Справа № 442/3073/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

30 квітня 2013 року Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Івасівка А.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та неустойки по виплаті аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

З метою забезпечення позовних вимог за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 за весь період з січня 2001 року по грудень 2011 року у розмірі 31016 грн,08 коп. та неустойки по виплаті таких аліментів у розмірі 9579.82 грн. ОСОБА_1 звернулася з заявою про накладення арешту на майно відповідача, а саме на квартиру №66, яка знаходиться по вул. В. Великого, 46 у м. Дрогобич. В обґрунтування такої заяви посилається на те, що відповідач тривалий час ухиляється від сплати аліментів, не виконував рішення суду та не намагається, хоч якимось чином виконати свій батьківський обовязок. Незважаючи на те, що ОСОБА_2 до 2010 року проживав у будинку по вул. Г. Сковороди,27 у м. Дрогобич, який був його власністю і такий він відчужив, однак маючи кошти не вважав за потрібне погасити заборгованість по аліментах. Поряд з цим, зазначає, що на даний момент квартира №66, яка знаходиться по вул. В. Великого,46 у м. Дрогобич, належить відповідачу. Підставою забезпечення позову є накладення арешту на таке майно, оскільки в противному випадку не вчинення такого може унеможливити виконання рішення суду.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що аяву ОСОБА_1 слід повернути.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Зі змісту п.4 постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006р. №9 вбачається, що заяву про забезпечення позову, суд має розглядати з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

На підставі наведеного, суд не може дати оцінку заяві та визначити співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами в розмірі 40 596 грн.62 коп. Крім цього, ОСОБА_1 не додано правовстановлюючих документів на квартиру №66, яка знаходиться по вул. В. Великого,46 у м. Дрогобич, даних про те, що відповідач є власником такої, також не додано копії такої заяви відповідно до кількості осіб щодо яких просять вжити заходи, що в подальшому може бути наслідком унеможливлення виконання ухвали суду, і також порушенням ч.4 ст. 151 ЦПК України, а тому не вбачаю можливим забезпечення позовних вимог за даних обставин. Крім цього, обраний заявником вид забезпечення позову може перешкоджати у здійснені права користування житлом інших можливих власників, користувачів. Тому вважаю за необхідне за змістом ч. 1 ст.153 ЦПК України, заяву про забезпечення позову повернути заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151- 153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та неустойки по виплаті аліментів, - повернути заявниці.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції в 5-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя А.П. Івасівка