Дата документу 07.11.2013
Справа № 320/3648/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2013 року
Мелітопольський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:

головуючого - судді Горбачової Ю.В.,

при секретарі - Сюсель О.В.

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2 та його
представника - адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мелітополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про
відшкодування матеріальної шкоди, який
в подальшому уточнив та на час розгляду
справи просить стягнути з відповідача
на його користь матеріальну шкоду в
сумі 11 493, 54 грн. При цьому позивач
посилається на те, що йому на праві
приватної власності належить
автомобіль марки ЗАЗ - 110207 державний
номер НОМЕР_1. У 2004 році він передав
зазначений автомобіль у користування
своїй дочці, ОСОБА_4. Потім, 2006 році він
замовив відповідачу ОСОБА_2, який на
той час був чоловіком його дочки,
тимчасовий реєстраційний талон на
право управління автомобілем. В
подальшому, 05.07.2011 року він анулював цей
тимчасовий реєстраційний талон на ім'я
відповідача. Після розірвання шлюбних
відносин між відповідачем та його
донькою, автомобіль залишився у
відповідача, який на його прохання
відмовився повертати його. У зв'язку
з цим він звернувся до суду з вимогою
про витребування автомобіля. Рішенням
Мелітопольського міськрайонного суду
від 12.12.2012 року у відповідача було
витребувано автомобіль марки ЗАЗ - 110207,
2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1
в технічно справному стані та
зобов'язано повернути його законному
власнику ОСОБА_1 11.02.2013 року він
приїхав за адресою: АДРЕСА_1 для того,
щоб забрати автомобіль, який стояв на
подвір'ї вищевказаного домоволодіння,
однак при цьому виявилось, що
автомобіль знаходиться у технічно
несправному стані і
розукомплектований. Тоді ж, за
допомогою послуг евакуатора він забрав
автомобіль з вищезазначеної адреси та
він був поставлений до гаража у м.
Мелітополі. Після цього був
проведений відновлювальний ремонт
автомобіля, на який витрачено 9 942, 54
грн., з яких 6942,54 грн. - вартість
матеріалів та 3000 грн. - вартість робіт.
Крім того, позивач сплатив за послуги
евакуатора при перевезені автомобіля з
с. Степанівка-1 Приазовського району до
м. Мелітополя - 550 грн., а також провів
оплату в розмірі - 500 грн. за складання
висновку спеціаліста
автотоварознавчого дослідження про
визначення вартості відновлювального
ремонту автомобіля. До того ж,
відповідач не повернув йому свідоцтво
про державну реєстрацію транспортного
засобу, без якого неможлива
експлуатація автомобіля, а вартість
його відновлення в МРЕВ ДАІ складає 501
грн. Таким чином, позивач вважає, що
всього відповідач завдав йому
матеріальної шкоди на суму 11493,54 коп.

Позивач в судовому засіданні підтримав
заявлені позовні вимоги та просив суд
їх задовольнити в повному обсязі
посилаючись на вищевикладені
обставини.

Відповідач в судовому засіданні
заперечував проти заявлених позовних
вимог та просив суд відмовити в
задоволені позову, посилаючись на
безпідставність заявлених вимог. При
цьому він пояснив, що позивач є
власником автомобіля марки ЗАЗ - 110207
державний номер НОМЕР_1, але даний
автомобіль дійсно був переданий
позивачем його дружині, ОСОБА_4, яка є
дочкою позивача та з якою він на той
час він перебував у шлюбі. За
автомобіль позивачу були передані
гроші, але переоформлення автомобіля
вирішили не здійснювати, а вирішили,
що позивач замовить на його ім'я
тимчасовий реєстраційний талон. Даний
тимчасовий талон дійсно був йому
наданий та він користувався даним
автомобілем для потреб родини. Однак,
оскільки згодом його шлюб з ОСОБА_4
розпався, то позивач скасував
тимчасовий реєстраційний талон та
звернувся до суду з вимогою повернути
йому автомобіль. Він повідомив
позивача, що автомобіль перебуває в
с.Степанівка Приазовського району, у
дворі будинку, де мешкає його батько,
та не заперечував, щоб позивач
самостійно забрав свій автомобіль,
перешкод в цьому він йому не чинив. У
зв'язку з тривалим не використанням
автомобіля та відсутності належного
технічного догляду за автомобілем, на
час, коли позивач приїхав забрати
автомобіль, той не заводився, а тому
позивач забрав автомобіль за допомогою
евакуатора. В якому технічному стані
перебував автомобіль на той час
ніхто не встановлював. Будь-яких
умисних дій щодо пошкодження даного
автомобіля він не здійснював та не мав
перед позивачем ніяких зобов'язань
щодо його збереження. Крім того,
технічна документація на автомобіль
перебувала в бардачку автомобіля та
мала бути там, коли позивач його
забирав. А тому відповідач вважає, що
вимоги відповідача до нього щодо
відшкодування матеріальної шкоди є
безпідставними.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечувала проти
заявлених позовних вимог та просила
суд в задоволені позову відмовити у
зв'язку з безпідставністю вимог
позивача, оскільки позивач не надав
належних доказів, що вказували б на
будь-які дії з боку відповідача щодо
пошкодження автомобіля позивача та
знищення документів на нього, а тому
вважає вимоги про відшкодування
заподіяної шкоди безпідставними.

