Провадження № 2/263/19/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И.

16 січня 2013 року. Жовтневий районний суд м. Маріуполя у складі головуючого судді Степанової С.В., при секретарях Симоненко К.В., Шрамко Х.Д., Марцині Д.С., Чубарової Т. Д., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією родиною,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу з 1951 року по день його смерті 11.09.2011 року, визнання домоволодіння по вул. Євпаторійській, 5-б в м. Маріуполі обєктом права спільною власності, визнання за нею права власності на Ѕ частку цього домоволодіння, визнання її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_6, надання їй права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги за законом та визнання права власності в порядку спадкування на 1/6 частку вказаного домоволодіння, а всього визнання права власності на 4/6 частки будинку № 5-б, по вул. Євпаторійській, в м. Маріуполі. В позовній заяві зазначила, що з ОСОБА_6, який помер 14.09.2011 року, вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 1951 року по день його смерті. В період сумісного проживання у них народився син ОСОБА_3 З 1951 року вони проживали всією сімєю в квартирі, яку знімали в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя. З 1955 року по 1967 рік вони проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1967 року по 1977 рік - в квартирі АДРЕСА_1, з 1977 року по 1990 рік в квартирі АДРЕСА_2, яка була надана позивачу на підставі ордера. Після смерті матері ОСОБА_6 - ОСОБА_7, вони разом проживали ІНФОРМАЦІЯ_2. Даний будинок вони сумісними зусиллями з ОСОБА_6 та зі згоди його батьків, збудували за період з 1962 року по 1990 рік. Встановлення даного факту необхідно для вирішення питання стосовно майнових прав та прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

Ухвалою суду від 17.07.2012 року позовні вимоги розєднанні та провадження у справі за позовом про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, зміну черговості права на спадкування, визнання права власності в порядку спадкування зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 2/5820/2011 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства та визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою суду від 14.08.2012 року за заявою позивача та її представника позовні вимоги про визнання домоволодіння обєктом права спільною власності, визнання права власності на частину майна в спільній власності залишено без розгляду. Продовжено розгляд позовних вимог про встановлення факту проживання однією родиною.

