Справа №477/2483/13-ц 26.12.2013 26.12.2013 26.12.2013
Провадження №22-ц/784/4169/13
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/784/4169/13 Суддя
у суді першої інстанції - Козаченко Р.В.
Доповідач апеляційного суду -
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 грудня 2013 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів - Царюк Л.М., Крамаренко
Т.М.,

при секретарі судового засідання
- Орельскій Н.М.,

за участю:

представника позивачки -
ОСОБА_3,

представника відповідача - Кожухаря
Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами

ОСОБА_5

та

садівничого товариства «Зайчевське»

на рішення Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 4 листопада
2013 року у справі за позовом

ОСОБА_5 до садівничого товариства
«Зайчевське» про покладення
зобов'язання вчинити певні дії,
визнання незаконним частково статуту,
відшкодування майнової і моральної
шкоди,

та
апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на додаткове рішення Жовтневого
районного суду Миколаївської області

від 28 листопада 2013 року

В С Т А Н
О В И Л А :

У вересні 2013 року ОСОБА_5
звернулася з позовом до садівничого
товариства «Зайчевське» (далі - СТ
«Зайчевське», товариство, СТ) з
вказаним позовом.

Вона зазначала, що є членом СТ
«Зайчевське» та користувачем
земельної ділянки НОМЕР_1 площею 0,04 га
та суміжною з нею земельною ділянкою
НОМЕР_2 площею 0,03 га. 12 січня 2013 року
товариство відключило ділянки від
водопостачання, а першу ділянку і від
енергопостачання, начебто за порушення
Правил користування електроенергією,
а саме відсутності пломби на
електролічильнику.

Однак це відключення є
незаконним, оскільки з її боку не було
допущено порушень, а положення статуту
СТ «Зайчевське» про дозвіл
керівництву СТ відключати членів
товариства від водопостачання та
енергопостачання є недійсним, та
суперечить Закону України «Про захист
прав споживачів».

Посилаючись на викладене
позивачка просила зобов'язати СТ
«Зайчевське» відновити водопостачання
на дві вказані ділянки, шляхом зняття
заглушок і встановлення кранів, та
енергопостачання на ділянку НОМЕР_1.
Вона просила визнати незаконним та
скасувати підп.б, п. 3.7 статуту СТ
«Зайчевське» щодо заходу впливу, якій
може застосовуватися до членів
садівничого товариства за невиконання
вимог, у вигляді відключення
водопостачання та електропостачання.
ОСОБА_5 просила стягнути з відповідача
14836 грн. 12 коп. вартості
недоотриманої електроенергії та 30000
грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного
суду Миколаївської області від
4 листопада 2013 року позов задоволено
частково. Відповідача зобов'язано
відновити водопостачання до двох
земельних ділянках та
енергопостачання до земельної ділянки
НОМЕР_1. В задоволенні інших вимог
відмовлено.

Додатковим рішенням того ж суду
від 28 листопада 2013 року розподілені
судові витрати. З відповідача на
користь держави стягнуто 114 грн. 70 коп.,
та з позивачки на користь СТ
«Зайчевське» стягнуто витрати на
правову допомогу в розмірі 1000 грн.

Сторони оскаржили рішення суду.

В апеляційній скарзі СТ
«Зайчевське» просить скасувати
рішення в частині відновлення
енергопостачання та водопостачання та
постановити нове рішення, про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі.

В апеляційних скаргах на це
рішення та додаткове рішення ОСОБА_5
просить скасувати рішення суду в
частині відмови в задоволенні
позовних вимог та постановити рішення
в цій частині про задоволення цих
вимог. Також апелянт просить виключити
з мотивувальної частини рішення
висновки щодо тлумачення положень
статуту. Додаткове рішення апелянт
просить змінити, виключивши стягнення
витрат на правову допомогу.

Колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги сторін на рішення
підлягають частковому задоволенню, а
апеляційна скарга позивачки на
додаткове рішення не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення в частині
відновлення енергопостачання суд
встановив, що відключення садівничого
будинку на земельній ділянці НОМЕР_1
представниками СТ «Зайчевське» є
незаконним, оскільки не доведено
порушення пломби на лічильнику з вини
позивачки та відсутні правові підстави
для відключення енергопостачання за
те, що нею не замінено
електролічильник.

Разом з тим, за висновками суду
підстав для визнання частково
недійсним статуту товариства (п. 3.7)
немає, і положення статуту
передбачають можливість припинення
енергопостачання не за всі порушення, а
лише за порушення енергоспоживання та
плату за споживчу електроенергію.
Положення статуту узгоджується з
положеннями Закону України «Про
кооперацію» та Правилами користування
електричною енергією (Правила).

За такого, суд обґрунтовано
задовольнив позов частково, в частині
відновлення енергопостачання до
земельної ділянки НОМЕР_1.

Є правильними висновки суду
щодо відмови в задоволенні позовних
вимог про відшкодування матеріальної
шкоди у вигляді недоотриманої
електроенергії. Недоотримання
електроенергії, яка не відпускалася
позивачці та не оплачувалася нею, не
може вважатися майновими втратами,
тобто майновою шкодою. Тому її вартість
не може бути відшкодована.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог суд правильно зазначив
в рішенні, що відносини між членами
садівничого товариства та його
органів управління не регулюються
Законом України «Про захист прав
споживачів». У зв'язку з чим, суд
обґрунтовано відмовив в задоволенні
цих позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди.

Виходячи з об'єму задоволених
позовних вимог, часу участі особи, яка
надала правову допомогу відповідачу в
суді першої інстанції (7 годин), витрат
на правову допомогу, які відповідно до
договору та квитанції про їх оплату (3000
грн.), та 40% відсотків мінімальної
заробітної плати, а також враховуючи
розмір судового збору несплаченого при
подачі позову, суд ухвалив
обґрунтоване додаткове рішення про
розподіл судових витрат.

Вказані висновки суду, а отже і
рішення в цій частині відповідають
обставинам справи та вимогам
матеріального права.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з іншими висновками суду.

Зі змісту позову та апеляційної
скарги виходить, що позивачка просила
відшкодувати їй моральну шкоду за
Законом України «Про захист прав
споживачів», а не на підставі ст. 1167 ЦК
України.

На зазначене суд уваги не
звернув, а тому зайво в рішенні
послався на ст.1167 ЦК України,
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про відшкодування моральної
шкоди.

Крім того, суд задовольняючи
позовні вимоги щодо водопостачання не
дав належну оцінку обставинам справи.

Ухвалюючи рішення в цій частині
суд виходив з наявності у позивачки
права постійного користування
земельною ділянкою НОМЕР_1 та частиною
ділянки НОМЕР_2, та відключення двох
земельних ділянок від водопостачання.
Проте, ці висновки суду суперечать
доказам у справі.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_5 є членом СТ
«Зайчевське». Позивачка прийнята в
члени товариства замість її матері
ОСОБА_6, яка вибула з членів товариства
за власним бажанням. З 1
листопада 2008 року в користуванні
позивачки знаходиться земельна
ділянка НОМЕР_1 площею 0,04 га.

Між тим, права постійного користування
земельною ділянкою НОМЕР_2 площею 0,03
га у позивачки немає. Так, з доказів у
справи виходить, що спірна земельна
ділянка НОМЕР_2 спочатку знаходилася у
користуванні ОСОБА_7 (на той час площею
0,04 га), який у липні 2004 року вибув із
членів товариства, а земельну ділянку
повернув садівничому товариству, яке
сплатило йому 500 грн. за господарські
споруди, розташовані на ній. Потім,
рішенням правління СТ «Зайчевське»
від 26 червня 2004 року 0,03 га із цієї
земельної ділянки передано в
користування ОСОБА_6 (матері позивачки),
яка була користувачем суміжної
земельної ділянки НОМЕР_1, а 0,01 га - в
користування ОСОБА_8 (а.с. 46, 47, 49, 50). А
після матері, земельною ділянкою
площею 0,03 га стала користуватися
позивачка. Хоча рішень загальних
зборів про затвердження відповідних
рішень правління не приймалося, а
членські книжки позивачці (або її
матері) на земельну ділянку НОМЕР_2 не
видавалися.

Вказане встановлено та
підтверджується рішенням апеляційного
суду Миколаївської області від 28
жовтня 2013 року, копія якого надана до
апеляційного суду, ухваленого за
наслідками розгляду апеляційних скарг
сторін на рішення Жовтневого районного
суду Миколаївської області від 26
вересня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до товариства про усунення
перешкод в користуванні земельними
ділянками НОМЕР_2 та НОМЕР_1. Рішенням
встановлено, що ОСОБА_5 у встановленому
порядку земельна ділянка НОМЕР_2
у вказаних вище розмірах не виділялася
та вона не має право постійного
користування нею.

Разом з тим, вказані докази не
спростовують факту тимчасового
користування позивачкою частиною
земельної ділянки НОМЕР_2, як складової
земельної ділянки НОМЕР_1, на яку не
припинялася подача води через дві
урізки в загальну водопостачальну
мережу. Це виходить з актів комісії СТ
«Зайчевське» від 1 червня 2013 року та 12
жовтня 2013 року (а.с. 60-61).

В свою чергу, позивачка не надала
достовірних та допустимих доказів про
припинення водопостачання для поливу
(технічної води) на належну їй на праві
постійного користування земельної
ділянки (НОМЕР_1). Зокрема, вона не
надала узгодженої товариством схеми
підключення до загальної мережі
водопостачання, не спростувала доводів
відповідача про можливість поливу
земельної ділянки НОМЕР_1 та частини
земельної ділянки НОМЕР_2 через
існуючи урізки, а також тверджень
товариства лише про закриття
додаткових урізок в загальній системі
водопостачання.

У зв'язку з чим, не має підстав
покладення на відповідача обов'язку
відновити водопостачання на земельні
ділянки.

За викладеного колегія суддів
вважає, що рішення суду у відповідності
до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України в частині
відновлення водопостачання необхідно
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, про відмову у
задоволенні цих позовних вимог.
Вказане рішення слід змінити в частині
підстав відмови в задоволенні позовних
вимог про відшкодування моральної
шкоди, виключивши з мотивувальної
частини рішення посилання на ст. 1167 ЦК
України.

Інші доводи апелянтів безпідставні.

Доводи товариства щодо виключення
позивачки з членів товариства не
можуть бути взяті до уваги, оскільки
вона відключена від енергопостачання з
інших підстав.

Щодо зберігання пломби, то
відповідачем на надано доказів того, що
пломбу зірвала з лічильника позивачка,
а також не надано доказів того, що вона
повинна нести відповідальність за
збереження цілісності пломб.

Посилання апелянта на невідповідність
статуту товариства закону та
неправильності висновків суду щодо
застосування Закону України «Про
захист прав споживача» необґрунтовані.
Правовий аналіз положенням статуту та
вимогам про захист прав споживача дано
в рішенні суду.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та СТ
«Зайчевське» на рішення Жовтневого
районного суду Миколаївської області
від 4 листопада 2013 року

задовольнити частково, а апеляційну
скаргу ОСОБА_5 на додаткове рішення
Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 28 листопада
2013 року відхилити.

Рішення Жовтневого районного
суду Миколаївської області від
4 листопада 2013 року в частині
позовних вимог про відновлення
водопостачання скасувати та ухвалити в
цій частині нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до
садівничого товариства «Зайчевське»
про відновлення водопостачання до
земельних ділянок №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2
відмовити.

Вказане рішення змінити в частині
підстав відмови в задоволенні позовних
вимог про відшкодування моральної
шкоди, виключивши з мотивувальної
частини рішення посилання на ст. 1167 ЦК
України.

В інший частині рішення, та
додаткове рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але
протягом двадцяти днів може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: