Копія: Провадження: 2/484/1559/13
Справа: 484/4032/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 грудня 2013 року. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Закревського В.І.

при секретарі Ярославській С.Д.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Первомайська міська рада Миколаївської області, про виселення,

В С Т А Н О В И В :

22.08.2013р. позивачка по справі ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Первомайська міська рада Миколаївської області, про виселення. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 25.07.2012р. між позивачкою та попереднім власником ОСОБА_6, позивачка набула права власності на 3/5 частини житлового будинку, що розташований по вул. Автодорівській, 55 в м. Первомайську Миколаївської області. Вказані 3/5 частини житлового будинку складаються з таких приміщень: тераси 1-1 пл. 4,5 кв.м, коридору 1-2 пл.11,2 кв.м., кухні 1-3 пл.12,0 кв.м., кімнати 1-4 пл., а також з господарських надвірних будівель та споруд: сарай «Г» та сарай «Б». Приблизно з 1996року в даному будинку стала проживати відповідачка ОСОБА_3 зі своєю дитиною ОСОБА_4 та співмешканцем ОСОБА_7, котрий являвся сином на той час померлої власниці будинку ОСОБА_8, котра померла ще в 1995р. Належним чином після смерті ОСОБА_8 спадкоємець першої черги ОСОБА_7 спадщини не прийняв і в 2001р. помер. Право власності на дані 3/5 частини вказаного будинку набула ОСОБА_9, онука спадкодавця ОСОБА_8, поскільки донька ОСОБА_8 а мати ОСОБА_9 ОСОБА_10 померла в 1992 році. Після смерті ОСОБА_7 в 2001р. відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишилися проживати в належній ОСОБА_9 частині будинку без реєстрації та дозволу власниці будинку ОСОБА_9, котра неодноразово вимагала відповідачку залишити будинок та висилитись, однак відповідачка ОСОБА_3 не виконала вимоги власниці будинку і продовжувала проживати в даному будинку без належного на те дозволу та права, користуючись тим, що ОСОБА_9 проживала на той час в м. Києві і не мала можливості займатися питанням виселення відповідачки ОСОБА_3 11.02.2011р. на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку власником спірної 3/5 частини будинку №55 по вул. Автодорівській в м. Первомайську став ОСОБА_6, котрий попередив відповідачку про звільнення належної йому частки будинку, однак відповідачка відмовилася звільнити будинок і після цього власник ОСОБА_6 запропонував відповідачці ОСОБА_3 укласти договір найму на тимчасове проживання, однак відповідачка на дану пропозицію також відмовилась, після чого власник ОСОБА_6 попередив відповідачку про виселення в добровільному, однак відповідачка в добровільному порядку не висилилась, то ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про примусове виселення і рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.08.2011р. постановлено виселити відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з належних ОСОБА_6 35 частини вказаного житлового будинку. Дане рішення суду набрало законної сили 19.08.2011р., а 13.12.2011р. по даному рішенню було видано виконавчий лист і 27.06.2012р. виконавче провадження по виконанню вказаного рішення було закінчено у звязку з його повним виконанням. 25.07.2012р. відповідно до договору купівлі-продажу право власності на вказані 3/5 житлового будинку №55 по вул. Автодорівській в м. Первомайську перейшли до позивачки ОСОБА_2, після чого відповідачі по вказаній справі знову вселилися в дану частину будинку. В звязку з цим позивачка ОСОБА_2 звернулася з претензією до попереднього власника ОСОБА_6 стосовно самовільного заселення відповідачів до належної їй частини будинку, ОСОБА_6 звернувся до Державної виконавчої служби стосовно повторного виконання судового рішення, державний виконавець відділу ДВС ОСОБА_11 звернувся до Первомайського міськрайонного суду з поданням про повторне виконання рішення суду, однак в задоволенні клопотання було відмовлено, поскільки на час звернення ОСОБА_6 до відділу ДВС з заявою про повторне виконання рішення суду ОСОБА_6 вже не був власником даної частки будинку. На даний час відповідачі самовільно, без належного дозволу та права проживають в даній 3/5 частині будинку, що належить позивачці по справі, на вимоги власниці про виселення не реагують, чим створюють для власниці житла відповідні незручності та позбавляють її права володіння, користування та розпорядження належним їй майном, позивачка позбавлена можливості взагалі зайти до належної їй частки житлового будинку і реально боїться за своє життя, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивачки повністю підтвердив викладені в позовній заяві обставини позову та уточнив позовні вимоги, просив задовольнити позов в повному обємі, а саме висилити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, з належним їм на праві особистої власності речами з 3/5 частини житлового будинку № 55 по вул. Автодорівській в м. Первомайську Миколаївської області, належної на праві приватної власності ОСОБА_2, не заперечував стосовно винесення по справі заочного рішення, в звязку з наданими відповідачкою запереченнями, надав до суду додаткові письмові докази стосовно обставин по справі, та відмовився від стягнення з відповідачів судових витрат.