У судовому засіданні позивачка пояснила, що проживала з ОСОБА_6 з 1950 року. У 1952 році у них народився син ОСОБА_3 До смерті ОСОБА_6, вона, її чоловік ОСОБА_6 та його донька проживали разом в буд. 5-б, по вул. Євпаторійській, в м. Маріуполі. Коли вона познайомилася з ОСОБА_6 , він був у шлюбі, який потім розірвав. Вона не реєструвала з ним шлюб. ОСОБА_6 в останній час хворів, не ходив пішки. Коли він знаходився у лікарні, вона приїжджала до нього. Вона отримувала пенсію за адресою її реєстрації, по вул. Горлівській, буд. 6., кв. 65, в м. Маріуполі, ОСОБА_6 отримував пенсію по вул. Євпаторійській, буд. 5-б, в м. Маріуполі. Його пенсію вона не отримувала, ліки покупала йому за власні кошти. Додала, що коли підписувала позовну заяву, то не читала її, та не розуміла, чому її викликали до суду, але бажала, щоб в її сімї навели порядок.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовну заяву підтримала, на підставах зазначених в ній та просила встановити факт сумісного проживання позивача з ОСОБА_6 однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Суду пояснила, що позивач разом проживала з ОСОБА_6 з 1951 року. Оскільки відносини з його мамою були не зовсім гарні, вони не реєстрували шлюб та вона на ньому не наполягала. У 1990 році його мати померла. Квартира, в якій позивач разом з ОСОБА_6 проживали з 1955 року по 1967 рік надавалася ОСОБА_6, але ким та на підставі чого пояснити не змогла. Квартира, в якій вони проживали з 1967 року по 1977 рік зі слів позивача надавалася за договором міни ОСОБА_6, але з ким укладений такий договір та чи були позивач та ОСОБА_6 зареєстровані за цією адресою, пояснити не змогла. З 1977 року по 1990 рік позивач та ОСОБА_6 проживали в кооперативній квартирі АДРЕСА_3, в якій була зареєстрована позивач, яка була членом кооперативу. По вул. Євпаторійській, буд. 5-б позивач з сином зареєстрована не була. В якій формі батьки ОСОБА_6 надали згоду йому та позивачу на будівництво будинку, пояснити не змогла, але вказала, що будівні матеріали придбалися за сумісні кошти позивача та ОСОБА_6 та будинок будувався з 1962 року по 1990 рік.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. Суду пояснила, що є донькою померлого ОСОБА_6, який проживав з 1934 року по вул. Євпаторійській, буд. 5-б. Вона проживала за цією адресою разом з батьком з 1947 року по 1974 рік з нею та своїми батьками. На похоронах мати батька, вона дізналася про існування позивача та її сина, коли позивач у 1990 році стала провідувати її батька. Батько не вважав ОСОБА_3 своїм сином, а з позивачем відносини у нього були дружні. Вона іноді ночувала по вул. Євпаторійській, буд. 5-б, але зі слів батько їй відомо, що вони чужі люди та сумісного бюджету у них не було, батько ніколи не називав її своєю дружиною, а її сина називав ОСОБА_3. Сумісного господарства вони не вели, все, що знаходилося у будинку 5-б, по вул. Євпаторійській, придбано за кошти бабусі матері ОСОБА_6 Позивач іноді приносила продукти, але батько завжди повертав їй за них гроші. Іноді їй приходилося бігти до магазину, щоб розміняти гроші та повернути позивачу те, що вона витратила. Позивач ніколи не проживала ІНФОРМАЦІЯ_3, її речей в будинку не було. В будівництві будинку позивач участі не приймала. Заробітну платню батько витрачав на власні потреби, пенсію отримував сам, сам готував собі їжу, прав, прибирав. У 1996 році у її батька була інша жінка. У 2008 році її батько переніс інсульт, вона робила йому уколи, потім захворів на грижу та вона з донькою піклувалася за нього, відвозила його до лікарні. Вона приносила батьку продукти, готувала йому їжу, прибирала у будинку. Іноді залишалася у нього ночувати. Її донька їй допомагала, купали його. Батько після смерті своєї матері, проживав у будинку сам. Оскільки вона також є інвалідом, та постійно піклуватися за батьком не могла, то за її проханням батько написав заяву до соціальної служби, працівники якої приносили батьку продукти. Іноді при цьому була присутня позивач. У батька була можливість зареєструвати шлюб. Всі витрати на його поховання також понесла вона.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. ОСОБА_6 не був зареєстрований в квартирі 65, по вул. Горловіській, буд. 6, в м. Маріуполі, яку надали позивачу та її сину та не має до неї відношення. Позивач лише приходила до таган Г.В.. але не вела з ним сумісне господарство.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги визнав та наполягав на їх задоволенні. Суду пояснив, що ОСОБА_6 та позивачка є його батьками. Батьки прожили однією сім'єю 60 років та мати батько була проти шлюбу з батька з позивачем. По 1955 рік він, позивачка та ОСОБА_6 проживали у сестри позивача в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя. Потім вони переїхали на АДРЕСА_4 в однокімнатну комунальну квартиру, яку батько отримав як молодий спеціаліст, але документи не збереглися. Чи був ОСОБА_6 зареєстрований в ній, він не знає, але мати була в ній зареєстрована. ОСОБА_6 не міг покинути свою матір, тому доглядав її, але ночував з ними. ОСОБА_4 з ними ніколи не проживала, а проживала з бабусею, матірю ОСОБА_6 У 1974 році він одружився. Його матері дали кооперативну квартиру, в якій вона зареєстрована та він з дружиною туди переїхав, у подальшому цю квартиру йому подарували та придбалася вона в основному за його гроші, а батько будував будинок по вул. Євпаторійській, 5-б для нього, його матері і себе. Його мати та батько бачилися кожен день, разом їздили відпочивати. Мати батька купила квартиру для доньки батька ОСОБА_8, та остання проживала там зі своїм чоловіком. У 1990 році мати батька померла та позивачка стала проживати разом з ним по вул. Євпаторійській, буд. 5-б, там знаходилися її речі, вона готувала їжу, прибирала в будинку, купала таган Г.В., допомагала йому пресуватися. Проживали мати та ОСОБА_6 за сумісні гроші, а він давав батьку свої речі. Чому позивачка не була зареєстрована в цьому будинку після 1990 року, а також чому його мати та ОСОБА_6 не зареєстрували шлюб, та таган Г.В. не визнав його сином згідно офіційних документів, пояснити не зміг. До 2008 року він. Мати та таган Г.В. разом поралися на огороді. Відповідач ОСОБА_4 забирала у батька пенсію та його заощадження. Він подарував батьку телевізори, пральну машинку та інші речі, возив його купати в баню. До того як у ОСОБА_6 відбувся інсульт, у будинку 5-б відповідача ОСОБА_4 він не бачив. Батько хотів, щоб вона працівник соціальної служби доглядала його вдень, а позивачка - доглядала його уночі та за це хотів переписати будинок на них по Ѕ частці. Після смерті ОСОБА_6 він допоміг матері перевезти речі з вул. Євпаторійській, 5-б, оскільки її вигнали з будинку. Мати та він написали заяву до відділу міліції, але у порушенні кримінальної справи було відмовлено та пропоноване вирішити питання у цивільно-правовому порядку.

Допитана в якості свідка ОСОБА_9 суду пояснила, що приблизно з 1960 року знає ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_6, які проживали сім'єю по вул. 26 квартал, в м. Маріуполі, куди вона приходила у гості приблизно раз у неділю. Після смерті матері ОСОБА_6 він та ОСОБА_1 переїхали до нього у будинок по вул. Євпаторійській. 5-б. В цьому будинку вона вперше була у 1987-1989 році та в ньому проживали ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_3Г, а батьки ОСОБА_6 проживали в іншому будинку за цією же адресою. Зі слів ОСОБА_3 вона знає, що у нього є сестра, побачила її у 2010 році, яку зустріла у нього вдома. ОСОБА_6 вона провідувала приблизно раз в два місяця та на свята, після грудня 2010 року дзвонила раз в неділю. Коли вона дзвонила, то відповідач або ОСОБА_6, або позивачка. Він вважав ОСОБА_3 свої сином, а ОСОБА_1 своєю дружиною. Останні 1,5 роки до смерті ОСОБА_6 самостійно майже не ходив, тримався за стінки, але вважала, що він міг самостійно себе обслуговувати. Позивачка та Валерій возили його купати, до лікаря. Позивач готувала йому їжу на електропечі. ОСОБА_6 не розповідав про свою доньку. Просив її доглянути за ним та позивачем, але вона відмовилася. Чому позивачка була зареєстрована за іншою адресою, пояснити не змогла. Про те, що у ОСОБА_6 був інсульт знає від ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що проживає приблизно 6 років по вул. Євпаторійській, буд. 5 та бачила, що останні 5 років ОСОБА_6 проживав разом с ОСОБА_1, до яких приїжджав ОСОБА_3. При знайомстві з ОСОБА_1 остання їй повідомила, що живе в будинку. З ОСОБА_6 познайомилася приблизно за 1.5 років до його смерті. У будинок не заходила, була лише декілька разів на веранді у дворі та після смерті ОСОБА_6 один раз у будинку. ОСОБА_6 бачила у дворі, коли спочатку він сам виходив, а потім перестав виходити. Виходив ОСОБА_6 без по сторонньої допомоги. Жила ОСОБА_1 в будинку чи приїжджала туди, вона не знає, але бачила як ОСОБА_1 кожен день ходила до магазину та вся вулиця вважала, що вони подружжя. Що робилося в будинку та як розподілявся сімейний бюджет, вона не знає. До ОСОБА_6 приходила ОСОБА_10, з 2010 року її стала бачити частіше. За 10 днів до смерті ОСОБА_6, бачила як до нього приходила молода жінка з чоловіком. Потім зясувала, що це була донька ОСОБА_10.

Свідок ОСОБА_11 суду повідомила, що працювала в союзі інвалідів, в якому також працював ОСОБА_6, але тоді вона з ним знайома ще не була. Коли стала його відвідувати та відвідувала приблизно 12 разів, познайомилася з ним та ОСОБА_1, яку вважала його дружиною. Знала їх приблизно 2 роки. ОСОБА_6 погано пересувався, та вона сприяла отриманню для нього ходунків, які отримала ОСОБА_10 та він 3 місяця ними користувався та помер. Коли вона намагалася до нього прийти, то спочатку телефонувала йому, щоб відкрили хвіртку, але він говорив, щоб вона не хвилювалася, оскільки хвіртку відкриє його дружина. ОСОБА_1 відкривала хвіртку, та вона заходила у будинок, а ОСОБА_1 була одягнута у халат і тапки та готувала їм чай. ОСОБА_8 бачила 2 рази у будинку. ОСОБА_6 розповідав їй з гордістю, що у нього є син.

