РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2013 року

Київський районний суд міста Харкова у
складі:

головуючого судді
Нев'ядомського Д.В.

при секретарі Левченко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Харкова
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про зобов'язання повернути
грошові кошти, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про зобов'язання
повернути грошові кошти.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач вказав, що автомобіль марки
ЗАЗ, моделі DAEWOO Т 13110Я, р. н. НОМЕР_1,
згідно до облікових даних ВРЕР № 2
ГУМВСУ Харківської області, належить
ОСОБА_3 Останній, відповідно до
довіреності від 30.09.2010 p., посвідченою
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4,
уповноважив ОСОБА_2 бути його
представником в установах та
підрозділах МВС України, інших
установах, підприємствах та
організаціях з усіх, без винятку
питань, пов'язаних з експлуатацією,
керуванням користуванням та
розпорядженням належного йому
автомобіля.

Діючи в межах наданих повноважень,
реалізуючи делеговані їй права, 15.10.2012
р. ОСОБА_2, від імені ОСОБА_3, по праву
передоручення видала довіреність, якою
уповноважила позивача ОСОБА_1 на
проведення ремонту автомобіля, його
експлуатацію та інш. з правом
представлення інтересів у органах ДАЇ.

За вказаний, фактично куплений
автомобіль, позивач передав ОСОБА_2
грошові кошти у розмірі 29000 (двадцяти
дев'яти) тисяч гривень, а відповідач
передала йому свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу і автомобіль з
ключами, про що видала відповідну
розписку від 15.10.2012 р. Договір
купівлі-продажу на автомобіль марки
ЗАЗ, моделі DAEWOO Т 13110, р.н. НОМЕР_1 ми з
відповідачем домовилися оформити
письмово пізніше. Позивач користувався
автомобілем до 15.01.2013 p., після чого він
був вилучений працівниками ДАЇ за
борги ОСОБА_3. за яким автомобіль
обліковується в органах ДАЇ по цей час.

06.03.2013 р. позивач звернувся до
Київського районного суду м. Харкова з
позовом до ОСОБА_2 про визнання
довіреності від 15.10.2012 р. удаваною,
визнання договору купівлі-продажу
автомобіля марки ЗАЗ, моделі DAEWOO 13110,
р.н. НОМЕР_1 від 15.10.2012 p., укладеним між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, та про визнання права
власності на автомобіль за ОСОБА_1 В
процесі слухання справи відповідачка
неодноразово підтверджувала як факт
наявності між ними договору на
подальше оформлення продажу
автомобіля так і сам факт передачі
позивачем та отримання нею від
позивача за продаж автомобіля 29000 грн.
Не зважаючи на це, рішенням Київського
районного суду м. Харкова від 28 травня
2013 р. в задоволенні позовних вимог було
відмовлено, оскільки, як зазначає суд,
довіреність на право користування та
розпорядження майном не свідчить про
укладення сторонами договору
купівлі-продажу. Судом встановлено, що
на примусовому виконанні в Головному
управлінні юстиції знаходиться на
виконанні виконавчий лист про
стягнення заборгованості з боржника
ОСОБА_3, за яким зареєстровано спірний
автомобіль на користь ПАТ „АБ"
Укргазбанк". Постановою державного
виконавця було накладено арешт на все
майно боржника та оголошено майно у
розшук. Згідно даних ДАІ спірний
автомобіль марки ЗАЗ, модель DAEWOO T 13110,
р.н. НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_3, у
зв'язку з чим він також був оголошений у
розшук та накладений па автомобіль
арешт.

Таким чином, ОСОБА_2, отримавши від мене
29 000 грн., набула зазначені кошти без
відповідної правової підстави, а тому
повинна повернути їх у повному обсязі.

Відповідно до ст. 11 ЦК України -
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків є юридичні факти.

В даному випадку юридичним фактом є дії
відповідача щодо набуття майна без
достатньої правової підстави.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Положення цієї глави
застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших осіб
чи наслідком події.

Умовою виникнення зобов'язання
внаслідок безпідставного набуття
майна є зберігання майна в однієї особи
при втраті майна іншою особою,
причинний зв'язок між цими подіями та
відсутність достатньої правової
підстави для збільшення майна в однієї
особи за рахунок іншої особи.
Відсутність достатньої правової
підстави набуття відповідачем 29000 грн.
підтверджується тим, що ці грошу були
передані позивачу під розписку за
автомобіль, який вона відповідно до
довіреності від 15.10.2012 надавала
позивачу в експлуатацію. Домовленість
не була виконана відповідачем, адже з
15.01.2013 р. позивач не мав змоги
використовувати зазначений автомобіль
у зв'язку з його вилученням
працівниками ДАЇ за борги колишнього
власника. Письмово договір
купівлі-продажу зазначеного
автомобіля між позивачем та
відповідачем на той час ще не був
укладений.

Ст. 1212 ЦК України надає право кредитору
(потерпілій особі) вимагати від
боржника повернення безпідставно
набутого майна і зобов'язує боржника
виконати цю вимогу і повернути
безпідставно набуте майно. Відповідач
відмовляється від добровільного
повернення безпідставно набутих
коштів, зустрічей з позивачем уникає,
чим змусив позивача звернутися до суду
за захистом своїх прав.

В судовому засіданні позивач свій
позов підтримав у повному обсязі,
просив суд задовольнити його, надав
пояснення відповідно до змісту
позовної заяви.

В судовому засіданні відповідач
проти позову заперечувала та надала
письмові та усні заперечення, згідно
яких, вона, діючи на підставі
довіреності від 30.09.2010 року,
посвідченої приватним нотаріусом ХМНО
ОСОБА_4, діючи від імені довірителя
ОСОБА_3, фактично здійснила на його
користь продаж належного ОСОБА_3
автомобіля ЗАЗ держ. номер НОМЕР_1 за
суму 29 000, 00 грн.

Згідно до статті 244 Цивільного
кодексу України, Довіреністю є
письмовий документ, що видається
однією особою іншій особі для
представництва перед третіми особами.
Довіреність на вчинення правочину
представником може бути надана особою,
яку представляють (довірителем),
безпосередньо третій особі.

У відповідності до положень статті 237
ЦК України. - Представництвом є
правовідносини, в якому одна сторона
(представник) зобов'язана або має право
вчинити правочин від імені другої
сторони, яку вона представляє.

Згідно до статті 239 ЦК України -
Правочин, вчинений представником,
створює, змінює, припиняє цивільні
права та обов'язки особи, яку він
представляє.

Отже, належними сторонами у
правовідносинах купівлі-продажу (як це
вважає позивач ОСОБА_1, є: ОСОБА_5 (від
імені якого та на підставі довіреності
діяла відповідач ОСОБА_2) як продавець
й, відповідно, позивач ОСОБА_1 як
покупець у правочині.

Відповідно, позов ОСОБА_1, заявлений до
ОСОБА_2 повинен бути пред'явлений до
ОСОБА_3 як первісного власника спірного
автомобіля ЗАЗ держ. номер НОМЕР_1.
Відтак, належним відповідачем у справі
є ОСОБА_5

Вивчивши позовну заяву, вислухавши
сторони, дослідивши надані сторонами
докази та інші матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2,
діючи на підставі довіреності від
30.09.2010 року, посвідченої приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_4, діючи від імені
довірителя ОСОБА_3, фактично здійснила
на його користь продаж належного
ОСОБА_3 автомобіля ЗАЗ держ. номер
НОМЕР_1 за суму 29 000, 00 грн. Вказані гроші
ОСОБА_2 витратила на власні потреби, про
що вона повідомила в судовому
засіданні. Проте, рішенням Київського
районного суду м. Харкова від 28 травня
2013 р. в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
правочину удаваним, визнання дійсним
договору купівлі-продажу та визнання
права власності на вказаний автомобіль
було відмовлено. Таким чином, ОСОБА_2
фактично отримала від ОСОБА_1 кошти в
сумі 29000 гривень без достатньої
правової підстави, оскільки фактично
не відчужила даний автомобіль
позивачеві. Крім того, і користуватися
даним автомобілем позивач не міг,
оскільки він був в нього вилучений, так
як на нього був накладений арешт.

Згідно ст. 1212 ЦК України - кредитор має
право вимагати від боржника повернення
безпідставно набутого майна і
зобов'язує боржника виконати цю вимогу
і повернути безпідставно набуте майно.

Заперечення відповідачки не
спростовують висновків суду, оскільки
позивачем гроші передавалися
відповідачці і вона їх витратили на
власні потреби.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 11, 1212 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88,
114, 209, 212, 213 - 215, 218 ЦПК України,-

В и р і ш и В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання
повернути грошові кошти - задовольнити
повністю.

Зобов'язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1
грошові кошти в сумі 29000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 405 гривень.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Київський районний суд міста Харкова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Нев'ядомський