Відповідачі по справі в судове засідання не зявилися, про місце, дату та час розгляду були повідомлені належним чином та завчасно, в звязку з неявкою відповідачів розгляд справи відкладався неодноразово, відповідно до ст. 224 ЦПК України по справі постановлено заочне рішення.

Відповідачкою по справі ОСОБА_12 направлено до суду заперечення, в котрих вона вказала, що позов не визнає, в будинку №55 по вул. Автодорівській в м. Первомайську стала проживати з 1996 року разом з ОСОБА_7 по день смерті ОСОБА_7, котрий помер 29.08.2001р. В даному будинку проживає на протязі 14 років. Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на 3/5 частини вказаного будинку, яка належала йому, ОСОБА_7, після смерті його матері ОСОБА_8, яка залишила на нього заповіт. ОСОБА_7 прийняв спадщину після смерті матері, але не оформився у спадкових правах. В квітні 2011року відповідачка ОСОБА_12 взнала, що право власності на підставі рішення Первомайського міськрайсуду Миколаївської області від 02.06.2010р. перейшло до ОСОБА_9, котра продала вказану частину будинку ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 11.02.2011р., ОСОБА_6 в свою чергу перепродав 3/5 частини житлового будинку №55 ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу від 25.07.2012р., хоча вже було рішення апеляційного суду Миколаївської області від 19.01.2012р., котрим скасовано рішення Первомайського міськрайонного суду від 02.06.2010р. про часткове задоволення позову ОСОБА_9 про визнання права власності на 3/5 частки житлового будинку, стосовно ОСОБА_6 відкрита кримінальна справа за шахрайство, ОСОБА_2 ніхто ніколи в очі не бачив, а позов на виселення все одно подає ОСОБА_6, хоча він не є власником домоволодіння по вул. Автодорівській, 55.

Представником третьої особи Первомайської міської ради подана до суду заява, в котрій він просить справу розглядати без його участі, щодо позовних вимог не заперечує, рішення прийняти на розгляд суду.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки, ознайомившись з запереченнями відповідачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.3.ст.10 , ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази повинні бути належними та допустимими, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими способами доказування, як того вимагають ст.ст. 58,59 ЦПК України.

В той же час, ст. 212 зазначеного Кодексу встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 25.07.2012р. між позивачкою ОСОБА_2 та попереднім власником ОСОБА_6 позивачка ОСОБА_2 набула права власності на 3/5 частини житлового будинку, що розташований по вул. Автодорівській, 55 в м. Первомайську Миколаївської області. Вказані 3/5 частини житлового будинку складаються з таких приміщень: тераси 1-1 пл. 4,5 кв.м, коридору 1-2 пл.11,2 кв.м., кухні 1-3 пл.12,0 кв.м., кімнати 1-4 пл., а також з господарських надвірних будівель та споруд: сарай «Г» та сарай «Б».

Приблизно з 1996року в даному будинку стала проживати відповідачка ОСОБА_3 зі своєю дитиною ОСОБА_4, та співмешканцем ОСОБА_7, котрий являвся сином на той час померлої власниці будинку ОСОБА_8, котра померла ще в 1995р.

Належним чином після смерті ОСОБА_8 спадкоємець першої черги ОСОБА_7 спадщини не прийняв і в 2001р. помер.

Власником 3/5 частини вказаного будинку являлась ОСОБА_9, онука спадкодавця ОСОБА_8, поскільки донька ОСОБА_8 а мати ОСОБА_9 ОСОБА_10 померла в 1992 році.

Після смерті ОСОБА_7 в 2001р. відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишилися проживати в належній ОСОБА_9 частині будинку без реєстрації та дозволу власниці будинку ОСОБА_9, котра неодноразово вимагала відповідачку, що б та залишила будинок та висилилась, однак відповідачка ОСОБА_3 не виконала вимоги власниці будинку і продовжувала проживати в даному будинку без належного на те дозволу та права, користуючись тим, що ОСОБА_9 проживала на той час в м. Києві і не мала можливості займатися питанням виселення відповідачки ОСОБА_3

11.02.2011р. на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку власником спірної 3/5 частини будинку №55 по вул. Автодорівській в м. Первомайську став ОСОБА_6, котрий попередив відповідачку про звільнення належної йому частки будинку, однак відповідачка відмовилася звільнити будинок і після цього власник ОСОБА_6 запропонував відповідачці ОСОБА_3 укласти договір найму на тимчасове проживання, однак відповідачка на дану пропозицію також відмовилась, після чого власник ОСОБА_6 попередив відповідачку про виселення в добровільному порядку, однак відповідачка знову в добровільному порядку не висилилась, то ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про примусове виселення і рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.08.2011р. постановлено виселити відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з належних ОСОБА_6 35 частини вказаного житлового будинку. Дане рішення суду набрало законної сили 19.08.2011р., 13.12.2011р. по даному рішенню було видано виконавчий лист і 27.06.2012р. виконавче провадження по виконанню вказаного рішення було закінчено у звязку з його повним виконанням.

