Справа № 758/7977/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2013 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Гребенюка В. В. ,

при секретарях - Миколайцю Я. П.,
Бельмас Л.О., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Києві цивільну справу за первісним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення
аліментів та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про визначення
розміру аліментів в твердій грошовій
сумі, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі за текстом - ОСОБА_1)
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
(надалі за текстом - ОСОБА_2) про
стягнення аліментів, мотивуючи свої
вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з
27.02.2010 року, від якого сторони мають
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначила,
що оскільки подружнє життя з ОСОБА_2
виявилось не вдалим, а спільне життя не
склалось вони не проживають разом з
лютого 2012 року. ОСОБА_2 фактично не
надає матеріальну допомогу на
утримання дитини, у зв'язку з чим
просить суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти
на утримання неповнолітнього сина в
твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн.
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття.

До суду, ОСОБА_2 було подано зустрічний
позов до ОСОБА_1 про визначення розміру
аліментів в твердій грошовій сумі.
Зустрічний позов обґрунтовувався тим,
що твердження ОСОБА_1 стосовно повного
утримання сина є неправдивими,
оскільки ОСОБА_2 починаючи з червня 2012
року щомісячно добровільно
перераховує ОСОБА_1 на картковий
рахунок грошові кошти на утримання
сина, зокрема на період коли був ОСОБА_2
працевлаштований направляв щомісячно
по 4 700 грн., а останній час направляє на
утримання сина по 2 000 грн.

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 04.10.2013 року було прийнято
зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про
визначення розміру аліментів в твердій
грошовій сумі, об'єднавши його з
первісним позовом по цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
стягнення аліментів в одне
провадження, у прийнятті зустрічного
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в частині
позовних вимог про усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною та у її вихованні
було відмовлено.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
просила суд позов задовольнити, а
зустрічний позов просила залишити без
задоволення.

Представник ОСОБА_2 у судовому
засіданні позовні вимоги первісного
позову не визнала, просила суд у їх
задоволенні відмовити з підстав їх
необґрунтованості, зустрічний позов
просила задовольнити з викладених у
ньому підставах.

Заслухавши пояснення представників
сторін по справі, дослідивши письмові
докази, всебічно проаналізувавши
обставини справи в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги за первісним та за зустрічним
позовом є необґрунтованими у повному
обсязі та такими, що не підлягають
задоволенню виходячи з наступних
підстав.

Як встановлено судом, 27.02.2010 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, що
підтверджено свідоцтвом про шлюб від
19.02.2013 року, серія НОМЕР_1, актовий запис
№ 11, видане відділом реєстрації актів
цивільного стану Васильківського
міськрайонного управління юстиції у
Київській області (а.с. 5).

Від даного шлюбу сторони мають дитину,
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджено свідоцтвом про
народження від 13.01.2012 року, серія
НОМЕР_2, видане відділом реєстрації
актів цивільного стану Подільського
районного управління юстиції у м.
Києві, актовий запис № 67 (а.с. 4).

У відповідності до довідки за вих. №
02/25-1 від 25.02.2013 року ОСОБА_2 працював у
ТОВ «Юридичний стандарт» та займав
посаду директора з 16.12.2011 року, дохід за
період з 01.08.2012 року по 31.01.2013 року
складав 3 705 грн. (а.с. 6).

Як вбачається з довідки виданої ОСОБА_1,
остання дійсно працювала в Центральній
районній поліклініці Деснянського
району м. Києва на посаді лікаря
загальної практики з 03.08.2009 року, а з
28.02.2012 року по 06.01.2015 року знаходиться у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку (а.с. 7).

Спірні правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються нормами
Сімейного кодексу України (надалі за
текстом - СК України).

Статтею 11 Цивільного кодексу України
(надалі за текстом - ЦК України)
визначено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією продовжують цивільні права
та обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦК України
цивільні права особа здійснює у межах,
наданих їй договором або актами
цивільного законодавства.

ОСОБА_2 надав до суду докази, які
свідчать про те, що ним щомісячно
здійснюються платежі на ім'я ОСОБА_1 на
утримання сина, зокрема це
підтверджується квитанціями від 18.06.2012
року на суму 3 000 грн (а.с. 35), від 02.07.2012
року на суму 3 000 грн. (а.с. 36), від 01.08.2012
року на суму 4 700 грн. (а.с. 37), від 31.08.2012 на
суму 4 700 грн. (а.с. 38), від 29.09.2012 року на
суму 4 700 грн. (а.с. 39), від 29.10.2012 року на
суму 4 700 грн. (а.с. 40), від 28.11.2012 року на
суму 4 700 грн. (а.с. 41), від 20.12.2012 року на
суму 4 700 грн. (а.с. 42), від 29.01.2013 року на
суму 2 000 грн. (а.с. 43), від 25.03.2013 року на
суму 4 000 грн. (а.с. 44), від 30.04.2013 року на
суму 2 000 грн. (а.с. 45), від 28.05.2013 року на
суму 2 000 грн. (а.с. 46), від 26.06.2013 року на
суму 2 000 грн. (а.с. 47), від 29.07.2013 року на
суму 2 000 грн. (а.с. 48), від 02.09.2013 року на
суму 2 000 грн. (а.с. 49), від 01.10.2013 року на
суму 2 000 грн. (а.с. 67), від 26.10.2013 року на
суму 2 000 грн. (а.с. 68), від 06.12.2013 року на
суму 2 000 грн. (а.с. 73), що не
заперечувалось представником ОСОБА_1

