Справа № 450/992/13
Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський
Провадження № 22-ц/783/5735/13
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Мацея М.М.,
Тропак О.В.,

секретаря Дідуся
О.Р.,

з участю
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 31 травня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н
о в и л а:

В березні 2013 року позивачка ОСОБА_4
звернулася до суду з вищезазначеним
позовом, в обґрунтування якого
посилалася на те, що від шлюбу з ОСОБА_2
у неї є син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідач участі у вихованні сина не
бере та не надає коштів на його
утримання. Просила на підставі ст. ст.
184, 191 ч. 2 СК України стягнути з
відповідача аліменти на малолітнього
сина у твердій грошовій сумі в розмірі
650 гривень щомісячно, а також аліменти
за минулий трирічний період, що
передував даті звернення із позовною
заявою до суду. Згодом свої позовні
вимоги у частині щомісячної суми
зменшила (а.с. 20) та просила стягувати з
відповідача аліменти у розмірі 450
гривень щомісячно, починаючи з 21
березня 2010 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги
ОСОБА_4 - задоволено частково.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 450,00
гривень щомісячно, починаючи з 21
березня 2013 року і до досягнення дитиною
повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Допущено негайне виконання судового
рішення в межах суми платежу за один
місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 229,40
грн. судового збору.

Рішення суду оскаржила позивачка
ОСОБА_4, зазначає, що рішення в частині
відмови стягнення аліментів за минулий
період є незаконним та
необґрунтованим, оскільки судом першої
інстанції неповно з'ясовано та
недоведено обставини, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими. Посилається на те, що
відповідач останній раз дав 100 грн. на
утримання сина, коли той йшов у перший
клас, а також не заперечував, що вона
просила кошти на лікування дитини.
Просить змінити рішення суду та
стягнути аліменти за минулий період.

Сторони повідомлені належним чином,
про що свідчать рекомендовані
повідомлення про вручення їм поштових
відправлень (а.с. 37, 38), в судове
засідання апеляційної інстанції не
з'явилися, причину своєї неявки суду не
повідомили, інтереси відповідача
представляє ОСОБА_3, матеріалів справи
достатньо для розгляду справи у їх
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
перевіривши матеріали справи, межі та
доводи скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу слід відхилити,
виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Статтею 180 СК України передбачено, що
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини першої статті 184
СК України якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Судом встановлено, що відповідач є
батьком неповнолітнього ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, офіційно не працює. У
жовтні 2012 року шлюб між сторонами
розірвано. Неповнолітній син ОСОБА_5
проживає з матір'ю - позивачкою по
справі та перебуває на її утриманні,
коштів на його утримання відповідач не
надає.

Задовольняючи частково позов, районний
суд правильно керувався ст. ст. 180, 182, 184,
191 ч. 2 СК України.

Відмовляючи в позові у частині
стягнення аліментів за минулий
трирічний період, що передував даті
звернення із позовною заявою до суду,
районний суд вірно послався на те, що
позивачкою не надано жодного доказу
того, що нею раніше вчинялися будь-які
дії, спрямовані на стягнення аліментів
з відповідача, а також докази того, що
він ухилявся від виконання свого
обов'язку з надання матеріального
утримання сину.

Будь яких інших належних та допустимих
доказів для спростування рішення суду
першої інстанції, передбачених
статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали
доказове значення та заслуговували на
увагу, чи порушень норм процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,
відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
позивачкою не представлено як у суді
першої, так і апеляційної інстанцій.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки суд ухвалив правильне по суті
й справедливе рішення, дійшовши його на
основі повно з'ясованих обставин, на
які сторони посилалися як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні доказами.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що районний суд правильно
дослідив і оцінив обставини у справі,
подані сторонами докази та вірно
визначив характер спірних
правовідносин.

Рішення відповідає вимогам закону і
зібраним по справі доказам, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому підстав для її
задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 1 п. 1,
308, 313, 314 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 31 травня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий:
Монастирецький Д.І.

Судді:
Мацей М.М.

Тропак О.В.