Допитана в якості свідка ОСОБА_12 суду пояснила, що проживала ІНФОРМАЦІЯ_4 з 1997 року по 2010 рік, але не була зареєстрована за цією адресою, а проживала у цивільному шлюбі як і ОСОБА_1 Була у ОСОБА_6 у дворі приблизно 10 разів, з яких 4-5 разів була у його будинку. ОСОБА_1 вважала дружиною ОСОБА_6, оскільки вона прала, прибирала, вони разом ходили на свята. Зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що вони разом складали пенсію. ОСОБА_1 купувала ОСОБА_6 носильні речі та вона бачила як остання варила борщ, а ОСОБА_12 возив ОСОБА_6 купати. Чи покупала мельникова Л.І. будь-які речі у будинок, вона не знає. Кожного вечора вона нагадувала ОСОБА_1 закрити ворота. ОСОБА_8 та онучку бачила 2 рази. Коли ОСОБА_6 захворів, то швидку йому викликала ОСОБА_1 та остання їздила до нього у лікарню. У ОСОБА_6 ніколи не було іншої жінки. До ОСОБА_6 приходила соціальний працівник, яка тільки приносила бички та вона не бачила, щоб його обслуговували. Після 2008 року ОСОБА_6 погано ходив та йому допомагала ходити ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що ОСОБА_14 знає як дружину ОСОБА_6, яка все життя разом з ним та його матірю проживала ІНФОРМАЦІЯ_3. Вона проживала через квартал від них та її бабуся допомагала їм будувати будинок. Вона провідувала ОСОБА_6 приблизно раз на тиждень. Він називав ОСОБА_1 дружиною, вона приходила у будинок з продуктами, це було приблизно у 1979 році. Садили огород, ОСОБА_14 готувала, прибирала. Чи придбали вони щось до дому, вона не знає. Людмила казала, що гроші у ОСОБА_6В не бере, оскільки не хотіла бути йому винною. Також ОСОБА_6 приносили пайки з соціальної служби. До 2008 року ОСОБА_6 почував себе гарно, міг самостійно себе обслуговувати, а після 2008 року, коли ОСОБА_6 переніс інсульт, він насилу пересувався, ОСОБА_1 доглядала його.

Допитана в якості свідка ОСОБА_15 суду пояснила, що вона працювала соціальним працівником та відвідувала ОСОБА_6, який перебував на обліку як особа, яка самотньо проживає, два рази на тиждень з червня 2006 року по листопад 2009 року, також за бажанням ОСОБА_6 приходила по суботам. ЇЇ завжди зустрічала та проводжала ОСОБА_1, яка виконувала всі доручення ОСОБА_6, готувала йому їсти, оскільки бачила готовий суп, виносила сміття, купувала йому ряжанку і пряники, один раз вона бачила що ОСОБА_1 помила підлогу у веранді. ОСОБА_1 допомагала їй купати його. ОСОБА_1 та ОСОБА_6 разом ходили на святкові заходи. Вона бачила в будинку одяг ОСОБА_1 Донька та онучка до нього не приходили. Влітку 2009 року він запропонував їй та ОСОБА_1 доглянути за ним. Оскільки вона могла доглядати ОСОБА_6 вдень, то він запропонував ОСОБА_1 доглядати його у ночі, у звязку із чим вони їздили до БТІ оформити договір довічного утримання, але не уклали його, оскільки не було грошів. Як ОСОБА_6 та ОСОБА_1 вели сімейний бюджет, їй не відомо. Їй відомо, що ОСОБА_1 у 2008-2009 році переоформлювала на сина власну квартиру.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що ОСОБА_1 знає як мати його друга ОСОБА_3. Вони були сусідами по вул. 26 Квартал, в м. Маріуполі. Потім ОСОБА_3 переїхав на вул. Горловську, буд. 6, а ОСОБА_14 приблизно у 1980 році на вул. Комсомольську (Євпаторійську). Вдома у ОСОБА_3 він жіночих речей не бачив, тому вважав, що його мати проживала по вул. Євпаторійській, куди він з ОСОБА_3 приїжджав 1 раз в 1-3 місяця на 10-20 хвилин, бачив, що на печі щось готувалося. Санітарний стан будинку по вул. Євпаторійській був незадовільний, оскільки було багато котів, стояв сморід. Зі слів ОСОБА_3 йому відомо, що вони купували телевізор, але телевізора у будинку не бачив. Зі слів померлого ОСОБА_6 йому відомо, що після перенесеного інсульту він віддавав гроші на його поховання своїй доньці ОСОБА_4, а жили на гроші ОСОБА_14. Його доньку ОСОБА_4 він ніколи не бачив. Валерій привозив йому ліки, а ОСОБА_14 говорила, які ліки треба. Після того як ОСОБА_6 переніс інсульт, ОСОБА_1 з будинку майже не виходила, оскільки постійно доглядала за ОСОБА_6, який називав її дружиною. У 2002 році ОСОБА_1 сама копала огород. Соціальних працівників в будинку не бачив, але чув, що вони приходили до нього. Чому ОСОБА_1 і ОСОБА_6 не зареєстрували шлюб, та чому ОСОБА_6 не зареєстрував на себе ОСОБА_3, йому не відомо.

Допитана в якості свідка ОСОБА_17 суду пояснила, що ОСОБА_4 є її знайомою, а ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вона не знає, ОСОБА_6 її друг. Після того як ОСОБА_6 прийшов з армії у 1944 року він проживав ІНФОРМАЦІЯ_5, з батьками та бабусею. У 1946 році він одружився з жінкою, як її звали, не памятала, від якої народилася донька ОСОБА_4. Після того як мати ОСОБА_8 залишила ОСОБА_6 з донькою, він увесь час піклувався донькою та проживав разом з нею. У 1960 році ОСОБА_6 та його мати збудували будинок за цією ж адресою та перейшли жити у новий будинок. У 1966 році ОСОБА_4 вийшла заміж та перейшла зі своїм чоловіком жити у старий будинок, а таган Г.В. та його мати залишилися проживати у новому будинку. Про те, що у ОСОБА_6 є син, він їй ніколи не говорив. Після смерті своїй матері у 1989 році він оформив самочинне будівництво та проживав у будинку самостійно. Зі слів ОСОБА_6 їй відомо, що у 2005 році у нього була жінка по імені ОСОБА_17, але одружуватися з нею він не бажав, тільки спілкувався, а у 2007 році їй зателефонував та повідомив, що ця жінка померла. У 2008 році ОСОБА_6 паралізувало, ОСОБА_4 викликала швидку, потім доглядала за ним, робила місяць йому уколи. Через чотири місяця після того як його паралізувало, у нього зявилася грижа, ОСОБА_4 викликала швидку та його забрали до лікарні, в якій він пробув 10 днів та інші до нього не приходили. Коли вона розмовляла з ОСОБА_6 по телефону, то почула жіночий голос, на що ОСОБА_6 повідомив їй, що у нього вдома жінка, яка проживає в Орджонікідзевському районі з сином, який коли випиває, то її дістає, тому вона іноді удо нього приходить. Приблизно у 2009-2010 році ОСОБА_6 їй телефонував та повідомив, що працівник з соціальної служби та жінка с Орджонікідзевського району вирішили його доглянути та вже їздили до БТІ, але оскільки документи на будинок були у ОСОБА_4, їм відмовили. ОСОБА_6 вів спільне господарство лише з донькою ОСОБА_4, якій до 2009 року віддавав частину пенсіє, а після 2009 року віддавав всю пенсію, про що їй відомо з його слів. До 2008 року він сам себе обслуговував, а потім йому готувала ОСОБА_4, яка також купувала йому ліки. У його будинок нових речей не купувалося. Все, що знаходилося у будинку, було придбано у 1970 1990 роки. Жіночих речей в будинку вона також не бачила. Останні 5 років вона відвідувала його 1-3 рази на місяць, а коли сама хворіла, то лише телефонувала йому. Коли ОСОБА_6 помер, то поховала його ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що працює скарбником у громадській організації інвалідів війни. З 2001 року ОСОБА_6 був членом їх комітету та провідував інвалідів, коли не міг прийти за преміальними, то приходила ОСОБА_4, останній раз приходила сусідка, віком приблизно 65-70 років, імені її не знає. Як він розпоряджався пенсією, їй не відомо. Коли він прийшов до товариства, то надав відомості, що він самотній, після у бесіді зясувалося, що у нього є донька та онучка, про сина він не говорив. З його слів їй відомо, що ОСОБА_4 за ним доглядає, готовить їжу, а інше робить він. До 2008 року ОСОБА_6 міг сам себе обслуговувати. У нього був велика дільниця, на якій він відвідував інших інвалідів, та яку раніше вело два чоловіка. У 2008 році він захворів та вже його стали провідувати. Вона приходила до нього разом з заступником голови ОСОБА_19 та була у нього один раз в будинку та декілька разів у дворі. В будинку була брудно, але він був не брудним, були видно, що його мили та одягали. Коли телефонувала йому, то трубку знімав лише ОСОБА_6, він просив поставити його на облік до соціальної служби, оскільки до нього ніхто не приходить крім доньки та онучки.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що ОСОБА_6 знає як дідуся Світлани доньки ОСОБА_4, з якою він спілкувався. Він допомагав по господарству ОСОБА_6 з 1993 року по 2000 рік, потім після у 2005 році та нікого у нього не бачив, окрім якоїсь бабусю, яка зі слів ОСОБА_6, до нього просто приходила. Як її звали він не знає. Бачив її декілька разів, у 1995-1996 році, коли обідали, вона була у халаті та обідала разом з ними, але обід готував ОСОБА_6, а вона дивилася телевізор, та один раз була в пальто та кудись уходила. ОСОБА_4 прибирала у нього та готувала їжу. Хто прав, він не бачив.

Суд вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступними підставами.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_6, який помер 14.09.2011 року, що підтверджує свідоцтво про народження, видане 27.01.1954 року, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 25.10.2011 року, та про що сторони не заперечували. /т.1 а.с.239, 126/.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3, виданого 06.05.1952 року. В графі «батько»нічого не зазначено, в графі «мати»вказана ОСОБА_1 /а.с.12/.

Згідно копії актового запису про шлюб № 102 від 04.05.1946 року та повного витягу з ДРАЦСГ за № 2, складеного на ОСОБА_6 та ОСОБА_21 Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, вони одружилися 04.05.1946 року, але шлюб було розірвано на підставі рішення обласного суду м. Донецька від 22.02.19__ року та додано відмітку, що у паперовому носії актового запису не розбірливо вказано рік винесення рішення суду./ т. 2 а.с.10-13/.

Згідно відповідей Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції № 2172/08-20 та № 2174/08-20 від 07.08.2012 року актовий запис про шлюб ОСОБА_6, ОСОБА_1 за період з 1952 року по 1961 рік та з 1993 року по 2011 рік відсутній, з 1962 року по 1992 рік книги актових записів про шлюб по відділу відсутні. /т.1 а.с.119, 120/.

Згідно відповідей міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції № 2453 та № 2454 від 11.08.2012 року ОСОБА_6 та ОСОБА_1 за період з 1961 року по 2011 рік в катових записах про шлюб не знайдено. /т.1 а.с.237, 238/.

Пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України, визначено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року.

До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК України, згідно абз.2 п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Оскільки до 2004 року діяв Кодекс про шлюб та сім'ю України, який визнавав тільки шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадського стану, тому встановлення факту проживання однією сім'єю можливо лише з 01 січня 2004 року.

Суд вважає, що позивачкою не доведені свої вимоги щодо проживання однією сімєю з ОСОБА_6 на протязі 2004 - вересня 2011 року.

ОСОБА_1 з 03.03.1977 року по теперішній час постійно зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_6, про що свідчать копія паспорту, довідка з адресного бюро /т. № 1 а.с. 14, 124/. Згідно відповіді ЖБК «8 марта» від 27.02.2012 року та акту цього кооперативу від 14.12.2012 року ОСОБА_1 є членом кооперативу та проживає з 03.03.1977 року АДРЕСА_3 разом зі своїм сином ОСОБА_3 та проводиться оплата за користування житлом за дві людини. /т. 1 а.с. 224, т. 2 а.с. 14/. В будинку, який належить ОСОБА_6 і в якому він є зареєстрованим та проживав з 1962 року по день смерті, вона ніколи зареєстрованою не була, про що свідчать копія його паспорту, довідка з МКП «Бюро технічної інвентаризації»№ 7198 від 01.08.2012 року та № 8307 від 21.10.2011 року, довідка з адресного бюро, будинкова книга /т. 1 а.с.13, 15, 123, 124, 232-236/. Жодного документу, в якому позивачка вказувала б місце свого проживання ІНФОРМАЦІЯ_3 до дня смерті ОСОБА_6 суду не надано і ніколи місцем свого постійного проживання в будь-яких з наданих суду документах не зазначала будинок, який належав ОСОБА_6 Відповідь першого секретаря Маріупольського міського комітету комуністичної партії, Депутата Маріупольської міської ради № 47 від 24.12.2012 року про те, що у липні 2011 року ОСОБА_1 зверталася до нього з усним проханням надати допомогу по обрізанню гілок дерева по вул. Євпаторійській, буд. 5-б, яку також зазначала як адресу свого проживання, та було рекомендовано письмово звернутися до Жовтневої районної адміністрації, не підтверджена будь-якими документами та викликає сумнів, що депутат 1,5 року після вказаних подій памятав адресу заявника та суть заяви. /т. 2 а.с. 15/. А згідно листа Жовтневої районної адміністраціє Маріупольської міської ради від 15.07.2011 року вказано, що до них звертався ОСОБА_6 з питання обрізки гілок дерева, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_3. /т. 2 а.с. 16/.

Відповідь Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району від 08.11.2010 року, в якій вказано, що ОСОБА_1 фактично мешкає по вул. Євпаторійській, буд. 5-а не є належним доказом, який може підтверджувати фактичне місце проживання людини./т. 2 а.с. 18/.

Заява ОСОБА_1 до начальника Жовтневого Управління праці та соціального захисту населення від 05.08.2010 року, в якій вона вказала адресу свого проживання як ІНФОРМАЦІЯ_7 не містить відмітку організації про отримання такої заяви та не містить даних про те, що така заява взагалі надавалася. /т. 2 а.с. 19/.

Відповідь Головного управління праці та соціального захисту населення від 12.01.2005 року, яка адресована ОСОБА_1 на адресу вул. Євпаторійська, буд. 5-б стосується питання надання автомобіля ОСОБА_6, а не її особистих питань, тому суд не може врахувати такий документ як підтвердження того. що позивачка вказувала адресу свого проживання при вирішенні особистих питань./т. 2 а.с. 20/.

ОСОБА_8 надано жодного особистого листа, газети, податкового або поштового повідомлення, будь-якої іншої особистої кореспонденції, яку отримувала позивач за адресою вул. Євпаторійська, буд. 5-б.

Виписка з амбулаторної картки «Центру первинної медико-санітарної допомоги»складена 11.10.2012 року, тобто після виникнення спору, що розглядається у суді та медична карта на ОСОБА_1 заведена лише у січні 2011 року, тому такі документи не можуть підтверджувати місце постійного проживання позивача по вул. Євпаторійській, буд. 5-б у м. Маріуполі. /т. 2 а.с. 21-40/.

За адресою АДРЕСА_5 ОСОБА_1 отримувала пенсію, про свідчить відповідь начальника центру поштового звязку № 5 Донецької дирекції Українського підприємства поштового звязку «Укрпошта»№ 419 від 21.12.2011 року. /т. 1 а.с. 225/. За даною адресою вона знаходиться на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як ветеран праці, пенсіонер за віком з 01.12.2003 року згідно відповіді Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району № 07вх02/1-2365-3 від 19.12.2012 року./т.2 а.с. 9/.

Позивачкою не надано суду жодного акту житлово-експлуатаційних організацій, які уповноважені складати такі акти, які свідчили б про спільне проживання однією сімєю разом з ОСОБА_6 по вул. Євпаторійській, буд. 5-б. Навпаки наданий акт Житлово-комунального підприємства від 03.11.2011 року, складений інженером Авдеєвою, Погонець, та майстром Коровіною, які згідно відповіді директора ЖКП Іллічівського району № 965 від 18.09.2012 року, не мали повноважень його складати, оскільки питання підтвердження факту проживання відноситься до компетенції КСН. /т.1 а.с. 231/.

В матеріалах справи міститься акт КСН «Староміський»від 05.09.2011 року. В якому вказано, що по вул. Євпаторійській, буд. 5-б разом з ОСОБА_6 проживала ОСОБА_1 без реєстрації з 1990 року по день смерті ОСОБА_6В./т. 1 а.с. 10/. Даний факт підтвердили сусіди ОСОБА_22 та ОСОБА_10 ОСОБА_22 у судовому засіданні у якості свідка не допитувалася, а свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_4 приблизно 6 років, тому у суду викликає сумнів, як вона могла підтверджувати факт проживання позивача та ОСОБА_6 з 1990 року. Відповідачем же ОСОБА_4 надана довідка КСН «Староміський»від 05.10.2011 року, в якій вказано, що ОСОБА_6 проживав по вул. Євпаторійській. 5-б з 1962 року по день смерті та нічого не вказано, що він проживав з кимось. /т. 1 а.с. 125/ та згідно даних домової книги . в якій вказувалася інформація про реєстрацію осіб, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_8 (Євпаторійській), ОСОБА_1 в будинку 5-б по вул. Євпаторійській, в м. Маріуполі ніколи не проживала. /т. 1 а.с. 232-236/.

