АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2616/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Федорової Н.О.,

суддів - Пастощука М.М., Купельського
А.В.,

при секретарі - Марценюк Д.О.,

з участю:
позивача - ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 31 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«Компанія Райз» в особі Хмельницької
філії про заборону провадження
господарської діяльності та
відшкодування моральної шкоди,

Заслухавши доповідача, пояснення
особи, яка бере участь у справі,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши доводи апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства «Компанія
Райз» в особі Хмельницької філії про
заборону провадження господарської
діяльності та відшкодування моральної
шкоди. В обґрунтування позову
посилається на те, що його господарство
розташоване в АДРЕСА_1. Поруч з ним, по
АДРЕСА_1, розташована філія ПАТ
«Компанія Райз». Останнє займається
складанням, збереженням та реалізацією
мінеральних добрив. Дані добрива
зберігаються під відкритим небом на
площадці на відстані 90 м від його
господарства, а склад з ними - на
відстані 170 м від будинковолодіння.
Вказане створює несприятливі умови для
проживання, негативно впливає на стан
його здоров'я. З метою усунення даних
порушень, він неодноразово звертався
із відповідними скаргами до
Хмельницької
санітарно-епідеміологічної станції.
Остання підтвердила, що станом на 12.06.2012
року ПАТ «Компанія Райз» вчинила
складування 308 тон мінеральних добрив
(нітроамофоска) без погодження з нею, а
також те, що дані добрива були складені
на відстані, меншій ніж 200 м. від
найближчої забудови, що є порушенням
ДСП № 173-96 «Державні санітарні
правила планування та забудови
населених пунктів».

________________________________________________________________________
________

Головуючий у першій інстанції -
Логінова С.М.
Провадження № 22-ц/792/2616/13

Доповідач - Федорова Н.О.
Категорія
№ 30

У подальшому директора Хмельницької
філії було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
скоєння даного правопорушення. Однак,
незалежно від багаточисельних
приписів Хмельницької районної
санітарно-епідеміологічної станції
для відповідача, на даний час, недоліки,
пов'язані із складуванням, зберіганням
та реалізації добрив, усунуті не були.
Вважає, що такими діями відповідач
заподіяв йому душевні страждання.
Останні в свою чергу призвели його до
інфаркту міокарда задньої стінки
лівого шлунка, який він лікував
стаціонарно в кардіологічному центрі
Хмельницької міської лікарні з 04.01.2012
року по 18.01.2012 року. А згодом, 25.02.2013 року
- до визнання його інвалідом другої
групи. Тому, просив заборонити
Хмельницькій філії ПАТ «Компанія Райз»
проводити господарську діяльність
щодо використання земельної ділянки
для зберігання мінеральних добрив та
стягнути на його користь 100 000 грн.
моральної шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 31 жовтня
2013 року в позові відмовлено.

Непогоджуючись з таким рішенням
позивач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Вважає це рішення незаконним,
прийнятим з порушенням норм
матеріального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи.
Зазначає, що суд необґрунтовано не
прийняв до уваги акти
санітарно-епідеміологічного
обстеження від 21.09.2012 року, 08.08.2012 року,
12.06.2012 року, відповіді Хмельницької
районної санітарної епідеміологічної
служби, адресовані на його адресу, в
яких засвідчено факт порушень зі
сторони відповідача, а також приписи
даної служби, які до цього часу
останнім не виконані. А тому, вважає, що
суд прийшов до неправильного висновку
про те, що він не надав доказів
протиправної поведінки ПАТ «Компанія
Райз», а отже і у відмові йому в позові.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав
доводи апеляційної скарги та
підтвердив обставини, викладені в ній.

Заслухавши доповідача, пояснення
позивача, перевіривши матеріали
справи, ознайомившись з доводами
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Представник відповідача ПАТ «Компанія
«Райз» у судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, що
підтверджується повідомлення про
вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Давши належну оцінку доказам у справі,
суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив у позові.

Судом встановлено, що господарство
ОСОБА_1 розташоване по АДРЕСА_1. Поруч з
його господарством знаходиться філія
ПАТ «Компанія «Райз» по АДРЕСА_1, яка
займається складанням, збереженням та
реалізацією мінеральних добрив.
Складування даних добрив здійснюється
на відстані близько 120-130 метрів від
найближчої житлової забудови.
Концентрації аміаку, ангідриду
фосфорного, водню втористого не
перевищують гігієнічні нормативи
значення, передбачені діючими
санітарними правилами.

Вказане підтверджується даними листів
головного державного санітарного
лікаря Хмельницького району (а.с. 4, 5, 6),
даними протоколів лабораторних
досліджень проведення досліджень
повітря робочої зони майданчика
Хмельницької філії ПАТ «Компанія
«Райз» (а.с. 23, 24), даними протоколу
дослідження повітря населених місць
біля будинку АДРЕСА_1 (а.с 25), даними
листа начальника Хмельницького
міськрайонного управління Головного
управління Держсанепідемслужби у
Хмельницькій області (а.с. 29).

За результатами перевірки притягнуто
до адміністративної відповідальності
директора Хмельницької філії ПАТ
«Компанія «Райз» за ознаками порушення
ст.ст. 7, 22 Закону України «Про
забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення»
та 21.09.2012 року винесено постанову про
припинення використання частини
земельної ділянки даним товариством
для зберігання мінеральних добрив 1-1У
типу, що розташована на відстані ближче
ніж 200 м. від території житлової
забудови (а.с.6).

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, дана їм правильна
оцінка, а його висновки узгоджуються з
матеріалами справи і відповідають
закону.

Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 69 Закону України
«Про охорону навколишнього природного
середовища» шкода, заподіяна внаслідок
порушення законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
підлягає компенсації в повному обсязі.
Особи, яким завдано такої шкоди, мають
право на відшкодування неодержаних
прибутків за час, необхідний для
відновлення здоров'я, якості
навколишнього природного середовища,
відтворення природних ресурсів до
стану, придатного для використання за
цільовим призначенням.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Пленум Верховного Суду України у своїй
постанові від 31.03.1995 року № 4 "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" роз'яснив, що оскільки питання
відшкодування моральної шкоди
регулюються законодавчими актами,
введеними у дію в різні строки, суду
необхідно в кожній справі з'ясовувати
характер правовідносин сторін і
встановлювати, якими правовими нормами
вони регулюються, чи допускає
відповідне законодавство
відшкодування моральної шкоди при
даному виді правовідносин, коли набрав
чинності законодавчий акт, що визначає
умови і порядок відшкодування
моральної шкоди в цих випадках, та коли
були вчинені дії, якими заподіяно цю
шкоду.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього кодексу.

Як встановлено в суді, ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом про заборону
Хмельницькій філії ПАТ «Компанія
«Райз» проводити господарську
діяльність щодо використання
земельної ділянки для зберігання
мінеральних добрив. Однак, підстави для
припинення господарської діяльності
передбачені законом України «Про
господарські товариства» та
Господарським кодексом України.
Відповідно до даних нормативних актів
підприємства припиняються: на підставі
рішень суду господарського суду,
наприклад, про визнання недійсними
установчих документів підприємства,
або у випадку невідповідності їх
чинному законодавству; за поданням
органів, що контролюють його
діяльність, на підставі рішення суду у
разі систематичного або грубого
порушення законодавства; у разі
несвоєчасного повідомлення ним
реєструючого органу про зміну свого
місцезнаходження, на підставі рішення
господарського суду; на підставі
визнання його банкрутом. Порядок
такого припинення визначає Закон
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом». Крім того, ще
однією підставою для скасування
державної реєстрації є
невідповідність фактичної діяльності
підприємства, тій що прописана в
установчих документах, або
законодавству. Ліквідація
відбувається також у разі невиконання
рішення про тимчасову заборону
(зупинку), обмеження або припинення
його діяльності, наприклад у разі
порушення законодавства про охорону
довкілля. При цьому ліквідація
здійснюється після скасування в
судовому порядку державної реєстрації
даного суб'єкта за позовом державного
органу, що прийняв рішення про зупинку
чи припинення його діяльності.

Отже, колегія суддів вважає, що законні
підстави для припинення даної
діяльності на захист порушеного права
позивача відсутні. Не надано доказів
наявності таких і в судовому засіданні.

Що стосується позовних вимог про
стягнення моральної шкоди у розмірі 100
000 грн., то оскільки позивач звернувся
до суду з позовом не у спосіб,
визначений законом, підстави для
стягнення моральної шкоди також
відсутні.

Доводи апеляційної скарги не можна
визнати переконливими, оскільки вони
не містять доказів, які б спростували
висновки суду першої інстанції та
впливали на законність судового
рішення. Посилання позивача те, що суд
першої інстанції не прийняв до уваги
актів санітарно-епідеміологічного
обстеження, відповіді та приписи
Хмельницької районної санітарної
епідеміологічної служби є
необґрунтованими, оскільки дані докази
є підтвердженням вчинення порушень з
боку відповідача, однак не є підставою
для припинення його господарської
діяльності.

Судом першої інстанції дотримані
вимоги процесуального закону,
всебічно, повно і об'єктивно з'ясовані
обставини справи та надана їм належна
оцінка, тому підстав для скасування
його рішення в межах доводів
апеляційної скарги та заявленого
позову не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 31 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду Н.О.
Федорова