011 року відбулося
затоплення нежитлового приміщення
позивача, що належить йому на праві
власності, згідно свідоцтва про право
власності від 26 листопада 2007 року.
01.07.2011 року комісією «ОСМД Піонер-2007»
було складено акт про затоплення офісу
НОМЕР_2 а також нежилого приміщення
позивача відповідно якого встановлено,
що причиною затоплення була течія з
квартири відповідача НОМЕР_1 а саме: у
ванній кімнаті виявлено
розгерметизацію з'єднання
металопластикової труби. Відповідно до
експертного висновку розмір шкоди
завданого власнику нежитлового
приміщення позивача становить 8591,0
Відповідач в судове засідання не
з'явився неодноразово, про час і місце
судового засідання повідомлявся
належним чином. Суд у зв'язку з його
неявкою та неповідомлення про поважні
причини такої неявки в судове
засідання в порядку статті 169 ЦПК
України, враховуючи відсутність
відповідних заперечень від позивача,
ухвалив слухати справу за відсутності
відповідача, який не з'явився, у порядку
заочного розгляду справи.
Представник позивача надав до суду
заяву, якою позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив розглядати
справу за його відсутністю, не
заперечував проти розгляду справи у
Суд дослідив матеріали справи, за
наслідками чого вважає позов таким, що
підлягає частковому задоволенню з
наступних причин. Судом встановлені
такі фактичні обставини на підставі
представлених сторонами письмових
Позивачу ОСОБА_1 відповідно до
свідоцтва про право власності від
26.11.2007 року, належить нежитлове
приміщення підвалу, загальною площею
15,6 кв.м., по АДРЕСА_1.
23.06.2011 року відбулося затоплення
нежитлового приміщення позивача, що
01.07.2011 року комісією «ОСМД Піонер-2007»
складено акт про затоплення офісу
НОМЕР_2 а також нежилого приміщення
позивача відповідно якого встановлено,
що причиною затоплення була течія з
квартири відповідача НОМЕР_1, яка
розташована на другому поверсі
багатоквартирного будинку, а саме: у
ванній кімнаті виявлено
розгерметизацію з'єднання метало
Згідно вказаного акту сам відповідач
пояснив, що трубу, яка дала течію, він
ремонтував при проведенні ним ремонту
Зазначеним актом встановлено, що
власникам приміщень були завдані
збитки внаслідок пошкоджень стін,
підлоги, стелі та електричних засобів,
що знаходились в пошкоджених
За правилом ч. 1, 2, 4 та 5 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. Власність
зобов'язує. Власник не може
використовувати право власності на
шкоду правам, свободам та гідності
громадян, інтересам суспільства,
погіршувати екологічну ситуацію та
природні якості землі.
У відповідності до ст. 151 ЖК УРСР
громадяни, які мають в приватній
власності жилий будинок (квартиру),
зобов'язані забезпечувати його
схоронність, провадити за свій рахунок
поточний і капітальний ремонт,
утримувати в порядку прибудинкову
територію. Безгосподарне утримання
громадянином належного йому будинку
(квартири) тягне за собою наслідки,
передбачені Цивільним кодексом.
Таким чином, володіння на правах
власника зазначеною квартирою
створило для відповідача певні
зобов'язання щодо забезпечення його
схоронності, належного догляду,
справності всіх мереж та комунікацій.
Відповідач зобов'язаний вжити усі
належні заходи, аби запобігти
створенню загрози оточуючим та їх
майну. Відповідач повинен був
проводити це таким чином, щоб
забезпечити безпечність свого майна та
способів його використання для всіх
оточуючих. Втім, цього не було вчинено,
оскільки мимовільні дії, пов'язані із
функціонуванням цього майна,
спричинили виникнення негативних
майнових наслідків для позивачки та її
сфери інтересів. Подібне тлумачення
свідчить про наявність як винних дій
відповідача, що полягали у такий
ситуації у протиправній бездіяльності,
так і причинного зв'язку з такою їх
поведінкою та негативними наслідками,
За наданим суду висновком
будівельно-технічного експертного
дослідження від 11.08.2011 року розмір
майнової шкоди, завданої майну
позивача протиправними діями
відповідача, склав 8591,0 гривень.
Заперечень щодо обрахунку завданої
шкоди та інших обставин, що мають
істотне значення для розгляду справи,
відповідачем не надано.
Згідно квитанції до прибуткового
касового ордеру від 12 серпня 2011 року за
проведення вказаного дослідження
позивачкою сплачено 1000,0 гривень.
Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
При постановлені рішення суд враховує,
що сторона позивача у судовому
засіданні довела ті обставини, які є
підставою її позову.
Визначаючи розмір належного
відшкодування завданої відповідачем
майну позивачки суд виходив з такого.
Згідно з п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року № 6 „Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" відшкодування
шкоди шляхом покладення на
відповідальну за неї особу обов'язку
надати річ того ж роду і якості,
виправити пошкоджену річ, іншим шляхом
відновити попереднє становище в
натурі, застосовується, якщо за
обставинами справи цей спосіб
відшкодування шкоди можливий. Коли
відшкодування шкоди в натурі
неможливе, потерпілому
відшкодовуються в повному обсязі
збитки відповідно до реальної вартості
на час розгляду справи втраченого
майна, робіт, які необхідно провести,
щоб виправити пошкоджену річ, усунути
інші негативні наслідки неправомірних
дій заподіювача шкоди. Якщо для
відновлення попереднього стану речі,
що мала певну зношеність (наприклад,
автомобіля), були використані нові
вузли, деталі, комплектуючі частини
іншої модифікації, що випускаються
взамін знятих з виробництва однорідних
виробів, особа, відповідальна за шкоду,
не вправі вимагати врахування
зношеності майна або меншої вартості
пошкоджених частин попередньої
модифікації. Зношеність пошкодженого
майна враховується у випадках
стягнення на користь потерпілого його
вартості (при відшкодуванні збитків).
На підставі викладеного, суд вважає
обґрунтованою вимогу позивача про
відшкодування майнової шкоди у повному
обсязі, в розмірі 8591,0 гривень.
Враховуючи доведеність та
обґрунтованість обставин порушення
законних прав власності позивача,
тривалість такого порушення, пов'язані
з ним незручності, та порушенням укладу
життя сім'ї позивача, суд вважає
обґрунтованою вимогу про часткове
відшкодування моральної шкоди.
Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, суд має врахувати
масштабність порушення прав позивача,
характер та тривалість створених
позивачу незручностей. Суд вважає
зазначену суму такою, яка частково
відповідає характеру та рівню
порушення немайнових прав, душевних та
моральних втрат, яких зазнав позивач в
результаті протиправної поведінки
Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України
моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.
Згідно з п. 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 „Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.
Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, суд має врахувати
масштаб порушення прав позивача,
характер та тривалість створених
позивачу незручностей. Суд вважає суму
в розмірі 1000,0 гривень такою, яка
відповідає характеру та рівню
порушення немайнових прав, душевних та
моральних втрат, яких зазнав позивач в
результаті протиправної поведінки
Стосовно вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача витрат
на правову допомогу судом враховано
Згідно ст.1 закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
Оскільки з 1 грудня 2013 року відповідно
до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік» мінімальна
заробітна плата складає 1218,0 гривень, 40
відсотків від зазначеної суми
складатиме 512,0 гривень.
Враховуючи строки розгляду справи,
кількість судових засідань, та
кількість фактичної участі у них
представника позивача, суд вважає суму
у розмірі 4000,0 гривень такою, що
відповідатиме еквіваленту тих часових
втрат, встановлених ст.1 закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах».
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися в суд за захистом
свого цивільного права у випадку його
порушення з вимогою про примусове
виконання зобов'язання в натурі.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.
Враховуючи, що позовні вимоги
задоволені, суд вважає за можливе
стягнути з відповідача на користь
позивача судовий збір у розмірі 344,10
гривень.

Керуючись ст.ст. 16, 23, 1166, 1167 ЦК України,
п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 „Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", ст. ст. 10, 11, 61, 81, 88, 212-215, 224-226 ЦПК
України, СУД -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду, завдану в
результаті залиття квартири, - суму в
розмірі 8591,0 (вісім тисяч п'ятсот
дев'яносто одна) гривня.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в розмірі 1000,0 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000,0
гривень в рахунок оплати за проведення
експертного дослідження.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4000,0
гривень в рахунок оплати за юридичні
послуги.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 344,10
гривень на відшкодування сплаченого
судового збору.

В задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ:
С.О. Погрібний

26.12.2013