Справа № 682/3067/13-ц
Провадження № 2/682/978/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2013 року Славутський міськрайонний
суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Роїк В.П.

при секретарі Козир О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державного
територіально-галузевого об”єднання
“Південно-західна залізниця”, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання частково
незаконним свідоцтва про право
власності на житло,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_4 дистанції лісозахисних
насаджень Державного
територіально-галузевого об”єднання
“Південно-західна залізниця”, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання незаконним
розпорядження (наказу) Славутського
деревообробного комбінату Державного
територіально-галузевого об”єднання
“Південно-західна залізниця” від 15
лютого 1999 року за №16 в частині
приватизації ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1
та частково незаконним свідоцтва про
право власності на житло від 15 лютого
1999 року, виданого Славутським
деревообробним комбінатом
територіально-галузевого об”єднання
“Південно-західна залізниця” в
частині належності ОСОБА_3 квартири
АДРЕСА_2.

Ухвалою Славутського
міськрайсуду від 27 листопада 2013 року за
клопотанням позивачки замінено
первісного відповідача ОСОБА_4
дистанцію лісозахисних насаджень
Державного територіально-галузевого
об”єднання “Південно-західна
залізниця” на належного відповідача
ОСОБА_5 територіально-галузеве
об”єднання “Південно-західна
залізниця”.

Ухвалою Славутського
міськрайонного суду від 27 грудня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
визнання незаконним розпорядження
(наказу) Славутського деревообробного
комбінату Державного
територіально-галузевого об”єднання
“Південно-західна залізниця” від 15
лютого 1999 року за №16 в частині
приватизації ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1
залишено без розгляду.

В судовому засіданні
позивачка ОСОБА_1 позов підтримала і
пояснила, що згідно свідоцтва про право
власності на житло від 15 лютого 1999 року,
виданого Славутським деревообробним
комбінатом територіально-галузевого
об”єднання “Південно-західна
залізниця” вона, її мати ОСОБА_2 та
батько ОСОБА_3 є власниками квартири
АДРЕСА_2.

На час проведення
приватизації квартири вона була
малолітньою і їй не було відомо, що
співвласником квартири є батько, який з
ними не проживав та не проживає з 1998
року.

Весною 2013 року вона мала
намір вирішити питання про відчудження
належної їй частки в квартирі і
дізналася, що співвласником квартири є
її батько.

На час приватизації батько
перебував у розшуку за вчинення
тяжкого злочину і знаходився в
Російській Федерації. В Україну він
повернувся лише після спливу 15 років
для того, щоб було закрито щодо нього
кримінальну справу.

Зі слів матері їй відомо, що
вона поставила підпис за батька в заяві
про приватизацію квартири, підробивши
його.

Вважає, що приватизація
квартири проведена всупереч вимогам
чинного законодавства, тобто без
письмової згоди батька, оскільки ним
підписана не була. Така приватизація
квартири порушує її законні права та
інтереси та підлягає визнанню
незаконною. Тому просить задоволити
позов.

Відповідач ОСОБА_3 позову не
визнав і пояснив, що дійсно з 1998 року
протягом 11 років перебував у розшуку і
проживав на території Російської
Федерації. Однак він періодично
приїжджав у м. Славуту. В один із таких
приїздів у лісі поблизу ДОКу він ставив
свій підпис у заяві на приватизацію,
яку принесла дружина. Тому просить
відмовити в задоволенні позову.

Відповідачка ОСОБА_2 позов
визнала і пояснила що коли розпочалася
приватизація житлового фонду, вона
вирішила приватизувати квартиру. Однак
чоловік ОСОБА_3 перебував у розшуку за
вчинення кримінального
правопорушення. 06 жовтня 1998 року він
забрав речі та паспорт і виїхав у
Російську Федерацію. З того часу в
квартиру не повертався і з сім»єю не
спілкувався. В неї була ксерокопія
паспорту відповідача. Тому вона
зібрала необхідні документи і
підробила підпис за позивача в заяві на
приватизацію. Щокварталу до її
квартири приходили працівники
правоохоронних органів, проводили
обшук з метою розшуку ОСОБА_3 Він
з»явився в Україні лише через 15 років.

Представник відповідача
Державного територіально-галузевого
об”єднання “Південно-західна
залізниця” ОСОБА_6позову не визнала і в
усній формі заявила про застосування
строку давності до спірних
правовідносин.

Заслухавши пояснення
позивачки, відповідачів, представника
відповідача, дослідивши письмові
докази, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що 15
лютого 1999 року ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_1
Славутським деревообробним комбінатом
Державного територіально-галузевого
об”єднання “Південно-західна
залізниця” видано свідоцтво про право
спільної сумісної власності на
квартиру №3 в м. Славута по вул.
Б.Хмельницького,135.

Вказана квартира була
передана у приватну власність
зазначеним особам на підставі заяви
ОСОБА_2 від 20 січня 1999 року, в якій
міститься її підпис та підпис ОСОБА_3

В судовому засіданні
позивачка ОСОБА_1 та відповідачка
ОСОБА_2 пояснили, що на час написання
заяви на приватизацію та приватизації
квартири з жовтня 1998 року і протягом
подальших 15 років відповідач
перебував у розшуку за вчинення
кримінального правопорушення і
знаходився за межами України в
Російській Федерації. Крім того, вони
ствердили, що підпис у заяві на
приватизацію квартири за ОСОБА_3
підробила ОСОБА_2

Суд вважає такі пояснення
позивачки і відповідачки достовірними,
оскільки вони об»єтивно
підтверджується оглянутими в судовому
засіданні матеріалами кримінальної
справи по обвинуваченню ОСОБА_3 за ст.144
ч.3 КК України.

Із вказаних матеріалів
вбачається, що 06 жовтня 1998 року
підсудний ОСОБА_3 не з»явився в судове
засідання, а тому ухвалою Славутського
міського суду щодо нього змінено міру
запобіжного заходу з підписки про
невиїзд на утримання під вартою.

Із рапортів працівників
Славутського МВ УМВС від 19 жовтня 1998
року, долучених до матеріалів
кримінальної справи вбачається, що
виконати ухвалу суду від 06 жовтня 1998
року про зміну міри запобіжного заходу
щодо ОСОБА_3 не представилось можливим,
оскільки за місцем проживання він
відсутній. Зі слів дружини ОСОБА_2 стало
відомо, що відповідач 06 жовтня 1998 року
пішов у Славутський міський суд і не
повернувся. Мати ОСОБА_8 пояснювала, що
в неї син не проживає, тривалий час вона
його не бачила, його місцеперебування
не відоме.

Ухвалою Славутського
міського суду від 28 жовтня 1998 року було
оголошено розшук ОСОБА_3

Подальші матеріали
переписки, що знаходяться в
кримінальній справі свідчать про те, що
протягом 1998-2011 року ОСОБА_3 не був
розшуканий.

03 березня 2011 року до
Славутського міськрайсуду надійшло
повідомлення в.о. начальника
Славутського РВ УМ ВС України в
Хмельницькій області про те, що ОСОБА_3
02 березня 2011 року затриманий та
знаходиться під вартою.

Відповідач не надав
об»єктивних доказів на підтвердження
своїх заперечень проти позову.

Таким чином в судовому
засіданні об»єктивно встановлено, що
на час приватизації квартири ОСОБА_3 за
місцем реєстрації в м. Славута по
вул.Б.Хмельницького,135/3 не проживав і
письмової згоди на приватизацію
квартири не давав.

Відповідно до ст. 8 Закону
України від 19 червня 1992 № 2482-XII "Про
приватизацію державного житлового
фонду» в редакції станом на 1999 рік за
громадянами, які не виявили бажання
приватизувати займане ними житло,
зберігається чинний порядок одержання
і користування житлом на умовах найму.

Приватизація державного
житлового фонду здійснюється
уповноваженими на це органами,
створеними місцевою державною
адміністрацією, та органами місцевого
самоврядування, державними
підприємствами, організаціями,
установами, у повному господарському
віданні або оперативному управлінні
яких знаходиться державний житловий
фонд.

Передача займаних квартир
(будинків) здійснюється в спільну
сумісну або часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають в
даній квартирі (будинку), в тому числі
тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку).

Згідно п.п. 13, 14, 18-22, 23-24, 28
Положення про порядок передачі квартир
(будинків) у власність громадян,
затвердженого наказом Державного
Комітету України по
житлово-комунальному господарству від
15.09.1992 № 56, в редакції станом на час
видачі розпорядження про приватизацію
спірної квартири та свідоцтва про
право власності на спірну квартиру,
приватизація державного житлового
фонду здійснюється уповноваженими на
це органами, створеними місцевою
державною виконавчою владою,
державними підприємствами,
організаціями, установами, у повному
господарському віданні або в
оперативному управлінні яких
знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків)
у власність громадян здійснюється на
підставі рішень відповідних органів
приватизації, що приймаються не
пізніше місяця з дня одержання заяви
громадянина.

Громадянин, який виявив
бажання приватизувати займану ним і
членами його сім'ї на умовах найму
квартиру (одноквартирний будинок),
звертається в орган приватизації або
до створеного ним підприємства по
оформленню документів, де одержує
бланк заяви (додатки 2, 3) та необхідну
консультацію.

Згода тимчасово відсутніх
членів сім'ї наймача на приватизацію
квартири (будинку) підтверджується
письмово і додається до заяви. При
оформленні заяви на приватизацію
квартири (будинку) громадянин бере на
підприємстві, що обслуговує жилий
будинок, довідку про склад сім'ї та
займані приміщення (додатки 4, 5). У
довідці вказуються члени сім'ї наймача,
які прописані та мешкають разом з ним, а
також тимчасово відсутні особи, за
якими зберігається право на житло.

Оскільки в судовому засіданні
достовірно встановлено, що на час
приватизації житла була відсутня
письмова згода ОСОБА_3 на приватизацію
цього житла і проведена у такий спосіб
приватизація житла порушує законні
права та інтереси позивачки, тому є
підстави для визнання незаконним
свідоцтва про право власності на житло
від 15 грудня 2013 року, виданого
Славутським деревообробним комбінатом
територіально-галузевого об”єднання
“Південно-західна залізниця” в
частині належності ОСОБА_3 квартири
АДРЕСА_2.

Суд вважає,що позивачка не пропустила
строку звернення до суду з позовом,
оскільки вона народилася у 1987 році,на
час приватизації житла була
малолітньою і про порушене право
дізналася лише в 2013 року.

Керуючись ст.8, 10, 14, 15, 158, 209, 212-215 ЦПК
України, суд,

в и р і ш и в:

позов задоволити. Визнати незаконним
свідоцтво про право власності на житло
від 15 лютого 1999 року, видане
Славутським деревообробним комбінатом
територіально-галузевого об”єднання
“Південно-західна залізниця” в
частині належності ОСОБА_3 квартири
АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
Роїк В.
П.