За правилами ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно вимог ст. ст. 27 - 30 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтвердженні певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 4 ст.
15 СК України сімейні обов'язки є такими,
що тісно пов'язані з особою, а тому не
можуть бути перекладені на іншу особу,
невиконання або ухилення від виконання
сімейного обов'язку може бути
підставою для застосування наслідків,
встановлених цим Кодексом або
домовленістю (договором) сторін.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 18 СК України способом
захисту сімейних прав та інтересів є
примусове виконання добровільно не
виконаного обов'язку.

На основі з'ясованих обставин справи,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні, за яких позивач за
первісним позовом - ОСОБА_1 звернулась
до суду з позовом про стягнення з
ОСОБА_2 аліментів на утримання
неповнолітнього сина в твердій
грошовій сумі у розмірі 2 000 грн.,
покликаючись на не надання
матеріальної допомоги на утримання
дитини, в той час, як судом встановлено,
що відповідач за первісним позовом -
ОСОБА_2, грошові кошти на утримання сина
в заявленому ОСОБА_1 розмірі, сплачує в
добровільному порядку, а відповідно до
положень ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин,
та правові норми, які підлягають
застосуванню, суд приходить до
висновку, що первісні позовні вимоги не
знайшли свого підтвердження, а тому
підлягають залишенню без задоволення.

Обов'язок батьків утримувати дитину до
досягнення нею повноліття визначено у
ст. 180 СК України. За рішенням суду кошти
на утримання дитини присуджуються у
частці від доходу батьків або у твердій
грошовій сумі (ст. 181 СК України).

Положеннями ст. ст. 182 - 184 СК України
передбачені обставини, які
враховуються судом при визначенні
розміру аліментів та визначення
розміру аліментів у частці від
заробітку (доходу) матері, батька
дитини чи у твердій грошовій сумі.

Разом з тим, не підлягають задоволенню
вимоги зустрічного позову про
визначення розміру аліментів в твердій
грошовій сумі, оскільки ч. 3 ст. 181 СК
України передбачено, що за рішенням
суду кошти на утримання дитини
присуджуються у частці від доходу
батьків або у твердій грошовій сумі, а
нормами ст. ст. 182 - 184 СК України
передбачені обставини, які
враховуються судом при визначенні
розміру аліментів та визначення
розміру аліментів у частці від
заробітку (доходу) матері, батька
дитини чи у твердій грошовій сумі.
Таким чином, згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, а
положеннями чинного законодавства не
передбачений такий спосіб захисту
цивільного права, як визначення
аліментів. Посилання позивача за
зустрічним позовом - ОСОБА_2 на ч. 1 ст. 184
СК України, як на підставу для
задоволення позовних вимог, є
безпідставним, оскільки положеннями
даної статті передбачені випадки
визначення розміру аліментів у твердій
грошовій сумі за заявою платника чи
одержувача аліментів, в той час, як
домовленістю між батьками розмір
аліментів визначений не був, також
відсутнє рішення суду про присудження
аліментів.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову, в той час, як встановлено судом,
що ОСОБА_2 щомісячно здійснює платежі
на ім'я ОСОБА_1 на утримання сина,
зокрема і за грудень 2013 року, а
зустрічний позов ним було пред'явлено
10.09.2013 року, відповідно до ст. 367 ЦПК
України суд допускає негайне виконання
рішення у справі про стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць, що унеможливлює прийняття
законного і обґрунтованого рішення в
цій частині.

З огляду на обраний ОСОБА_2 спосіб
захисту цивільного права, а також
беручи до уваги з'ясовані у судовому
засіданні обставини справи та
досліджені докази, суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги
зустрічного позову не знайшли свого
доведення у суді, а відтак задоволенню
не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 15, 18, 180 - 184, 191 Сімейного кодексу
України, ст. ст. 11, 13, 15 ЦК України, ст.ст.
3, 4, 8, 10, 11, 15, 27 - 30, 57, 60, 84, 88, 209, 212 - 215, 223, 294,
367 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
стягнення аліментів - залишити без
задоволення;

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про визначення
розміру аліментів в твердій грошовій
сумі - відмовити;

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Подільський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. В. Гребенюк