Справа № 450/633/13-ц Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

/ЗАОЧНЕ/

"11" червня 2013 р.Пустомитівський
районний суд Львівської області в
складі головуючого - судді:Кукси Д. А.
при секретарі:Оленич О. І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Пустомити
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Гарант АВТО» в
особі Львівської філії Публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Гарант АВТО» до
ОСОБА_3, Національної акціонерної
страхової компанії «ОРАНТА» про
вілшкодування шкоди завданої
внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Українська страхова компанія
«Гарант АВТО» звернулась до суду з
позовною заявою згідно якої просить:
стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача
510 грн.; стягнути з Національної
акціонерної страхової компанії
«ОРАНТА» на користь позивача 3677 грн. 67
коп.; стягнути із співвідповідачів на
користь ПАТ «Українська страхова
компанія «Гарант-АВТО» судовий збір
пропорційно задоволеним позовним
вимогам.

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказує на те, що 05 серпня 2009 року
близько 14 20 год. у м. Львові по вул.
Крушельницька, відбулась
дорожньо-транспортна подія за участю
автомобіля марки «Мерседес» державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, яким
керував ОСОБА_3 та автомобілем марки
«Деу Ланос» державний реєстраційний
номер НОМЕР_2, що перебував під
керуванням ОСОБА_4 Винним у вчиненні
даного ДТП, відповідно до постанови
суду від 31 серпня 2009 року було визнано
ОСОБА_3

Автомобіль «Деу Ланос» на момент вище
вказаної події був застрахований від
пошкоджень за договором добровільного
страхування у ВАТ «УСК «Дженералі
Гарант» (сьогодні - ПАТ «УСК
«Гарант-АВТО»), що підтверджується
полісом виданим 14.10.2008 року.

Після звернення страхувальника ОСОБА_4
з заявою про настання страхового
випадку до Львівської філії ВАТ «УСК
«Дженералі ГАРАНТ», остання замовила
проведення авто товарознавчого
дослідження. Згідно з висновком такого
дослідження від 17 серпня 2009 року,
вартість відновлювального ремонту
автомобіля «Деу Ланос» д. р. н. НОМЕР_2,
на момент дослідження становить 4 187, 67
грн.

Після проведення внутрішнього
розслідування, на підставі страхового
акту №87400 від 25 січня 2010 року та заяви
про виплату страхового відшкодування
від страхувальника, ЛФ ВАТ «УСК
«Дженералі-ГАРАНТ», дійшла висновку
про необхідність виплати страхового
відшкодування у розмірі 4 187, 67 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№499 від 23 лютого 2010 року.

Керуючись вимогами ст. ст. 993, 1187, 1191, 1194
ЦК України, ст. 27 Закону України «Про
страхування», ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та враховуючи ту обставину, що
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3 на момент ДТП була забезпечена
у НАСК «ОРАНТА», згідно з витягом із
бази даних МТСБУ. А також те, що згідно
договору страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів встановлено франшизу у розмірі
510 грн. Позивач просить позов
задоволити в повному обсязі.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, однак подав суду
заяву згідно якої просить справу
слухати за відсутності представника
позивача, при цьому просять позов
задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився та про причини неявки суд не
повідомив, хоча про час та місце
слухання справи був повідомлений
належним чином.

Представник відповідача НАСК «ОРАНТА»
в судове засідання не з'явився, однак
05.04.2013 року в суд було подано
заперечення на позовну заяву. Згідно
поданого заперечення НАСК «ОРАНТА» не
визнає заявлених позовних вимог в
повному обсязі та зазначає, що
відповідно до цивільного
законодавства шкода, завдана майну та
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Якщо дії третьої особи, якими
страхувальнику спричинені збитки, є
страховим випадком, ту у такого
потерпілого (страхувальника за
договором КАСКО) є дві можливості
відшкодування шкоди: за рахунок
безпосереднього заподіючача шкоди; за
рахунок страховика по договору КАСКО
шляхом отримання страхового
відшкодування. Право вибору належить
самому потерпілому.

Перехід права вимоги від
страхувальника (вигодо набувача) до
страховика є суброгацією. При
суброгації нового зобов'язання із
відшкодування збитків не виникає -
відбувається заміна кредитора в
зобов'язанні: потерпілий (а ним є
страхувальник або вигодо набувач по
договору КАСКО) передає страховику
своє право вимоги до особи,
відповідальної за спричинення шкоди.
Внаслідок цього страховик по договору
КАСКО виступає замість потерпілого.

За суброгацією одна особа набуває прав
і обов'язків іншої особи у конкретних
правовідносинах, тобто страхувальник
передає свої права страховику на
підставі договору КАСКО і сприяє
реалізації останнім прийнятих
суброгаційних прав. При регресі одне
зобов'язання замінює собою інше, але
переходу прав від одного кредитора до
іншого не відбувається.

При суброгації перебіг строку позовної
давності починається з моменту
виникнення страхового випадку. При
регресі - з моменту, коли страховик
виплатив страхове відшкодування, з
моменту виконання основного
зобов'язання.

Оскільки страховий випадок відбувся
05.08.2009 року, а позивач (страховик по
договору КАСКО) сплатив 4187,67 грн. 23.02.2010
року та прийняв суброгаційне право
вимоги.

Таким чином перебіг строку позовної
давності почався з 06.08.2009 року, а
оскільки позивач звернувся до суду
22.02.2013 року то слід вважати, що
закінчився трирічний строк позовної
давності, який регламентується ст. 256,
ст. 257 ЦК України. За таких обставин слід
відмовити позивачу у задоволення
позову в повному обсязі.

На таке заперечення, 06 червня 2013 року
позивач подав пояснення згідно яких
вважає, що заперечення є
безпідставними оскільки, Постанова
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України в якій описано поняття
суброгації не є нормативно-правовим
актом, а тому не може братись до уваги.

Натомість ч. 2 ст. 214 ЦПК України
встановлено, що при виборі правової
норми, що підлягає застосуванню до
спірних правовідносин, суд
зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України , викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК
України.

Постановою Верховного суду України від
27 березня 2012 року встановлено, що
перебіг строку позовної давності щодо
вимог страховика про відшкодування
збитків у порядку регресу починається
з моменту виконання страховиком свого
зобов'язання за договором
добровільного страхування.

Крім цього, поняття суброгації в ЦК
України не визначено, натомість
визначено поняття регресу, яке
регулюється ст. ст. 993, 1191 ЦК України.

Також позивач зазначає, що можливість
судового захисту не може бути
постановлена законом, іншими
нормативно-правовими актами у
залежність від використання суб'єктом
правовідносин інших засобів правового
захисту. Держава може стимулювати
вирішення правових спорів у межах
досудових процедур, однак їх
використання є правом, а не обов'язком
особи, яка потребує такого захисту.

Враховуючи викладене позивач отримує
право вимоги потерпілої особи після
виплати останній страхового
відшкодування та не зобов'язаний
звертатися безпосередньо до особи,
відповідальної за заподіяний збиток,
або до особи, у якої застраховано її
цивільно-правову відповідальність, з
вимогою виплати матеріального
відшкодування.

Враховуючи неодноразову неявку
відповідачів в судові засідання, суд
вважає за доцільне відповідно до вимог
ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів.

Дослідивши та перевіривши матеріали
справи, оцінивши в сукупності зібрані
по справі докази, вирішуючи спір в
межах заявлених позовних вимог, суд
вважає, що позов слід задоволити в
повному обсязі, виходячи з таких
мотивів.

Так судом встановлено, що 05.08.2009 року
відповідачем по справі ОСОБА_3 на
автомобілі марки «Мерседес» д. р. н.
НОМЕР_1 було здійснено зіткнення з
автомобілем «Део» д. р. н. НОМЕР_2, що
підтверджується постановою
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 31 серпня 2009
року.

Згідно такої постанови ОСОБА_3 було
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення та
накладено штраф в розмірі 340 грн. в
дохід держави.

З довідки №8448649 про
дорожньо-транспортну пригоду яка
відбулася 05.08.2009 року вбачається, що
водієм автомобіля «ДЕО» був ОСОБА_4.
Автомобіль, яким керував останній, був
застрахований від пошкоджень за
договором добровільного страхування у
ВАТ «УСК «Дженералі-ГАРАНТ» (сьогодні -
ПАТ «УСК «Гарант-АВТО»), що
підтверджується полісом №19G0241762
виданим 14.10.2008 року.

Відповідно до висновку авто
товарознавчого дослідження автомобіля
від 07 серпня 2009 року, вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«Деу» становить 4802, 97 грн. Страховим
актом №87400 від 25 січня 2010 року
складеним Українською страховою
компанією «Дженералі Гарант»
встановлено, що розмір збитку
завданого об'єкту страхування складає
4187, 67 грн. Таку суму, відповідно до
платіжного доручення №499 від 23 лютого
2010 року, було виплачено організації
якою проводився ремонт пошкодженого
автомобіля «Деу».

Відповідно до вимог ст. 993 ЦК України, -
до страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування має до
особи, відповідальної за завдані
збитки.

Отже, враховуючи те, що УСК «Дженералі
Гарант» було проведено страхову
виплату, до неї як до страховика який
виплатив страхове відшкодування,
переходить право вимоги до особи яка
завдала збитки.

Така ж позиція закріплена і статтею 27
Закону України «Про страхування» .

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Оскільки цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3 була
забезпечена НАСК «ОРАНТА», що
підтверджується витягом із бази даних
МТСБ, то відповідно до вимог ст. 36.4.
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», - страховик
здійснює компенсацію витрат
страхувальника або особи,
відповідальність якої застрахована.

П. 12. 1 ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», передбачено, що страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту. Загальна
суму заявленої в позовній вимозі
франшизи становить 510 грн., така сума
неоспорена жодним із відповідачем по
справі, тому підлягає відшкодуванню в
повному обсязі.

Посилання відповідача на те, що при
поданні позовної заяви було пропущено
строк позовної давності суд вважає
безпідставними оскільки відповідно до
вимог ст. 257 ЦК України, до даного виду
позовів застосовується загальна
позовна давність тривалістю у три роки.
Початок перебігу строку позовної
давності щодо вимог страховика про
відшкодування збитків у порядку
регресу слід обчислювати з моменту
виконання страховиком свого
зобов'язання за договором
добровільного страхування. Така
позиція віднайшла своє відображення в
постанові Пленуму Верховного суду
України від 27 березня 1992 року №6 «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди», - регресна вимога може бути
пред'явлена протягом трьох років з дня
виконання зобов'язання про
відшкодування шкоди (відшкодування в
натурі, виплати суми періодичних
платежів тощо).

Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України,
суд вважає за необхідне стягнути із
відповідачів оплачений позивачем
судовий збір при поданні позовної
заяви до суду, пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог з кожного, з
відповідачів.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 10, 11, 57-61, 88, 212-215, 218, 226 ЦПК України, ст.
ст. 257, 993, 1187, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону
України «Про страхування», ст. ст. 12, 36
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Гарант АВТО», -
задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія «Гарант
АВТО», - 510, 00 грн. франшизи.

Стягнути з Національної акціонерної
страхової компанії «ОРАНТА» на користь
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія «Гарант
АВТО», - 3677 грн. 67 коп. витрат понесених
за ремонт автомобіля.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія «Гарант
АВТО», - 27 грн. 52 коп. понесених
позивачем судових витрат по сплаті
судового збору .

Стягнути з Національної акціонерної
страхової компанії «ОРАНТА» на користь
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія «Гарант
АВТО», - 201 грн. 88 коп. понесених
позивачем судових витрат по сплаті
судового збору .

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Львівської області через
Пустомитівський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення, а
особами, які не були присутні в
судовому засіданні в 10-денний строк з
дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

СуддяД. А. Кукса