Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2013 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.,

при секретарі Костенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського районного суду м. Києва заяву про визнання мирової угоди по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Комунальне підприємство "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" про визнання права власності на господарські споруди,

в с т а н о в и в:

Дніпровським районним судом м. Києва відкрите провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Комунальне підприємство "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" про визнання права власності на господарські споруди.

Відповідно до предмету позову, позивач ОСОБА_1 просить суд: "Визнати за ОСОБА_1 право власності на самовільно збудоване нерухоме майно, а саме: гараж позначений в технічному паспорті під літерою "Д" загальною площею 23,8 кв.м, прибудову під літерою "а-3" до житлового будинку загальною площею 12,8 кв.м, прибудова до сараю під літерою "б" загальною площею 2,7 кв.м та навіс під літерою "Ж" загальною площею 23,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1".

22 лютого 2013 року представник позивача ОСОБА_4 подала заяву про закриття провадження у справі, у зв'язку з укладенням між сторонами у справі мирової угоди по даній справі, на слідуючих умовах:

"Ми, ОСОБА_1 разом зі своїми сестрами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вирішили врегулювати наш спір шляхом укладення мирової угоди наступного змісту:

1. Визнати за ОСОБА_1 право власності на самовільно збудоване нерухоме майно, а саме: гараж позначений в технічному паспорті під літерою "Д" загальною площею 23,8 кв.м, прибудову під літерою "а-3" до житлового будинку загальною площею 12,8 кв.м, прибудова до сараю під літерою "б" загальною площею 2,7 кв.м та навіс під літерою "Ж" загальною площею 23,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

2. При розподілі земельної ділянки в натурі за державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 інтереси відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 будуть враховані.

3. При визначенні порядку користування земельною ділянкою за державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 інтереси ОСОБА_3 та ОСОБА_2 будуть враховані.

4. Витрати на державну реєстрацію прав власності і видачу свідоцтва про право власності на господарські споруди несе ОСОБА_1".

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомні належним чином, відповідачі подали до суду окремі заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наведені представником позивача ОСОБА_4 підстави для укладання мирової угоди, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини першої та п'ятої статі 175 Цивільного процесуального кодексу України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмету позову.

Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Так, виходячи з предмету спору, позивачем ОСОБА_1 заявлені вимоги про визнання за собою право власності на самовільно збудоване нерухоме майно, а саме: гараж позначений в технічному паспорті під літерою "Д" загальною площею 23,8 кв.м, прибудову під літерою "а-3" до житлового будинку загальною площею 12,8 кв.м, прибудова до сараю під літерою "б" загальною площею 2,7 кв.м та навіс під літерою "Ж" загальною площею 23,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Разом з тим, суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обов'язки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обов'язків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини однозначно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін. Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до цього предмета.

З огляду на викладене, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, що відповідає положенням ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, відмовляє у визнанні мирової угоди по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Комунальне підприємство "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" про визнання права власності на господарські споруди, оскільки умови мирової угоди, які узгодженні сторонами у справі, виходять за межі заявлених позовних вимог, за своїм змістом є такими, що не можуть бути виконані сторонами спору, оскільки стосуються прав та інтересів сторін у справі, які можуть виникнути у майбутньому, що суперечить положенням статей 213-215 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки ухвала про визнання мирової угоди є судовим рішенням, тому має містити обов'язкові його складові - визначеність щодо вставлених обставин (фактів), їх правової оцінки, а прийняття рішення на майбутнє не передбачено цивільним процесуальним законодавством.

Керуючись ст.ст. 175, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити у визнанні мирової угоди по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Комунальне підприємство "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" про визнання права власності на господарські споруди.

Відповідно до положень ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

С у д д я