Заслухавши пояснення сторін,
представника відповідача, показання
свідка ОСОБА_5, дослідивши надані
сторонами докази, суд вважає, що в
задоволені позову слід відмовити з
наступних підстав.

В судовому засіданні сторонами
визнаний той факт, що позивачу на праві
приватної власності належить
автомобіль марки ЗАЗ - 110207 державний
номер НОМЕР_1, що також підтверджується
довідкою Мелітопольського МРЕВ ДАІ в
Запорізькій області № 795 від 11.05.2012 року
(а.с. 6).

У 2004 році позивач передав зазначений
автомобіль у користування своїй дочці,
ОСОБА_4, яка на той час перебувала у
шлюбі з відповідачем, ОСОБА_2 У 2006 році
на ім'я відповідача, ОСОБА_2, був
Мелітопольським МРЕВ був виданий
тимчасовий реєстраційний талон на
право управління вищезазначеним
автомобілем. Даний реєстраційний
талон, після розриву відносин
відповідача з дочкою позивача, був
анульований за заявою позивача, та з
05.07.2011 року його дія була припинена, що
підтверджується довідкою
Мелітопольського МРЕВ ДАІ в
Запорізькій області № 1204 від 03.08.2012
року (а.с. 7). Викладені факти також не
заперечувалися сторонами.

У зв'язку з тим, що відповідач не
повернув позивачу автомобіль,
останній звернувся до
Мелітопольського міськрайонного суду
з позовом про витребування автомобіля
від відповідача..

Згідно рішення Мелітопольського
міськрайонного суду від 12.12.2012 року
судом були задоволені позовні вимоги
позивача та вирішено витребувати у
відповідача автомобіль марки ЗАЗ - 110207,
2003 року випуску, державний номер
НОМЕР_1, та повернути його законному
власникові, ОСОБА_1 (а.с.35-40). Вказане
рішення набрало законної сили 24.12.2012
року.

Вказаним рішенням на відповідача не
покладено обов'язок щодо повернення
автомобіля у технічно справному
стані, як зазначає в своєму позові
позивач. Ця обставина була ретельно
досліджена у судовому засіданні та
сторони погодилися, що вищезазначене
рішення Мелітопольського
міськрайонного суду від 12.12.2012 року, яке
набрало законної сили, не містить
формулювання про зобов'язання
відповідача повернути позивачу
автомобіль в технічно справному стані.

Як зазначив в судовому засіданні
відповідач, на час анулювання
позивачем тимчасового технічного
паспорта, виданого на його ім'я,
автомобіль перебував в АДРЕСА_1, що
належить його батькові. Він зазначив,
що не чинив позивачу перешкод у
користуванні його автомобілем. Будучи
відповідачем по справі за позовом
ОСОБА_1 про витребування в нього
автомобіля, він визнав вимоги та не
заперечував проти того, щоб позивач
забрав свій автомобіль з вищевказаного
місця перебування. Оскільки
тимчасовий реєстраційний талон на той
час був вже анульований, сам він не
мав правових підстав керувати даним
автомобілем. 11.02.2013 року позивач за
допомогою евакуатора дійсно забрав
свій автомобіль, оскільки той не
заводився. Однак, технічний стан даного
автомобіля на той час ніким не
описувався та не фіксувався.

Вищевказані пояснення відповідача
підтверджуються показами свідка
ОСОБА_5, який є батьком відповідача та
проживає за адресою АДРЕСА_1.

Позивач заперечував проти цього та
зазначав, що відповідач після
анулювання тимчасового
реєстраційного талона продовжував
управляти його автомобілем та
відмовлявся його повертати, а після
винесення рішення суду про
витребування та повернення автомобіля,
навмисно розукомплектував його та
замінив всі нові деталі на старі.

Однак, вищевказані обставини,
зазначені позивачем не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні,
оскільки ним не надано суду належних
доказів на їх підтвердження.

Так, позивач надав суду докази,
які підтверджують, що автомобіль марки
ЗАЗ - 110207 державний номер НОМЕР_1, був
досліджений
експертом-автотовароведом, ОСОБА_6,
який 20.02.2013 року надав свій висновок
№46/02, з якого вбачається, що огляд
автомобіля відбувався 15.02.2013 року за
адресою: АДРЕСА_2 в присутності ОСОБА_1
та за результатом огляду встановлена
ринкова вартість автомобіля на час
огляду, яка складає - 13135 гривень, а
також те, що автомобіль технічно не
справний, розукомплектований (см.
додаток 1) та вартість його
відновлюваного ремонту становить 4749
грн. (а.с. 11-26)

Разом з тим, суд дослідивши
додаток 1 до вищевказаного висновку, не
вбачає, що експертом було встановлено
відсутність будь-яких деталей
автомобіля. У вказаному додатку
зазначені деталі автомобіля, які
підлягають заміні або ремонту.

До того ж, позивач не заперечує
той факт, що автомобіль на час його
передачі від відповідача не оглядався
спеціалістом на предмет його
комплектації, а огляд автомобіля
спеціалістом ОСОБА_6 провадився через
декілька днів після того, як він забрав
автомобіль.

Таким чином, суд не може вважати
наданий позивачем висновок
спеціаліста доказом протиправної
поведінки відповідача щодо
розукомплектування автомобіля,
належного позивачу. Інших доказів щодо
протиправної поведінки відповідача,
внаслідок якої позивачу було заподіяно
шкоду, позивачем не надано.

Крім того, суд враховує, що
позивач передавав автомобіль та
технічну документацію на нього у
користування своїй дочці, ОСОБА_4, яка
на час передачі перебувала у шлюбі з
відповідачем. Будь-яких угод про
збереження автомобіля у технічно
справному стані між позивачем та
відповідачем не укладалося, що визнано
обома сторонами.

Відповідно до п. 2 Постанови
Пленуму ВСУ № 6 від 27 березня 1992 року
«Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», суди повинні
мати на увазі, що шкода, заподіяна особі
і майну громадянина або заподіяна
майну юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що її дії
були неправомірними, між ними і шкодою
є безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 22 ЦК визначає, що особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. При цьому у даному
випадку відповідно до ч.1 даної статті
збитками є: втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Відповідно до норм ЦК України якщо
сторона вважає себе потерпілою та
виявила бажання стягнути збитки, вона
має довести їх наявність та розмір.
Однією з необхідних умов
цивільно-правової відповідальності є
наявність безпосереднього причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
правопорушника і збитками потерпілої
сторони, як вже зазначалося вище. Для
притягнення особи до цивільно-правової
відповідальності потрібен повний
склад правопорушення, що складається з
чотирьох елементів (протиправність,
шкода, причинний зв'язок, вина). За
відсутності хоч би одного з цих
елементів (крім випадків безвинної
відповідальності) цивільна
відповідальність не настає.

Суд вважає, що позивач не довів в
установленому порядку факт завдання
шкоди його майну відповідачем. Так, при
передачі позивачем відповідачу
автомобілю не було залучено експерта
(спеціаліста) для виявлення пошкоджень
та недоліків автомобіля, що не дає
можливості визначити їх наявність на
час передачі автомобіля. Посилання
позивача, що він звертався до
експертної установи для визначення
відновлювального ремонту автомобіля,
де відповідно до висновку експертної
комісії сума відновлювального ремонту
складає 4749,00 грн., однак судом це не може
бути прийнято до уваги, так як
автомобіль передавався 11 лютого 2013
року, а огляд автомобіля проводився
15.02.2013 року. Доказів того, що дефекти та
пошкодження автомобіля сталися саме до
11 лютого 2013 року та з вини
відповідача, суду не надано.

Крім того, суд вважає, що анулювавши
тимчасовий реєстраційним талон на
ім'я відповідача, позивач фактично
позбавив його правових підстав для
керування даним транспортним засобом.
Позивач не заперечував проти того, що
відповідач повідомив йому про місце
перебування автомобіля та не чинив
перешкод щодо його повернення. А
оскільки вина відповідача щодо
пошкодження автомобіля не
встановлена, то суд вважає, що позивач
сам повинен нести витрати щодо
доставки автомобіля евакуатором до
визначеного ним місця.

Вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача вартості замовлення
нового свідоцтва про державну
реєстрацію транспортного засобу, суд
також вважає безпідставними, оскільки
судом встановлено, що вказаний
документ передавався позивачем у
користування своїй дочці, ОСОБА_4, а
тому і вимоги позивач повинен
заявляти саме до неї.

Отже, виходячи із матеріалів справи,
суд вважає, що позивачем не доведено
факт наявності винних дій відповідача
та причинно-наслідкового зв'язку між
цими діями та збитками позивача, а
тому відсутні підстави для
задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 88 60, 212, 215 ЦПК України,
ст.ст.22 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної шкоди -
відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ: Ю.В.
Горбачова