АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4453/13 Справа № 437/2198/12 Головуючий у 1 й інстанції - Прижигалінська Т.В. Доповідач - Прозорова М.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2013 року колегія судців судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Пономарь З.М., Ремеза В.А.,

при секретарі: Литвиненко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 (третя особа - ОСОБА_4) про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що 26.05.2011 року біля 21 год. 30 хв. ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався по автошляху Харків-Сімферополь по направленню з м. Запоріжжя в м. Новомосковськ. На 232 км вказаного шляху ОСОБА_2 не переконався в небезпеці подальшого руху, тобто не вибрав небезпечну швидкість руху, та через перебування у стані алкогольного сп'яніння гід час керування автомобілем заснув, внаслідок чого втратив контроль над керуванням транспортним засобом, виїхав на зустрічну смугу руху та скоїв зіткнення з автомобілем Хонда CRV держномер НОМЕР_3 під керуванням позивача ОСОБА_5

Невиконання відповідачем Правил дорожнього руху України призвело до дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої пасажир автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_7 загинув, а позивач ОСОБА_5 вибив ліву ногу, розбив голову до крові, пошкодив праву руку та отримав незначні подряпини по всьому тілу. Для отримання лікарської допомоги та до судово-медичного експерта одразу не звернувся через специфіку своєї роботи, пов'язаної з відрядженнями по всій території України.

На лікування отриманих тілесних пошкоджень, а саме придбання необхідних медичних препаратів, позивач витратив 5000 гривень. Крім того, через втрату свого автомобіля та необхідність переміщення по території України кожного дня він - позивач вимушений був наймати водія з легковим автомобілем для виконання своєї роботи, при цьому сплачувати як послуги водія так і проживання водія у готелях, на що позивачем було витрачено 4000 гривень. Згідно висновку авто-товарознавчої експертизи №212/11 від 21.05.2011 року матеріальний збиток, спричинений власникові автомобіля Хонда держномер НОМЕР_3 внаслідок його пошкодження при ДТП, складає 86659,59 грн.

Також позивач вважав, що діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яка виражається у фізичному болі та стражданнях, які він зазнав через погіршення стану здоров'я. В результаті ДТП змінився його звичайний уклад життя - із спортивного, активного та впевненого в собі молодого чоловіка зі швидким та багатократним переміщенням на автомобілі, він став обмеженим у переміщеннях, з проблемами як дістатися до місця роботи та назад через відсутність свого автомобіля. Такий постійний стан позивача викликав у нього депресію та психологічну травму.

Тому ОСОБА_5 просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь завдані йому матеріальні збитки в розмірі 95650 грн. 59 коп., а також моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2012 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 90250 грн. 59 коп. та моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

Також суд стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1009 грн. 80 коп. (а.с.103-104).

З таким рішенням ОСОБА_2 не погодився і звернувся з апеляційною скаргою, в який ставить питання про зміну рішення суду у частині розміру моральної та матеріальної шкоди, та постанову нового рішення, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального законодавства (а.с.109-112).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду змінити у частині розміру моральної шкоди, у зв'язку з чим постановити нове рішення на підставі ст. 309 ЦПК України з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.01.2012 року ОСОБА_2 визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Цивільний позов ОСОБА_5 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн. в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.03.2012 року вирок суду в вирішення цивільного позову скасовано та справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд в той же суд в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля Хонда CRV р/н НОМЕР_3 є ОСОБА_4. Право позивача ОСОБА_5 на керування та розпорядження вищевказаним автомобілем, а також на отримання та сплату грошових сум за угодами про стягнення спричиненої пошкодженням автомобіля підтверджується довіреністю від 01.07.2008 року, що міститься в матеріалах справи (а.с.96,97).

З матеріалів справи та матеріалів кримінальної справи вбачається, що відповідач не має обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно довідок від 30.05.2011 року ТОВ "Техпоставка" ОСОБА_5 працює на даному підприємстві на посаді менеджера з продаж. Основним родом його діяльності є службові відрядження на вугільні підприємства, в який він використовує свій особистий автотранспорт. В період з 23.02.2011 року по 25.02.2011 року ОСОБА_5 повинен був знаходитись у відрядженні в Луганській області.

В суді ОСОБА_5 пояснив, що через втрату свого автомобіля та необхідність переміщення по території України кожного дня він вимушений був наймати водія з легковим автомобілем для виконання своєї роботи, при цьому сплачувати як послуги водія так і проживання водія у готелях.

Частково задовольняючи вказані позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 3600 грн., суд першої інстанції правомірно виходив з того, що необхідність найму водія та його проживання в готелі позивачем не доведена, відповідний договір між позивачем та водієм ОСОБА_8 не укладався.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення на лікування в розмірі 5000 грн., суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем не надано підтверджуючих документів на придбання необхідних медичних препаратів.

Відповідно до висновку №212/11 експертного автотоварознавчого дослідження від 21.05.2011 року вартість матеріальної шкоди, спричиненої власникові автомобіля Хонда CR-V держномер НОМЕР_3, складає 86650 грн. 59коп.

За таких обставин, в силу діючого законодавства, а саме ст. 1166 ЦК України, суд першої інстанції правомірно стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 вказану суму матеріальної шкоди.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що позивач не є власником автомобіля Хонда CRV держномер НОМЕР_3, керував не підставі довіреності, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", згідно зі ст. 48 Закону України "Про власність" положення щодо захисту права власності поширюється також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором, така особа також вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну.

Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн., то с таким висновком колегія суддів не може погодитися з наступних підстав.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, наявності її вини.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України та положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача, часу та зусиль необхідних для відновлення попереднього стану та інших обставин. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що після ДТП ОСОБА_5 не звертався для отримання лікарської допомоги та до судово-медичного експерта.

Виходячи з вищенаведеного, ураховуючи конкретні обставини справи, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості сума стягнутої на користь позивача моральної шкоди підлягає зменшенню до 5000 грн. а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,315,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2012 року - змінити в частині стягнутої судом суми моральної шкоди, зменшивши її розмір до 5 000 грн.

В іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: