Провадження по справі № 2/260/1927/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2013 року Ленінський районний
суд м. Донецька у складі:

головуючого судді
Бескровної О.Л.

при секретарі
Гладкій Г.В.

за участю:

позивача:
ОСОБА_1

відповідача:
ОСОБА_2

представника відповідача:
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т
А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє
утримання, зазначивши в обґрунтування
позовних вимог наступне. Відповідач
доводиться їй матір»ю, разом з тим вже
багато років вона з нею не проживає і
мати її вихованням не займається.
Вказала, що мешкає разом з бабусею
ОСОБА_4, яка докладає необхідні зусиллі
для її виховання, надає матеріальну
допомогу. Їй достовірно відомо, що
відповідач працює у Приватному
підприємстві «Донецьксталь» на посаді
секретаря керівника, має стабільний
заробіток і, відповідно, має можливість
надавати матеріалу допомогу на
утримання доньки. З огляду на
викладене, посилаючись на вимоги ст.ст.
180, 181, 182 СК України просила суд стягнути
з відповідача на її користь аліменти у
розмірі 1/4 частини з усіх видів її
заробітку (доходу), але не менш ніж 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, до досягнення нею
повноліття.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримала позовні вимоги у повному
обсязі, вказала, що коли їй виповнилося
чотири роки, батьки розлучилися.
Починаючи з дворічного віку вона
мешкає разом з бабусею і дідусем, вони
її матеріально забезпечують, крім того
батько щомісячно надсилає їй 1 000 грн.
Разом з тим, коли вона звертається до
матері за матеріальною допомогою,
остання відмовляється її надавати.
Вказала, що один раз на рік ОСОБА_2
возить її на відпочинок, більше у її
вихованні і забезпеченні участі не
приймає. Вона намагалася приживати
разом з матір»ю у період з травня 2013
року по червень 2013 року, однак знову
повернулася до бабусі з дідусем,
оскільки мати її ображала,
застосовувала відносно неї фізичну
силу. Вважає, що оскільки є
неповнолітньою особою, її майнові
права захищені ст. 51 Конституції
України, крім того зауважила, що
відповідач є працездатною особою,
інших дітей не має, у зв»язку із чим
ОСОБА_2 має можливість сплачувати
аліменти на утримання своєї доньки -
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, вважає їх
необґрунтованими і такими, що
задоволенню не підлягають з огляду на
наступне. Вона постійно піклується
своєю донькою - позивачем ОСОБА_1, надає
їй матеріальну допомогу, возить її на
відпочинок. Дівчинка почала мешкати
разом з бабусею з липня 2013 року і саме з
вказаного часу бабуся займається її
утриманням. Вважає, що у такому випадку
відсутні підстави для стягнення з неї
аліментів на утримання ОСОБА_1

Представник відповідача ОСОБА_3 у
судовому засіданні підтримав позицію
свого довірителя, надав аналогічні
пояснення.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5
суду пояснила, що познайомилася з
відповідачем у січні 2013 року на
відпочинку у Дубаї, крім того ОСОБА_1 з
вказаного часу почала відвідувати
гурток танців, де вона працює
викладачем. Вказала, що ОСОБА_2
оплачувала усі витрати за гурток,
дівчинка мешкала разом з матір»ю. На
початку серпня 2013 року коли вона
зустрілася з ОСОБА_1, вона їй сказала, що
мешкає разом з бабусею, доглядає за нею
оскільки вона старенька. Їй також
відомо, що у вересні 2013 року дівчинка
також мешкала у своєї бабусі.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні
суду пояснив, що відповідач ОСОБА_2
доводиться йому донькою, а позивач
ОСОБА_1 - його онука. Зазначив, що ОСОБА_1
не мешкає разом з матір»ю, де саме вона
проживає йому не відомо. Її
матеріальним забезпеченням займаються
інші бабуся і дідусь, а також мати.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7
вказала, що позивач доводиться її
хрещеною донькою, знає її з 9 років. До
цього часу була знайома з батьком
ОСОБА_1, її матір»ю. Їй достовірно
відомо, що дівчинка постійно мешкала
разом з бабусею ОСОБА_4, мати лише
возила доньку на відпочинок, а
матеріальним забезпеченням дитини
займалися бабуся з дідусем - по лінії
батька. Влітку 2013 року ОСОБА_1 деякий
час мешкала у матері, але усі її речі
були у бабусі. Дівчинка займається у
гімназії, усі витрати за навчання
несуть бабуся з дідусем та батько, який
на теперішній час проживає у м.Києві.
Зауважила, що практично ніколи не
бачила матір разом з донькою, у них дуже
складні стосунки, дівчинка вважає її
сторонньою людиною.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши матеріали справи,
встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження
серії НОМЕР_2, батьками позивача ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_9 та ОСОБА_2 (а.с. 3)

Так, позивач ОСОБА_1 вказала, що з
дитинства мешкає разом з бабусею
ОСОБА_4 і знаходиться на її утриманні,
вказані обставини також підтвердила у
судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та
ОСОБА_6, разом з тим відповідач ОСОБА_2
не заперечувала, що її донька проживає
з бабусею.

Згідно з вимогами ст. 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття. У
відповідності зі ст. 181 ч.3 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька або
у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 182 СК
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує:1) стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Так, суд критично ставиться до доводів
відповідача щодо відсутності підстав
для стягнення з неї аліментів, оскільки
вона постійно забезпечує свою доньку, у
зв»язку із тим, що вказані обставини не
є підставою для звільнення її від
оплати аліментів на підставі рішення
суду з урахуванням того, що
неповнолітня дитина з матір»ю не
мешкає.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Сімейного
кодексу України, кожен учасник
сімейних відносин, який досяг
чотирнадцяти років, має право на
безпосереднє звернення до суду за
захистом свого права або інтересу.

Суд оцінив усі обставини справи,
докази, надані обома сторонами, участь
обох батьків у вихованні дитини,
надання ними матеріальної допомоги,
прийняв до уваги квитанції і чеки щодо
понесених витрат на утримання дитини,
вважає, що відсутні підстави для
відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 і
зобов»язання відповідача на підстави
рішення суду сплачувати у подальшому
аліменти на утримання дитини, до її
повноліття.

При ухваленні рішення суд також
враховує матеріальні інтереси дитини,
відсутність домовленості між
сторонами про сплату аліментів і,
відповідно, критично ставиться до
тверджень відповідача з приводу того,
що рішення суду про стягнення
аліментів образливо впливає на неї, як
на матір дитини.

З урахуванням наведених норм
закону та всіх обставин справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню і
з відповідача на користь позивача
ОСОБА_1 необхідно стягнути щомісячно
аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх
видів її заробітку (доходу), але не менш
ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, до її повноліття.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК
України, ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» з відповідача на користь
держави необхідно стягнути судовий
збір у розмірі 229, 40 гривень.

На підставі ст. ст. 18, 180 - 183, 191 СК
України та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 81, 88,
209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, -

В И Р І Ш
И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженки м.Макіївка Донецької
області, ІН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно аліменти у
розмірі 1/4 частини з усіх видів її
заробітку (доходу), але не менш ніж 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, починаючи з 13
вересня 2013 року до досягнення ОСОБА_1
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженки м.Макіївка Донецької
області, ІН НОМЕР_1, на користь держави
судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

Рішення у частині стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ: