Справа № 522/878/13-ц
УХВАЛА

про забезпечення позову

28 лютого 2013 року, Приморський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді Терьохіна С.Є.,

при секретарі - Моргун М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі заяву, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом громадянина ОСОБА_1 до громадянки ОСОБА_2, про виселення із житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду із позовом, в якому просив виселити відповідачку ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що вище зазначена квартира належить йому на праві приватної власності, при тому відповідачка самочинно, із застосуванням шахрайських дії, незаконно зайняла приналежне йому житло, замінила замки вхідної двері та перешкоджає йому (позивачу) користуватися своєю власністю.

До розгляду справи по суті, позивач звернувся із заявою, в якої просив суд накласти арешт на приналежну йому квартиру з метою запобігання незаконному відчуженню даного майна.

Також, позивач просив суд заборонити входження громадянці ОСОБА_2 до приналежної йому квартири АДРЕСА_1.

В суді позивач та його представник свої вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідачка будучи належним чином сповіщена про час та місце розгляду справи до суду не прибула, подавши заяву, про перенесення засідання з причини хвороби.

Суд, ознайомившись із заявою та заслухавши пояснення позивача, дійшов висновку, про можливість задоволення заяви про забезпечення позову, виходячи із нижче наступних підстав.

Так, із наданих суду документів вбачається, що позивачеві дійсно у відповідності до свідоцтва про право власності на житло, від 12.07.1999 року, № 136487, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради належить квартира АДРЕСА_1. Згідно до відмітки в паспорті громадянина України позивач є зареєстрованим (прописаним) за даною адресою.

У відповідності до ч.3, ст. 151 Цивільно-процесуального кодексу (ЦПК) України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктами 1) та 2), ч.1, ст. 152 ЦПК України в якості видів забезпечення позову допускає накладання арешту на майно та заборону вчиняти певні дії.

Враховуючи підстави позову громадянина ОСОБА_1 суд погоджується із думкою позивача про те, що накладення арешту на його квартиру, унеможливить ймовірні дії будь-якої особи, повязані із незаконним відчуженням зазначеного в позові нерухомого майна.

Також, виходячи із того, що у відповідності із довідкою про склад сім*ї та прописку, станом на 17.09.2012 року позивач є єдиною особою, яка має право на проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1, а відтак суд вважає, що до розгляду справи по суті, або до надання інших відомостей стороною відповідача можливе застосування заборони відповідачці входження до вказаної квартири, враховуючи небажання на вчинення нею таких дії з боку позивача, як власника майна.

Керуючись ст. ст. 1, 3, 10, 57, 151-153 та 210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву громадянина ОСОБА_1, про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Заборонити громадянці ОСОБА_2 до розгляду справи по суді, вчиняти дії по входженню до квартири АДРЕСА_1.

Дана ухвала суду, може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку у відповідності до вимог ст. ст. 294-296 ЦПК України.

Суддя Терьохін С.Є.

28.02.2013