Справа № 2 - 284/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 січня 2013 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю представника позивачів ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства «Грандфінресурс» про визнання договору недійсним, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Грандфінресурс» про визнання договору недійсним, стягнення коштів.

Позивач вказував на те, що 12 червня 2012 року між ПП «Грандфінансресурс» та ним ОСОБА_2 укладено договір № 210241, за яким йому надано позику у розмірі 25000 грн. з умовою сплати одноразового комісійного внеску у розмірі 1625 грн., який він сплатив 12 червня 2012 року за квитанцією №281220009.

27 червня він мав отримати кредит, проте, кошти не отримав, а в телефонному режимі його повідомили про необхідність сплати значної суми коштів.

Посилаючись на те, що відповідач не є фінансовою установою, ввів його в оману, щодо обставин договору, повернути йому кошти, сплачені як комісійний внесок відповідач відмовився, просив суд визнати недійсним кредитний договір № 210241 від 12 червня 2012 року та додатки № 1, № 2 до нього, стягнути з відповідача на його користь 1625 грн. 31 коп. комісійного внеску.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заперечення проти позову, у яких посилався на те, що при укладанні зазначеного договору загальні вимоги укладання правочинів для їх дійсності були виконані, позивачу була надана інформація щодо умов договору, з якими позивач погодився, договір був укладений та підписаний сторонами.

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 12 червня 2012 року між ПП «Грандфінансресурс» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту № 210241.

Згідно п. 1.1 ст. 1 договору Адміністратор ПП «Грандфінансресурс», за згодою Учасника ОСОБА_2, зобовязався вчинити від імені та за рахунок Учасника певні юридичні дії, спрямовані на придбання Товару, або відповідної суми у позику, зазначеної у Доданку № 1 до наданого договору, а саме 25000 грн., на умовах діяльності програми «Альянс Україна», що міститься в Додатку № 2, який є невідємною частиною тому числі: сформувати Реєстр учасників, забезпечивши його адміністрування; організовувати та проводити заходи по розподілу грошового фонду, здійснити оплату Товару на користь Учасника або надати Учаснику відповідну суму у позику.

Відповідно п. 2.2.1 ст. 2 договору Учасник зобовязався сплатити одноразовий комісійний платіж (згідно Додатку №1 складає 6,5 % 1625 грн.) у день підписання сторонами даного договору та адміністративний платіж (згідно Додатку№1 складає 6,5 % - 1625 грн.), який сплачується не пізніше 15 календарних днів з моменту отримання договору.

Згідно п. 2.1.2 ст. 2 договору Учасник зобовязався своєчасно, не пізніше 15 числа кожного місяця, сплачувати загальний платіж (згідно Додатку №1 - 819 грн. 45 коп.), який включає чистий внесок (згідно Додатку №1 - 694 грн. 45 коп.), за рахунок якого Адміністратор здійснює оплату вартості Товару чи надає відповідні суми позику, та адміністративні витрати (згідно Додатку №1 складає 0,5 % - 125 грн.), що є платою за послуги Адміністратора з організації діяльності програми «Альянс Україна».

Відповідно п. 1.3 ст. 1 Додатку №2 до договору № 210241 від 12 червня 2012 року послуги, які є предметом договору, надаються шляхом формування Реєстрів учасників програми «Альянс Україна», метою яких є придбання Товару, або відповідної суми у позику, зазначеного у Додатку №1 до договору.

Згідно вимог п. 1.4 ст. 1 Додатку №2 до договору № 210241 від 12 червня 2012 року договір активується на четвертий день з моменту його підписання.

Згідно п.3.1 ст. 3 Додатку №2 до договору № 210241 від 12 червня 2012 року Учасник зобовязався щомісяця сплачувати загальний або мінімальний платіж. Такий обовязок виникає з наступного місяця після підписання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обмину є умисел у діях однієї із сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

При укладенні договору від 12 червня 2012 року між ПП «Грандфінансресурс» та ОСОБА_2 останній був ознайомлений з його умовами та погоджувався з умовами договору. Договір підписаний сторонами 12 червня 2012 року.

Представником відповідача надано до суду заяву, складену ОСОБА_3 власноручно 12 червня 2012 року, згідно якої він з умовами спірного договору ознайомлений, вони йому зрозумілі, копію примірника договору він отримав.

Відповідно до ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Якщо юридична особа ввела другу сторону в оману щодо свого права на вчинення такого правочину, вона зобовязана відшкодувати їй моральну шкоду, завдану таким правочином.

За змістом цієї норми матеріального права під відповідним дозволом (ліцензією) слід розуміти документ, який надає право на здійснення відповідної діяльності, ліцензування якої передбачено Законом України «Про ліцензування окремих видів підприємницької діяльності», Цивільним кодексом України або іншими нормативно-правовими актами.

Правовідносини, що виникли між сторонами на підставі договору або нормативного акту, та які підлягають ліцензуванню, визначаються судами на підставі нормативних актів, які регулюють діяльність сторін правовідносин, договорів між ними та доказів щодо фактичних прав та обовязків, які виникли між сторонами правовідносин.

За такого, суд вважає, що правовідносини, на які розповсюджується Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», між сторонами не виникло.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_2 до приватного підприємства «Грандфінресурс» про визнання договору недійсним, стягнення коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Н.А. Спінчевська