Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2013 року Справа №607/14310/13-ц
Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області

в складі: головуючого
Грицака Р.М.

за участю
секретаря Бурячинської Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 яка
діє в своїх інтересах та інтересах
малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
до ОСОБА_6 про стягнення моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє
особисто та в інтересах дітей ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися в суд з
позовом до відповідача ОСОБА_6 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди завданої злочином,
посилаючись на те, що 13 вересня 2006 року,
близько 8 год. 55 хв. водій ОСОБА_6,
керуючи автомобілем " Ауді-100" з
реєстраційним н/з НОМЕР_2 та рухаючись
по вул. Ст.Будного в м. Тернополі, в
напрямку від " Петриківского
перехрестя " до перехрестя з вул.
Микулинецькою, скоїв наїзд на пішохода
ОСОБА_8, який знаходився на проїзній
частині дороги. Внаслідок
вищезазначеного наїзду ОСОБА_8, що
доводиться батьком ОСОБА_1, тестем
ОСОБА_2, дідусем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та
сватом ОСОБА_5, отримав тілесні
ушкодження, від яких помер на місці
пригоди. За вказаним фактом
дорожньо-транспортної пригоди слідчим
відділу по розслідуванню ДТП при УМВС
України в Тернопільській стосовно
ОСОБА_6 була порушена кримінальна
справа № 1176910, за ознаками злочину,
передбаченого ч.2 ст.28 КК України. За
наслідками проведеного досудового
слідства по вказаній кримінальній
справі слідчим СУ УМВСУ України в
Тернопільській області прийнято
рішення про закриття справи на
підставі п.2 ст.6 КПК України (в редакції
1960 року) - за відсутності в діях ОСОБА_6
складу злочину. Однак незважаючи на
відсутність в діях відповідача складу
злочину завдана з його вини смерть
ОСОБА_8 спричинила їм значної
моральної шкоди, яка полягає в сильних
душевних хвилювання з приводу втрати
близької людини оскільки вони втратили
батьківську та дідову опіку, його
тепло, любов, ласку і турботу. ОСОБА_8
утримував їх матеріально, щоденно
піклувався про них і був опорою в
житті. Смерть ОСОБА_8 це непоправна
втрата близької, дорогої і любимої
людини - є раною, яка ніколи в них не
загоїться. Тому, просять стягнути з
відповідача завдану їм моральну
(немайнову) шкоду в розмірі 460 000 гривень
з розрахунку: ОСОБА_1 - 100 000 грн.; ОСОБА_2
-100 000 грн.; ОСОБА_3 - 100 000 грн.; ОСОБА_4 -100 000
грн.; ОСОБА_5 - 60 000 грн.

В судовому засіданні представник
позивачів позов підтримав, посилаючись
на обставини, викладені в позовній
заяві та просить його задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позову не визнав та подав
суду письмові заперечення згідно яких
зазначає, що ОСОБА_6 не мав технічної
можливості уникнути наїзду на пішохода
ОСОБА_8, оскільки собака яку останній
тримав на повідку раптово вибігла на
проїжджу частину та потягнула за собою
потерпілого, що підтверджується
проведеними в рамках досудового
слідства по кримінальній справі
порушеній відносно ОСОБА_6 за ознаками
злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК
України неодноразовими експертизами
та постановою про закриття справи на
підставі п.2 ст.6 КПК України (в редакції
1960 року) - за відсутності в діях ОСОБА_6
складу злочину. Оскільки причиною
трагічної загибелі ОСОБА_8 стала його
груба необережність та порушення
останнім Правил тримання собак, котів
та хижих тварин у населених пунктах та
Закону України «Про дорожній рух», тому
просить відмовити в задоволенні позову
за безпідставністю позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши докази по
справі, суд вважає, що позов підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав:

Постановою слідчого СУ УМВСУ України в
Тернопільській області від 26.12.2011 року
кримінальну справу № 1176910, порушену
відносно ОСОБА_6 за ознаками злочину,
передбаченого ч.2 ст.286 КК України по
факту ДТП, яка мала місце 13 вересня 2006
року, близько 8 год. 55 хв. під час якої
водій ОСОБА_6, керуючи автомобілем "
Ауді-100" з реєстраційним н/з НОМЕР_2 та
рухаючись по вул. Ст.Будного в м.
Тернополі, в напрямку від "
Петриківского перехрестя " до
перехрестя з вул. Микулинецькою, скоїв
наїзд на пішохода ОСОБА_8, закрито за
відсутністю в діях водія ОСОБА_6 складу
злочину на підставі ст. 6 ч.2 КПК України.

Відповідно до вище зазначеної
постанови встановлено, що в умовах
події водій " Ауді-100" з реєстраційним
н/з НОМЕР_2 ОСОБА_6 був позбавлений
технічної можливості уникнути
наїзду на пішохода ОСОБА_8, який
раптово вибіг на проїжджу частину
дороги, шляхом застосування
своєчасного екстреного гальмування.

Згідно висновку додаткової
комісійної судової автотехнічної
експертизи №2454 року від 26.11.2008 року,
встановлено, що водій " Ауді-100" з
реєстраційним н/з НОМЕР_2 ОСОБА_6 під
час екстреного гальмування здійснив
наїзд на пішохода ОСОБА_8, 1930 р.н., який
дійшовши до середини проїзної частини
зупинився та перебуваючи у зоровому
контакті з водієм продовжив рух
внаслідок раптового ривка собаки, яку
тримав на повідку.

У відповідності до положень
статей 16, 23, 1167 Цивільного кодексу
України способом захисту цивільних
прав та інтересів може бути, зокрема,
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Постановою Пленуму ВСУ від
31.03.1995р. №4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» надано визначення
моральної шкоди, під якою розуміються
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» передбачено, що відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні та з чого він при цьому
виходить.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення.

Доводи позивача про те, що шкода
заподіяна внаслідок взаємодії двох
джерел підвищеної небезпеки, у зв'язку
з тим, що, як вказує відповідач, ДТП
сталося через те, що собака раптово
потягнув за собою пішохода через смугу
руху відповідача, суд вважає
необґрунтованими, оскільки в
конкретній обстановці те, що
потерпілий в момент наїзду переходив
дорогу разом з собакою, не є взаємодією
джерел підвищеної небезпеки.

Також, вказана обставина не може
вважатися обставиною непереборної
сили, в розумінні ч.5 ст. 1187 ЦК України.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», розглядаючи
позови про відшкодування її шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Відповідно до ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Таким чином, з врахуванням поданих
позивачами доказів, суд приходить до
переконання, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2
та їх неповнолітні діти ОСОБА_3, ОСОБА_4,
зазнали непоправної моральної шкоди
внаслідок ДТП, що спричинила трагічну
загибель їх батька, тестя та дідуся
ОСОБА_8, тому суд з урахуванням глибини
душевних страждань позивачів,
доведеність наявного причинного
зв'язку між діями відповідача ОСОБА_6
та смертю ОСОБА_8, а також засад
розумності, виваженості та
справедливості, вважає, що сума
грошового відшкодування моральної
шкоди ОСОБА_1 становить 15000 грн., ОСОБА_2-
1000, ОСОБА_3 -2000 грн., ОСОБА_4 -1000 грн.
Одночасно в судовому засіданні
позивачем ОСОБА_5 не подано, а судом не
здобуто доказів завдання останній
моральної шкоди внаслідок трагічної
загибелі свата ОСОБА_8, тому в
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення моральної шкоди в користь
ОСОБА_5 слід відмовити.

Враховуючи вищенаведені обставини,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають до часткового
задоволення, шляхом стягнення з ОСОБА_6
в користь ОСОБА_1 15000 грн., в користь
ОСОБА_2- 1000, в користь ОСОБА_3 - 2000 грн. в
користь ОСОБА_4 -1000 грн. на
відшкодування моральної шкоди
завданої в результаті
дорожньо-транспортної пригоди,
відмовивши в задоволенні решти
позовних вимог.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК
України слід стягнути з відповідача на
користь державного бюджету.

Керуючись ст. 10, 60, 213, 215, 294 ЦПК
України, ст.ст. 1167, 1187, 1200 ЦК України, суд
-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь
ОСОБА_1 15000 грн. моральної шкоди, в
користь ОСОБА_2 1000 грн. моральної шкоди,
в користь ОСОБА_3 2000 грн. моральної
шкоди, в користь ОСОБА_4 1000 грн.
моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних
вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь
держави судовий збір в сумі 229 грн. 40
коп.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційної
скарги не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга може бути
подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення суду, а особи які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення суду, до
апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області.

Головуючий суддяР. М. Грицак