Справа № 367/7906/13-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2013 року Ірпінський
міський суд Київської області в складі:

головуючого судді
Пархоменко О.В.

при секретарі
Ринда Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ірпінського
міського суду справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із даним
позовом, посилаючись на те, що 26 березня
1978 року він зареєстрував шлюб з
відповідачкою, відповідно до свідоцтва
про розірвання шлюбу від 09 грудня 2009
року шлюб між ним та ОСОБА_2. розірвано .
В період шлюбу відповідачка придбала ?
частину квартири АДРЕСА_1

Позивач вказує, що він є інвалідом І
групи, не мав самостійного доходу,
отримує пенсію, вважає, що має право на ?
частину квартири за вищевказаною
адресою. Про те, що його бувша дружина
придбала ? частину квартири за
вищевказаною адресою, йому стало
відомо в березні 2011 року, коли їх менший
з відповідачкою син ОСОБА_4 проводив
ремонт в цій квартирі та розповів йому
про те, що відповідачка придбала ?
частину житла в 2006-2007 роках.
Відповідачка має ? частину квартири за
вищевказаною адресою, в якій він
проживає, не сплачує кошти за
комунальні послуги.

В зв'язку із викладеними обставинами
позивач просив визнати за ним право
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, надав суду письмову заяву про
розгляд справи в його відсутність,
оскільки він є інвалідом 1 групи і не
має можливості з'являтися в судове
засідання.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, надала суду письмову
заяву про розгляд справи в її
відсутності, проти задоволення
позовних вимог заперечує, а також
надала суду письмові заперечення, в
яких вказує, що квартира АДРЕСА_1 була
придбана 08 грудня 2008 року згідно
договору купівлі-продажу,
зареєстрованого в державному реєстрі
за № 5582 , в електронному реєстрі прав
власності на нерухоме майно за № 25050231
від 16.01.2009 року; шлюб з ОСОБА_1 було
розірвано за рішенням Хмельницького
міськрайнного суду від 02 липня 2008 року,
яке набрало законної сили 14 липня 2008
року. Таким чином дана квартира не
належить до спільного майна, набутого з
ОСОБА_1 Щодо ? частки квартири, в якій
проживає ОСОБА_1 повідомляє, що в даній
квартирі вона після розірвання шлюбу
не проживала, в квартирі зареєстровані
5 осіб, фактично проживали позивач по
справі, син (передчасно помер 04 липня 2013
року), невістка та їхня дитина. При
цьому діти надавали кошти на оплату
комунальних послуг. Враховуючи те, що
особовий рахунок був відкритий на
позивача, всюди фігурувало його
прізвище, хто б не платив за комунальні
послуги. Вважає, що позовна заява
ОСОБА_1 безпідставна та задоволенню не
підлягає.

В зв'язку із цим суд, враховуючи
письмові заяви позивача та
відповідача, вважав за можливе
розглянути справу у відсутності сторін
на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється. З огляду на викладене
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши письмові докази по справі, суд
вважає заявлений позов таким, що не
підлягає до задоволення, виходячи із
наступного.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі не
підлягають доказуванню; обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач та відповідачка перебували у
зареєстрованому шлюбі, який 26 липня 2008
року розірваний у встановленому
законом порядку, після розірвання
шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_2

Встановлено, що згідно договору
купівлі-продажу квартири від 8 грудня
2008 року, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстровано в реєстрі за № 5582 ОСОБА_6
та ОСОБА_2. купили в рівних частинах
(тобто по ? частині) квартиру номер
АДРЕСА_1 Згідно Витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно КП
КОР "Ірпінське бюро технічної
інвентаризації" від 16.01.2009 року право
власності на квартиру АДРЕСА_1
зареєстровано за ОСОБА_2. - ? частина,
ОСОБА_6 - ? частина.

Встановлено, що відповідачка 20 лютого
2009 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та
після реєстрації даного шлюбу дружині
присвоєно прізвище ОСОБА_2

Наведені обставини підтверджуються
копіями свідоцтва про розірвання
шлюбу, паспортів позивача та
відповідача, договору купівлі-продажу
квартири від 08 грудня 2008 року, Витягу з
державного реєстру правочинів, Витягу
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно, свідоцтва про шлюб,
іншими матеріалами справи.

У відповідності до ст. 22 КпШС УРСР
майно, нажите подружжям за час шлюбу, є
його спільною сумісною власністю.
Кожен з подружжя має рівні права
володіння, користування і
розпорядження цим майном. Подружжя
користується рівними правами на майно
і в тому разі, якщо один з них був
зайнятий веденням домашнього
господарства, доглядом за дітьми або з
інших поважних причин не мав
самостійного заробітку.

У відповідності до ст. 57 СК України
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до
шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час
шлюбу, але на підставі договору
дарування або в порядку спадкування; 3)
майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але
за кошти, які належали їй, йому
особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час
шлюбу внаслідок його приватизації
відповідно до Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду" ; 5) земельна ділянка, набута нею,
ним за час шлюбу внаслідок
приватизації земельної ділянки, що
перебувала у її, його користуванні, або
одержана внаслідок приватизації
земельних ділянок державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій,
або одержана із земель державної і
комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
Земельним кодексом України. Особистою
приватною власністю дружини та
чоловіка є речі індивідуального
користування, в тому числі коштовності,
навіть тоді, коли вони були придбані за
рахунок спільних коштів подружжя.
Особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є премії, нагороди, які вона,
він одержали за особисті заслуги. Суд
може визнати за другим з подружжя право
на частку цієї премії, нагороди, якщо
буде встановлено, що він своїми діями
(ведення домашнього господарства,
виховання дітей тощо) сприяв її
одержанню. Особистою приватною
власністю дружини, чоловіка є кошти,
одержані як відшкодування за втрату
(пошкодження) речі, яка їй, йому
належала, а також як відшкодування
завданої їй, йому моральної шкоди.
Особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є страхові суми, одержані нею,
ним за обов'язковим особистим
страхуванням, а також за добровільним
особистим страхуванням, якщо страхові
внески сплачувалися за рахунок коштів,
що були особистою приватною власністю
кожного з них. Суд може визнати
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка майно, набуте нею, ним за час
їхнього окремого проживання у зв'язку з
фактичним припиненням шлюбних
відносин. Якщо у придбання майна
вкладені крім спільних коштів і кошти,
що належали одному з подружжя, то
частка у цьому майні, відповідно до
розміру внеску, є його особистою
приватною власністю.

У відповідності до ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

У відповідності до ч.1 ст. 69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Як встановлено в судовому засіданні
позивач та відповідачка перебували у
зареєстрованому шлюбі, який 26 липня 2008
року розірваний у встановленому
законом порядку, після розірвання
шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_2 та 20
лютого 2009 року відповідачка
зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та після
реєстрації даного шлюбу змінила своє
прізвище на ОСОБА_2 Також встановлено,
що згідно договору купівлі-продажу
квартири від 8 грудня 2008 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі
за № 5582 ОСОБА_6 та ОСОБА_2. купили в
рівних частинах (тобто по ? частині)
квартиру номер АДРЕСА_1 Згідно Витягу
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно КП КОР "Ірпінське бюро
технічної інвентаризації" від 16.01.2009
року право власності на квартиру
АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2. - ?
частина, ОСОБА_6 - ? частина.

Таким чином, спірна квартира АДРЕСА_1
була придбана відповідачкою після
розірвання шлюбу з позивачем і не
являється спільною сумісною власністю
позивача та відповідачки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що відсутні підстави для визнання за
позивачем права власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1, а тому суд відмовляє
позивачу у задоволенні позову
повністю.

На підставі ст. ст. 22-29 КпШС УРСР, ст. ст.
57, 60-61, 63, 65, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 317, 319,
367, 368 ЦК України, керуючись ст. ст.10, 11, 60,
61, 212, 214, 215, 218 ЦПК України суд:

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл
майна подружжя залишити без
задоволення.

Копію рішення направити сторонам для
відома.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через
Ірпінський міський суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: О. В. Пархоменко