Справа №1490/6030/12 21.01.2013
Справа № 22-ц/784/368/13
Суддя першої інстанції - Кокорєв В. В. Суддя-доповідач апеляційного суду - ОСОБА_1
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2013 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої - Кутової Т.З.,

суддів: Ямкової О.О., Крамаренко Т.В.,

із секретарем Судового засідання - Суслик Є.В.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 грудня 2012 року по справі

за позовом ОСОБА_3 до

ОСОБА_2

про розірвання шлюбу, -

В СТА HOBИЛА:

1 І вересня 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 грудня 2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції, актовий запис № 1846.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 грудня 2012 року вищевказаний позов задоволено, шлюб між сторонами розірвано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вказує як на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ненадання строку на примирення при наявності на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до такого.

Відповідно до ст. 1 1 1 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 1 І «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», передбачене ч. I cr. 1 1 1 СК вжиття заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме з апеляційної скарги відповідач ОСОБА_2 висловив бажання про збереження сім'ї.

Суд першої інстанції не застосував вкачану норму закону та не вживав заходи для примирення подружжя.

Тому на думку колегії суддів для забезпечення інтересів обох сторін, з метою збереження сім'ї, необхідно вжити заходи для нримирення подружжя, надавши подружжю чогирьохмісячний строк для примирення, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно із ч. 5 ст. 191 ЦГІК України суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

В силу п. 7 ч. 1 ст. 201 та п. 5 ч. І ст. 203 ЦГІК України, провадження у справі має бути зупинене до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Керуючись ст.ст. 191. 201. 203 ЦГІК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_6 Михайлівні та ОСОБА_2 строк для примирення тривалістю 4 (чотири) місяці.

Провадження у цивільній4 справі за позовом ОСОБА_7 до І ОСОБА_8 про розірвання шлюбу зупинити до 21 травня 2013 року