Копію військового квитка суд не бере до уваги, оскільки не надано його оригінал як того клопотала відповідач ОСОБА_4 та її представник, та факт, який він підтверджує, як і інші надані суду письмові документи, такі як особова картка ОСОБА_6, опитувальний лист ОСОБА_6, стосується більш ранніх подій ніж ті, які встановлюються судом за даним спором.

Згідно відповіді з Першої Маріупольської державної нотаріальної контори № 1272/01-16 від 04.05.2012 року спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 шляпо подачі заяви до нотаріальної контори є ОСОБА_4, інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. /т. 1 а.с. 82/. Суд вважає, оскільки не має даних, які підтверджували б, що ОСОБА_3 є сином померлого ОСОБА_6 та спадкоємцем за законом, тому він є неналежним відповідачем у даній справі.

Згідно договору-замовлення на організацію та проведення поховання та доданих квитанцій. ОСОБА_4 понесла витрати на поховання свого батька ОСОБА_6 /т. 1 а.с. 221-223/.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 підтвердили, що ОСОБА_1 дійсно доглядала за ОСОБА_6, але доказів того, що вони були сімєю, у них були взаємні права та обовязки суду не надано.

Доводи позивачки, що вони з ОСОБА_6 однією сімєю проживали в будинку 5-б, по вул. Євпаторійській, в м. Маріуполі, спростовуються свідченнями свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ОСОБА_20, а також заявою ОСОБА_6, яку він надавав до Управління праці та соціального захисту населення Жовтневого району 02.09.2010 року та в якій вказав, що він самотньо проживаючий, має доньку ОСОБА_4 /т. 1 а.с. 24/.

Крім того, згідно свідчень ОСОБА_15, яка працювала соціальним працівником та відвідувала ОСОБА_6, останній влітку 2009 року запропонував їй та ОСОБА_1 доглянути за ним та оформити договір довічного утримання. Свідок ОСОБА_17 пояснила, що приблизно у 2009-2010 році ОСОБА_6 їй телефонував та повідомив, що працівник з соціальної служби та жінка с Орджонікідзевського району, яка іноді приходила до нього, вирішили його доглянути та їздили до БТІ, але оскільки документи на будинок були у ОСОБА_15, їм відмовили. Що свідчить також про відсутність сімейних стосунків між позивачкою та ОСОБА_6

При вирішенні справи суд також враховує, що позивачкою не надано суду жодного офіційного документу, який би свідчив про придбання нею майна разом з ОСОБА_6 за спільні кошти, жодного свідчення не надано про те, що вони покупали за спільні кошти будь-яке майно. Більш того, згідно ордеру №4665 від 15.09.1976 року ОСОБА_1 надано квартиру № 65, по вул. Горлівській, буд. 6, в м. Маріуполі на сім'ю з трьох осіб, а саме ОСОБА_1, її сина ОСОБА_3 та невістки ОСОБА_23, тобто ОСОБА_6 не згадувався. /т.2 а.с.71/. Вказану квартиру ОСОБА_1 подарувала сину ОСОБА_3 згідно договору дарування від 18.08.2009 року. /т. 1 а.с. 121, 122/.

Крім того, позивачем не надано жодного доказу про наявність обставин, які перешкоджали їй та ОСОБА_6 зареєструвати шлюб після 1990 року, зареєструвати ОСОБА_1 по вул. Євпаторійській, буд. 5-б, в м. Маріуполі та оформити документи стосовно батьківства ОСОБА_3 Також сама позивач

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачка та ОСОБА_6 в період з 01.01.2004 року по вересень 2011 року однією сімєю не проживали, у звязку з чим у встановленні даного факту відмовляє.

Оскільки у задоволенні позову суд відмовляє, то судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів не стягуються.

На підставі ст. 3, пункту 1 розділу VII Прикінцевих положень СК України, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 208, 209, 212, 214, 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією родиною, залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Степанова