Провадження № 2/0182/4266/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.11.2013 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання за ними права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на наступні обставини.

27 червня 2009 року помер її батько ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з:

-домоволодіння, розташованого за адресою: м.Нікополь, вул.Михайличенко,

буд.14-а (який належав ОСОБА_3, згідно договору купівлі продажу від 12.08.1975 року, посвідченого нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрованим в реєстрі за № 2842 та договору купівлі продажу від 30.09.1989 року, посвідченого нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстрованим в реєстрі за № 2-3924);

- земельної ділянки, площею 0.0398 га., розташованої на території

м.Нікополя по вул.Михайличенко, 14-а, Нікопольської міської Ради, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку (яка належала ОСОБА_3, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП від 05.01.1998 року, виданого на підставі рішення Нікопольської міської Ради народних депутатів № 830 від 24.12.1997 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3577).

При житті її батько ОСОБА_3 склав заповіт від 13 серпня 2007 року, згідно якого заповідав усе належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обовязки їй, своїй доньці - ОСОБА_1. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Вона своєчасно звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини. 15 жовтня 2013 року отримала лист розяснення, згідно якого їй було відмовлено в наданні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як не надано в повному обсязі правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме, на території домоволодіння за адресою: м.Нікополь, вул.Михайличенко, 14-а є самовільно побудований сарай і в Державному акті на право приватної власності на землю серії ДП від 05.01.1998 року, виданого на підставі рішення Нікопольської міської Ради народних депутатів № 830 від 24.12.1997 року, невірно записано назву вулиці. Її батько за життя, після купівлі домоволодіння, самостійно, за власні кошти, побудував сарай (літ.Д, загальна площа 7,6 кв.м.). Як зараз виявилось, вказаний сарай вважається самовільно побудованою спорудою. Відповідно до технічного висновку, наданого їй інженером проектувальником ФОП ОСОБА_7 (сертифікат № 226 від 17.04.2012 року), сарай (літ.Д, загальною площею 7,6 кв.м.), розташований на території домоволодіння № 14-а по вул.Михайличенка в м.Нікополі, відповідає державним будівельним нормам, відповідно до проекту. Вона доглядає за вказаним домоволодінням, сплачує комунальні платевласності на зазначену спадщину за заповітом. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. права власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння № 14-а по вул.Михайличенка в м.Нікополі. Крім зазначеного, 05 січня 1998 року її батько ОСОБА_3 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДП. В даному акті значиться, що зазначена земельна ділянка розташована на території м.Нікополь, вул.Міхайлюченко, 14-а, Нікопольської міської Ради, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку та площа 0.0398 гектарів. Згідно адреси розташування домоволодіння, для обслуговування якого була приватизована зазначена земельна ділянка, правильна адреса: вул.Михайличенко, згідно довідки Управління містобудування та архітектури Нікопольської міської ради за № 821/01-08 від 30.09.2013 року. Крім того, згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданого Відділом Держземагенством у м.Нікополі Дніпропетровської області від 17.09.2013 року, технічної документації земельної ділянки, акту прийому-передачі межових знаків на зберігання, вулиця та площа земельної ділянки зазначена правильно, а саме: вулиця „Михайличенко та площа 0.0394 га. Зазначена помилка допущена тільки в Державному акті на право власності на земельну ділянку. На даний час виправити помилку у державному акті не можливо, оскільки тепер державні акти на землю не видаються. Тому змушена звернутись в суд. Згідно вимог ст.234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 2 ст.256 ЦПК України, при встановлені фактів, які мають юридичне значення передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім тих, що передбачені ч.1 зазначеної статі, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. На підставі зазначеного, вона своєчасно звернулась до нотаріуса за набуттям спадщини, після смерті батька ОСОБА_3, доглядає за спадщиною, сплачує всі платежі і тому вважає, що має цілком законне право на визнання за собою права власності на зазначену спадщину за заповітом. З таких обставин звернулась до суду.

В судове засідання позивач не прибула, про день та час розгляду була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Відповідач в судове засідання не прибула, про день та час розгляду справи по суті була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. З позовними вимогами погодилась.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 27 червня 2009 року помер батько позивачки ОСОБА_3 (а.с.6). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з:

-домоволодіння, розташованого за адресою: м.Нікополь, вул.Михайличенко,

буд.14-а (яке належало ОСОБА_3, згідно договору купівлі продажу від 12.08.1975 року, посвідченого нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 2842 та договору купівлі продажу від 30.09.1989 року, посвідченого нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстрованим в реєстрі за № 2-3924) (а.с.13-23);

- земельної ділянки, площею 0.0398 га., розташованої на території

м.Нікополя по вул.Михайличенко, 14-а, Нікопольської міської Ради, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку (яка належала ОСОБА_3, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП від 05.01.1998 року, виданого на підставі рішення Нікопольської міської Ради народних депутатів № 830 від 24.12.1997 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3577) (а.с.33-41). При житті батько позивачки ОСОБА_3 склав заповіт від 13 серпня 2007 року, згідно якого заповідав усе належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обовязки позивачці (а.с.7). Позивачка своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, отримала лист розяснення, згідно якого їй було відмовлено в наданні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як не надано в повному обсязі правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме, на території домоволодіння за адресою: м.Нікополь, вул.Михайличенко, 14-а є самовільно побудований сарай і в Державному акті на право приватної власності на землю серії ДП від 05.01.1998 року, виданого на підставі рішення Нікопольської міської Ради народних депутатів № 830 від 24.12.1997 року, невірно записано назву вулиці (а.с.5). Крім того, батько позивачки за життя, після купівлі домоволодіння, самостійно, за власні кошти, побудував сарай (літ.Д, загальна площа 7,6 кв.м.). Як виявилось, вказаний сарай вважається самовільно побудованою спорудою. Відповідно до технічного висновку, сарай (літ.Д, загальною площею 7,6 кв.м.), розташований на території домоволодіння № 14-а по вул.Михайличенка в м.Нікополі, відповідає державним будівельним нормам, відповідно до проекту (а.с.24-32). Позивачка доглядає за вказаним домоволодінням, сплачує комунальні платежі, своєчасно звернулась до нотаріуса за набуттям спадщини, помилка в Державному акті на землю була допущена не з вини позивачки, тому суд вважає, що позивачка має право на визнання за собою права власності на зазначену спадщину за заповітом. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.3-10, 30, 60, 256, 259 ЦПК, суд,

В И Р І Ш И В:

Встановити факт того, що земельна ділянка, яка належить ОСОБА_3, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП від 05 січня 1998 року, розташована за адресою: м.Нікополь, вул.Михайличенко, 14-а, площею 0.0394 гектарів, а внесена в цей же державний акт серії ДП від 05 січня 1998 року адреса місця розташування земельної ділянки - м.Нікополь, вул.Міхайлюченко, 14-а, площею 0.0398 гектарів - є помилковим.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на домоволодіння, яке складається з: житлового будинку (літ.А) загальною площею 55,0 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м.; сараю (літ.Б), підвалу (літ.В), вбиральні (літ.Г), сараю (літ.Д), гаражу (літ.Е), № 1-4, І спорудження, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, місто Нікополь, вулиця Михайличенко, 14-а, у порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3, померлого 27 червня 2009 року.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку, площею 0.0394 га., розташованої на території м.Нікополь, вул.Михайличенко, 14-а, кадастровий номер :03:013:0142, у порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3, померлого 27 червня 2009 року.

На рішення суду першої інстанції може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_8