У Х В А Л А

14 січня 2013 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Ю.А., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк про забезпечення позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачки на користь ПАТ КБ ПриватБанк суму заборгованості за кредитним договором.

При поданні позову позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом обмеження права виїзду боржника за межі України шляхом тимчасової відмови йому у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був виданий раніше, та накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке налужить відповідачці на праві власності, оскільки сума позову є значною, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вивчивши матеріали справи суддя доходить висновку, що заява про забезпечення позову, задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як передбачено ст. 21 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Відповідно до вимог ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Як передбачено ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Тобто право вільного пересування особи є її основоположним правом та обмеженню може підлягати лише в крайньому випадку.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадку, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до п. 4.1. Інструкції про порядок тимчасового затримання або вилучення паспортних документів посадовими особами Прикордонних військ України, затверджених наказом Держкомкордону № 365 від 10.07.2000 р. за наявності вказаних обмежень паспортний документ тимчасово затримується або вилучається посадовими особами Прикордонних військ України при наявності відповідного доручення або офіційної інформації компетентного органу України, згідно з вимогами наказів та розпоряджень Голови Держкомкордону.

Посилання позивача на необхідність застосування вимог Указу Президента України Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів, спільних листів Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України Щодо запровадження єдиного порядку застосування державними виконавцями деяких норм чинного законодавства, Щодо виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов`язання, в тому числі зі сплати аліментів, покладені на них рішеннями судів судом на стадії відкриття провадження по справі застосовані бути не можуть, оскільки ці норми регулюють, зокрема, порядок забезпечення виконання рішення суду при ухваленні такого рішення.

Таким чином, при аналізі норм матеріального та процесуального права, на які посилається заявник, вбачається, що вирішення питання про обмеження у праві виїзду за кордон на стадії відкриття провадження по справі не підлягає задоволенню, тому суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Заявником при звернення до суду із заявою про забезпечення позову не зазначено, на яке саме майн відповідачки заявник просить накласти арешт, заяв про витребування відомостей, щодо наявності майна у відповідачки суду не надає, в зав`язку із чим суд позбавлений можливості перевірити наявність майна на яке може бути накладено арешт, а також позбавлений можливості перевірити співвідносність вимог які заявлені заявником до стягнення у межах позовної заяви та вартості майна відповідача.

Керуючись ст. ст. 21, 33 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 151-153 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк про забезпечення позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала не оскаржується.

Суддя Ю.А.Галущенко