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 19.01.2012р. рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.06.2010р. скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_9 до Первомайської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, визнано за ОСОБА_9 право власності на 310 частки житлового будинку № 55 по вул. Автодорівській в м. Первомайську. Після вказаного рішення суду у відповідні реєстраційні справи змін про розміри долі права власності не було внесено за клопотанням будь яких зацікавлених осіб, в тім числі і Первомайським міжрайонним прокурором, за апеляційною скаргою котрого в інтересах Первомайської міської ради переглядалась в суді апеляційної інстанції дана справа.

25.07.2012р. відповідно до договору купівлі-продажу право власності на вказані 3/5 житлового будинку №55 по вул. Автодорівській в м. Первомайську перейшли до позивачки ОСОБА_2, після чого відповідачі по вказаній справі знову вселилися в дану частину будинку. В звязку з цим позивачка ОСОБА_2 звернулася з претензією до попереднього власника ОСОБА_6 стосовно самовільного заселення відповідачів до належної їй частини будинку, ОСОБА_6 звернувся до Державної виконавчої служби стосовно повторного виконання судового рішення, державний виконавець відділу ДВС ОСОБА_11 звернувся до Первомайського міськрайонного суду з поданням про повторне виконання рішення суду, однак ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.03.2013р. в задоволенні подання було відмовлено, поскільки на час звернення ОСОБА_6 до відділу ДВС з заявою про повторне виконання рішення суду ОСОБА_6 вже не був власником даної частки будинку.

На даний час відповідачі самовільно, без належного дозволу та права проживають в даній 3/5 частині будинку, що належить позивачці по справі, на вимоги позивачки по справі, власниці будинку про виселення не реагують, чим створюють для власниці житла відповідні незручності та позбавляють її права володіння, користування та розпорядження належним їй майном, позивачка позбавлена можливості взагалі зайти до належної їй частки житлового будинку і реально боїться за своє життя, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_2 підлягають повному задоволенню, ОСОБА_3, 12.05.1970р.н., ОСОБА_4, 05.06.1989р.н., ОСОБА_5, 26.04.1999р.н. необхідно висилити з належним їм на праві особистої власності речами з 3/5 частини житлового будинку № 55 по вул. Автодорівській в м.Первомайську Миколаївської області, належної на праві приватної власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

Будь яких доводів тих обставин, на котрі посилається відповідачка ОСОБА_12 в надісланих до суду запереченнях, відповідно до вимог ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України, відповідачка не надала, а тому дані обставини не можуть бути враховані судом при прийнятті рішення по суті спору.

Відповідно до ч.3 ст. 98 ЖК України, тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сімї, які проживають разом з ним, зобовязані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст.99 ЖК України, піднаймач і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. Піднаймач і члени його сімї, а також тимчасові жильці зобовязані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку. Виселення проводиться без надання іншого жилого приміщення.

Ст.169 ЖК України передбачено, що у разі припинення договору найма жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, обовязані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 818 ЦК України, тимчасові мешканці повинні звільнити житло не пізніше семи днів від дня предявлення до них наймачем або наймодавцем вимоги про звільнення помешкання.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка неодноразово зверталася до відповідачів про необхідність звільнення належного позивачу помешкання, проте відповідачі помешкання не звільнили, і дані обставини відповідачами не спростовані, а навпаки своїми запереченнями відповідачка ОСОБА_12 тільки підтвердила факт проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 без належних правових підстав, чим змусили позивачку звернутися до суду за захистом її законних прав та інтересів, а тому її права підлягають захисту шляхом задоволення її позивних вимог та виселення відповідачів з належним їм на праві особистої власності речами.

Ч.1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Ч. 3 даної статті вказує на те, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Поскільки представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_13 відмовився від стягнення на користь позивачки з відповідачів понесених по справі судових витрат, суд дані витрати не стягує.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212 - 215, 224-226 ЦПК України, ст..ст. 98, 99, 150,151 ЖК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 з належним їм на праві особистої власності речами з 3/5 частини житлового будинку № 55 по вул. Автодорівській в м.Первомайську Миколаївської області, належної на праві приватної власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Заочне рішення може бути переглянуте Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: підпис

Копія вірна

Суддя: