Справа №366/3811/13
Провадження №6/366/39/13
У Х В А Л А

Іменем України

20 грудня 2013 року Іванківський районний суд у складі головуючого судді: Гончарука О.П., при секретарі Марченко Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Іванків Київської області справу за поданням Відділу Державної виконавчої служби Іванківського міжрайонного управління юстиції про обмеження права виїзду за кордон,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби Іванківського міжрайонного управління юстиції ОСОБА_1 звернулася в суд з поданням про накладення заборони на виїзд боржника ОСОБА_2 за межі території України, посилаючись на те, що він ухиляється від виконання виконавчого листа №2-518 від 11.06.2004 року Макарівського районного суду Київської області, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на виконанні у ВДВС Іванківського РУЮ знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-518 від 11.06.2004 року Іванківського районного суду про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина, Романа, 01.10.2003 року нароження в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше ? частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 26.05.2004 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду боржником не виконується, борг по аліментах станом на 01 грудня 2013 року становить 27406,12 грн. (двадцять сім тисяч чотириста шість гривень дванадцять копійок), в самостійному порядку не сплачується. Майна, яке належить йому на праві власності і підлягає опису в рахунок погашення боргу, не виявлено.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні подання Відділу Державної виконавчої служби Іванківського міжрайонного управління юстиції про накладення заборони на виїзд боржника за межі території України слід відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні Відділу Державної виконавчої служби Іванківського міжрайонного управління юстиції знаходиться виконавчий лист №2-518 від 11.06.2004 року Іванківського районного суду про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина, Романа, 01.10.2003 року нароження в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше ? частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 26.05.2004 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду боржником не виконується, борг по аліментах станом на 01 грудня 2013 року становить 27406,12 грн. (двадцять сім тисяч чотириста шість гривень дванадцять копійок).

Сторони виконавчого провадження у судове засідання не викликалися, відповідно до вимог частини 2 статті 377-1 ЦПК України.

Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу подання розглянуто без застосування технічної фіксації.

Суд, дослідивши матеріали, приходить до висновку, що вказане подання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожен, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно вимог п.18 ч.2 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Разом з тим, згідно вимог ч.1 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до вимог ст.32 Закону України "Про виконавче провадження", заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Як вбачається з матеріалів, доданих до подання, вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання постанови щодо можливості стягнення заборгованості з боржника шляхом його звернення на майно не є вичерпані та не реалізовані в повній мірі, зокрема матеріали подання не містять жодних доказів, крім копії постанови про відкриття виконавчого провадження та копії виконавчого листа Макарівського районного суду Київської області, про вжиття всіх першочергових заходів.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно положень ч.1 ст.60 ЦПК України, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, державний виконавець зобов'язаний довести умисне ухилення боржника від виконання судового рішення, а також неможливість виконання рішення без обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Системний аналіз наведених положень Кодексу дає підстави для висновку, що підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України є доведення державним виконавцем умисного ухилення боржника від виконання рішення суду. При цьому доведення факту невиконання рішення суду з підстав відсутності у боржника майна, на яке можна звернути стягнення, не є підставою для його обмеження в праві виїзду за межі України.

За таких обставин, для обмеження ОСОБА_2 у праві вільно залишати територію України немає підстав та є прямим порушенням його конституційного права.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, на підставі ст. 33 Конституції України, ч. 1 ст. 11, п. 18 ч. 2 ст. 11, ст. 32 Закону України Про виконавче провадження, ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Іванківського міжрайонного управління юстиції ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі через Іванківський районний суд апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя