Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"25" грудня 2013 р.Дніпровський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Антипової
Л.О.

при секретарі: Філімоновій
Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Дніпровський РВ ГУ ДМС України в м.
Києві про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в
якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 та
зняти з реєстрації з місця проживання
за вказаною адресою. Свої вимоги
мотивує тим, що вона є власником
квартири АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 27.07.2002 року.
Відповідач, який є її колишнім
чоловіком, з 08.02.2007 року зареєстрований
в квартирі, однак з серпня 2012 року в ній
не проживає, комунальні послуги не
оплачує, в зв'язку із чим позивач
вимушена нести додаткові витрати по
сплаті комунальних послуг. На підставі
наведеного позивач вважає, що оскільки
відповідач тривалий час не проживає в
спірній квартирі, особистих речей його
немає, то його слід визнати такими, що
втратив право користування спірною
квартирою та зняти з місця реєстрації
за вказаною адресою.

Позивач в судовому засіданні
підтримала позовні вимоги та просила
задовольнити позов з підстав,
викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
з'явився з невідомих суду причин. Про
день, час та місце слухання справи був
повідомлений належним чином, у зв'язку
з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України
вважає за можливе вирішити справу у
його відсутність за наявними у справі
доказами, ухваливши заочне рішення.

Від третьої особи надійшла заява про
розгляд справи у їх відсутність.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
допитавши в судовому засіданні
свідків, дослідивши і проаналізувавши
докази, які містяться в матеріалах
справи, на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які посилався
позивач, як на підставу своїх вимог і
заперечень, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст.ст. 405 ЦК України
член сім'ї власника втрачає право на
користування житлом у разі відсутності
члена сім'ї без поважних причин понад
один рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла
або законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Судом встановлено, що відповідно до
договору купівлі-продажу від 27.07.2002
року, позивач ОСОБА_1 є власником
квартири АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований в
квартирі позивача з 08.02.2007 року. Шлюб
між сторонами було розірвано 09.10.2012
року, про що свідчить свідоцтво про
розірвання шлюбу, видане ВРАЦС
Дніпровського РУЮ в м. Києві, актовий
запис №368.

Відповідач з серпня 2012 року не проживає
в спірній квартирі, має інше постійне
місце проживання за адресою: АДРЕСА_2

Згідно акту складеного ЖРЕО-413, за
підписом начальника та мешканців
будинків АДРЕСА_1 зазначено, що
відповідач ОСОБА_2 з 20.08.2012 року не
проживає у вищевказаній квартирі (а.с.
30).

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили факт
непроживання відповідача у спірній
квартирі протягом тривалого часу та
понад встановлені строки, протягом
яких за особою зберігається жиле
приміщення, наміру заселятись до
квартири не має, витрат, пов'язаних з
утриманням квартири і сплатою
комунальних послуг не несе.

Таким чином, відповідач, будучи
зареєстрований в належній квартирі
позивача, порушує права та законні
інтереси її як власника на свій розсуд
володіти, користуватись і
розпоряджатись належним майном, в
спірному жилому приміщенні не
проживає, не маючи перешкод в
користуванні ним своїх речей там не
зберігає, жилою площею не цікавиться,
витрат по її утриманню не несе, дій, які
б свідчили про намір та бажання
зберегти за ним право користування
жилим приміщенням, не вчиняв.

З огляду на викладене, суд приходить
до висновку, що відповідач ОСОБА_2
втратив право користування спірним
жилим приміщенням, добровільно
залишивши його і на час розгляду справи
не проживає в ньому тривалий час, що
відповідно до вимог ст.ст. 391, 405 ЦК
України дає суду підстави визнати його
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Разом з тим, суд враховує, що в межах
заявлених позовних вимог, позивач
просить зобов'язати третю особу -
Дніпровський РВ ГУ ДМС України в м.
Києві зняти з реєстраційного обліку
ОСОБА_2, однак ці вимоги протирічать
засадам цивільного судочинства,
оскільки відповідно до вимог ЦПК
України не передбачено право суду
вирішувати питання в межах заявлених
позовних вимог та покладати виконання
рішення суду на третіх осіб, які
залучені до участі у справі, тому суд не
вбачає підстав до задоволення позову в
частині зобов'язання третьої особи
зняти відповідача з реєстрації.

Керуючись ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст.
10, 60-61, 212-215, 218, 224, 228, 294 ЦПК України, суд
-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Дніпровський РВ ГУ ДМС України в м.
Києві про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
на користування квартирою АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10-ти днів з дня отримання його
копії

Суддя: