УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2013 р. Суддя Київського
районного суду м. Харкова Божко В.В.,
розглянувши заяву представника
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» ОСОБА_1 про забезпечення
позову Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и
в :

09 грудня 2013 р. представник позивача ПАТ
«Укрсоцбанк» звернулась до суду з
позовом до відповідачів, в якому
просила суд постановити рішення, яким
стягнути солідарно з відповідачів суму
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 196 559, 36 грн., стягнути
солідарно з відповідачів суму
сплаченого судового збору в розмірі 1
965, 59 грн.

Ухвалою суд від 20.12.2013 р. по
вищезазначений справі відкрито
провадження у справі.

09.12.2013 р. представник
позивача ОСОБА_1 надала заяву про
забезпечення позову, в якій вона
просить забезпечити позов шляхом
накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1,
що належить на праві приватної
власності відповідачу ОСОБА_2

Перевіривши матеріали справи, вважаю,
що клопотання не підлягає
задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити заходи забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України
передбачено, що забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Як зазначив Пленум Верховного Суду
України в п. 4 Постанови від 22.12.2006 р. № 9
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяви про забезпечення позову суд
(суддя) з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, повинен пересвідчитись, зокрема,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
з’ясувати обсяг позовних вимог, данні
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
яка звернулась з такою заявою, позовним
вимогам.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 151 ЦПК
України, у заяві про забезпечення
позову повинно бути зазначено, зокрема,
обґрунтування необхідності
застосування конкретного виду
забезпечення позову. Між тим, заява про
забезпечення позову подана
представником позивача без додержання
вказаної норми процесуального закону.

Крім того, забезпечення
позову є вжиттям судом заходів щодо
охорони матеріально-правових
інтересів позивача проти несумлінних
дій відповідача, який за час розгляду
справи може вчинити дії, направлені на
утруднення виконання рішення суду.

Оскільки заява не містить
належного обґрунтування припущення
позивача, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду в частині стягнення суми, заява
позивача про забезпечення позову
задоволенню не підлягає.

Крім того, представник позивача,
звернувшись із заявою про
забезпечення позову, суду надала
ксерокопію витягу про реєстрацію право
власності на спірне нерухоме майно за
2003 р., не надавши суду даних про
належність спірної квартири в даний
час.

На підставі викладеного, керуючись ст.
151, 152, 153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви про забезпечення
позову – відмовити.

Суддя –