Провадження 2/635/4857/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року
селище
Покотилівка

Харківський районний суд Харківської
області у складі:

головуючого - судді О.М. Пілюгіної

за участі секретаря Бабенко І.К.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на автомобіль, зняття арешту,
третя особа Московський відділ
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом та
просить визнати за ним право власності
на автомобіль марки Skoda, модель Oktavia,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
2005 року випуску, сірого кольору, номер
шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, об'єм двигуна
1595 куб. см. та зняти арешт з зазначеного
автомобіля. В обґрунтування своїх
вимог посилається на те, що 26 вересня 2011
року між позивачем та відповідачем був
укладений письмовий договір
купівлі-продажу автомобіля. Відповідно
до умов договору відповідач
зобов'язався передати рухоме майно -
автомобіль марки Skoda, модель Oktavia,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
2005 року випуску, сірого кольору, номер
шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, об'єм двигуна
1595 куб. см. у власність позивачу, а
позивач зобов'язався прийняти і
сплатити за нього грошову суму у
розмірі 65300,00 гривень. Свої зобов'язання
за договором купівлі-продажу від 26
вересня 2011 року відповідач виконав в
повному обсязі та передав автомобіль
марки Skoda, модель Oktavia, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2005 року
випуску, сірого кольору, номер шасі
(кузова, рами) НОМЕР_2, об'єм двигуна 1595
куб. см. позивачу, а позивач сплатив
обумовлену договором грошову суму,
шляхом внесення до укладання договору
грошових коштів в сумі 65300,00 гривень на
поточний рахунок відповідача. На час
продажу автомобіль марки Skoda, модель
Oktavia, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, знаходився під заставою
Акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», згідно договору застави №
014/02-1/573/1-05 від 22 червня 2005 року. Згода АТ
«Райффайзен Банк Аваль» на продаж
автомобіля була надана відповідачу
Протоколом засідання Комітету з
реалізації заставного майна
роздрібного бізнесу № 1726 від 07 вересня
2011 року. 26 вересня 2011 року відповідач
надав позивачу довіреність, посвідчену
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 26 вересня
2011 року, реєстр № 279. Постановою
державного виконавця Московського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції на автомобіль марки Skoda, модель
Oktavia, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1 накладено арешт. Накладений
арешт перешкоджає позивачу вільно та в
повній мірі користуватися придбаним
автомобілем на власний розсуд,
провести його перереєстрацію в органах
ДАІ, фактично використовувати його за
призначенням, що змусило позивача
звернутися до суду з позовом.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_6 підтримала заявлені
позивачем вимоги, просила їх
задовольнити з підстав викладених у
позові. Крім того, пояснила, що про
накладення державним виконавцем
Московського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції, арешту на
автомобіль, її довірителю в усній формі
повідомили в органах ДАІ. Арешт
накладено у зв'язку з розглядом іншої
цивільної справи де спірний автомобіль
є заставним майном, але що то за справа
їй не відомо. Визнала, що будь які
письмові докази на підтвердження
вказаних обставин відсутні.

Відповідач та представник третьої
особи у судове засідання не з'явились,
причини неявки суду не повідомили, тому
суд за згодою представника позивача
ухвалив про розгляд справи за їх
відсутності.

Суд, заслухавши представника позивача,
дослідивши докази по справі приходить
до наступного.

Судом встановлено, що позивач висуває
вимоги до відповідача та просить
визнати за позивачем право власності
на автомобіль, який він придбав на
підставі договору купівлі-продажу від
26.09.2011 року з відповідачем та просить
скасувати накладений на цей автомобіль
арешт, як перешкоду для реєстрації
позивачем права власності на
автомобіль.

На підтвердження викладених позивачем
обставин надані наступні докази:

- укладений 26 вересня 2011 року між
позивачем та відповідачем договір
купівлі-продажу автомобіля марки Skoda,
модель Oktavia, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, 2005 року випуску, сірого
кольору, номер шасі (кузова, рами)
НОМЕР_2, об'єм двигуна 1595 куб. см.,
відповідно до умов якого, відповідач
зобов'язався передати зазначений
автомобіль у власність позивачу, а
позивач зобов'язався прийняти і
сплатити за нього грошову суму у
розмірі 65300,00 гривень;

- витяг з Державного реєстру обтяжень
рухомого майна № 33093379, від 26 вересня 2011
року, сформований за заявою
Харківської обласної дирекції ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», відповідно до
якого на підставі постанови Державного
виконавця Московського ВДВС ХМУЮ про
звільнення майна з-під арешту від 22
вересня 2011 року вилучене обтяження на
автомобіль марки Skoda, модель Oktavia,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
що застосовувався на підставі
постанови про арешт майна та
оголошення заборони на його відчуження
від 01 вересня 2011 року Державного
виконавця Московського ВДВС ХМУЮ;

- довіреність, посвідчена нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 26 вересня 2011 року,
відповідно до якої ОСОБА_2 уповноважив
ОСОБА_1 керувати та розпоряджатися
(продати за ціну та на умовах за його
розсудом) автомобіль марки Skoda, модель
Oktavia, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1;

- банківські квитанції № 13А4 від 26
вересня 2011 року про сплату ОСОБА_2 на
користь АТ «Райффайзен Банк Аваль»
заборгованості за договором кредиту №
014/02-1/573-05 від 22 червня 2005 року;

- заява ОСОБА_7 про згоду на продаж її
чоловіком ОСОБА_2, сумісно нажитий у
шлюбі автомобіль марки Skoda, модель Oktavia,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Момент набуття права власності за
договором визначений положенням
статті 334 ЦК України, частина четверта
якої передбачає наступне: якщо договір
про відчуження майна підлягає
державній реєстрації, право власності
у набувача виникає з моменту такої
реєстрації.

В Україні, на всій її території,
встановлена єдина процедура державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів (далі - транспортні
засоби), оформлення та видачі
реєстраційних документів і номерних
знаків, яка визначена затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1388 від 07 вересня 1998 року у редакції
постанови КМУ № 1371 від 23.12.2009 року,
Порядком державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів і цей Порядок є
обов'язковим для всіх юридичних та
фізичних осіб, які є власниками
транспортних засобів, виробляють чи
експлуатують їх.

Пунктом сьомим вищевказаного
Положення передбачено, що власники
транспортних засобів та особи, що
експлуатують такі засоби на законних
підставах, або їх представники (далі -
власники) зобов'язані зареєструвати
(перереєструвати) транспортні засоби
протягом десяти діб після придбання
(одержання) або митного оформлення, або
тимчасового ввезення на територію
України, або виникнення обставин, що
є підставою для внесення змін до
реєстраційних документів. Строк
державної реєстрації продовжується у
разі подання документів, які
підтверджують відсутність можливості
своєчасного її проведення
власниками транспортних засобів
(хвороба, відрядження або інші поважні
причини).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Статтею 16 ЦК України визначені способи
захисту цивільних прав та інтересів, у
тому числі і права власності, зокрема
шляхом: 1) визнання права; 2) визнання
правочину недійсним; 3) припинення дії,
яка порушує право; 4) відновлення
становища, яке існувало до порушення; 5)
примусове виконання обов'язку в натурі;
6) зміна правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди; 9)
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди; 10) визнання незаконними рішення,
дій чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданими відповідно до ЦПК України, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Суд, системно проаналізувавши
норми діючого законодавства у їх
застосуванні до правовідносин, що
склалися між сторонами з урахуванням
обставин справи і наданих на їх
підтвердження доказів, приходить до
висновку, що позовні вимоги про
визнання за позивачем права власності
на придбаний ним за договором
купівлі-продажу автомобіль, що не
зареєстрований в органах ДАІ на ім'я
позивача - задоволенню не підлягають
тому, що норми діючого законодавства не
передбачають у таких випадках визнання
за покупцем права власності на
автомобіль у судовому порядку,
оскільки законом, конкретно частиною 4
статті 334 ЦК України встановлено, що
право власності на автомобіль
придбаний за договором відчуження, у
набувача такого автомобіля, виникає
тільки з моменту державної реєстрації
придбаного автомобіля в органах
Державтоінспекції, а позивач не вчинив
державну реєстрацію автомобіля, тому і
не набув права власності на автомобіль
і за вказаних обставин, суд, відмовляє
позивачу в задоволенні вимоги про
визнання за ним права власності на
автомобіль як такої, що не ґрунтується
на нормах закону.

Відмовляючи у позові суд не
приймає до уваги посилання позивача та
представника позивача на відсутність
можливості своєчасного проведення
реєстрації автомобіля, оскільки строк
державної реєстрації, відповідно до
положень Порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів - може бути
подовжений і з огляду на те, що сам
позивач стверджує, що відповідач усі
умови договору купівлі - продажу
виконав в тому числі і передав позивачу
спірний автомобіль позивач не
позбавлений можливості реалізувати
таке своє право у встановлений законом
порядок. До цього, суд вважає доцільним
зазначити, що позивач не зазначив
жодної обставини та не надав жодного
доказу, які б свідчили про те, що
відповідач порушив, не визнає, оспорює
право позивача на автомобіль, чи
перешкоджає позивачу користуватися
автомобілем, що є підставою для відмови
у вимогах саме до відповідача за
недоведеністю існування у нього із
відповідачем спору щодо автомобіля.

Вимога позивача про зняття арешту з
автомобіля також задоволенню не
підлягає, оскільки позивач не надав
доказів на підтвердження того, що така
дія взагалі вчинена, при цьому не
зазначив обставин у зв'язку з якими
накладено арешт, не зазначив дату
накладення арешту, і не зазначив, чому
саме відповідач повинен нести
цивільно-правову відповідальність за
накладення арешту на автомобіль, тому
суд відмовляє позивачу в задоволенні
вказаної вимоги за її недоведеністю, а
посилання представника позивача, на те
що підтвердити факт та обставини
накладення арешту повинні відповідач і
третя особа, суд, до уваги не приймає, як
такі що є надуманими, оскільки нормами
цивільного процесуального закону
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як в межах заявлених
позивачем вимог і на підставі наданих
доказів, при цьому саме позивач
зобов'язаний вказати і довести ті
обставини, на які він посилається як на
підставу своїх вимог.

За вказаних обставин, суд, не знаходить
законних підстав для задоволення
позову і повністю відмовляє позивачу в
задоволенні позовних вимог.

Судові витрати понесені позивачем, суд,
на підставі ст. 88 ЦПК України відносить
за його рахунок.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК
України, ст. ст. 16, 334 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог -
повністю відмовити.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1
віднести за його рахунок.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня проголошення рішення суду, а
особами, без участі яких постановлено
рішення протягом 10 днів з дня отримання
копії рішення суду в апеляційний суд
Харківської області через Харківський
районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляцію не
буде подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СУДДЯ
О.М. Пілюгіна