Провадження № 2/201/219/2013
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2013 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.
при секретарі Нижник І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк до ОСОБА_1, Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА РЕЙНФОРД про стягнення заборгованості за кредитними договорами і судових витрат,
Публічне акціонерне товариство ВТБ Банк звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА РЕЙНФОРД про стягнення заборгованості за кредитними договорами №68/07В та №69/07В від 25 жовтня 2007 року і судових витрат.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 25 жовтня 2007 року між ПАТ ВТБ Банк та ТОВ АРТ був укладений кредитний договір 68/07В, за яким ПАТ АРТ було надано кредит в межах максимального ліміту заборгованості 4 200 000,00 доларів США, з встановленим кінцевим терміном повернення кредиту по 22 жовтня 2010 року і платою за користування кредитом 12 % річних. В подальшому до кредитного договору вносились зміни та доповнення. Відповідно до договору про заміну боржника у зобовязанні та переведенні боргу від 27 вересня 2011 року, всі зобовязання за вищезазначеним кредитним договором з усіма змінами та доповненнями кредитного договору були переведені на нового боржника ТОВ ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА РЕЙНФОРД З урахуванням подальших змін та доповнень, внесених до кредитного договору №68/07В від 25 жовтня 2007 за час його дії, ПАТ ВТБ Банк надало ТОВ ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВІЙ ГРУПІ РЕЙНФОРД кредит в межах ліміту кредитування в розмірі 4 281 000,00 доларів США, встановивши строк користування кредитом по 17 серпня 2012 року та відповідний порядок нарахування плати за користування кредитом. Разом з тим, 25 жовтня 2007 року між ПАТ ВТБ Банк та ТОВ ЮНІСТЬ був укладений кредитний договір 69/07В, за яким ПАТ ЮНІСТЬ було надано кредит в межах максимального ліміту заборгованості 4 200 000,00 доларів США, з встановленим кінцевим терміном повернення кредиту по 22 жовтня 2010 року і платою за користування кредитом 12 % річних. В подальшому до кредитного договору вносились зміни та доповнення. Відповідно до договору про заміну боржника у зобовязанні та переведенні боргу від 27 вересня 2011 року, всі зобовязання за вищезазначеним кредитним договором з усіма змінами та доповненнями кредитного договору були переведені на нового боржника ТОВ ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА РЕЙНФОРД З урахуванням подальших змін та доповнень, внесених до кредитного договору №69/07В від 25 жовтня 2007 за час його дії, ПАТ ВТБ Банк надало ТОВ ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВІЙ ГРУПІ РЕЙНФОРД кредит в межах ліміту кредитування в розмірі 4 294 000,00 доларів США, встановивши строк користування кредитом по 17 серпня 2012 року та відповідний порядок нарахування плати за користування кредитом.
Сторони домовлялись, що у випадку виникнення будь-якої несприятливої події, ПАТ ВТБ Банк набуває права, зокрема, вимагати від позичальника дострокового повернення виданого кредиту, а позичальник в свою чергу зобовязується, не зважаючи на кінцеву дату повернення кредиту, передбачену кожним з кредитних договорів, виконати таку вимогу банку та повернути отриманий кредит в повному обсязі разом з платою за кредит та штрафними санкціями (окрім комісії за дострокове розірвання договору), що підлягають сплаті згідно до умов зазначених договорів в строк не пізніше трьох банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги. У звязку з виникненням заборгованості по сплаті процентів за кредитними договорами, 03 липня 2012 року ПАТ ВТБ Банк направило на адресу позичальника вимогу №4173/1-2 про виконання порушеного зобовязання в частині сплати заборгованості по сплаті процентів за вказаними договорами протягом трьох банківських днів з моменту отримання вимоги, проте ця вимога була залишена без задоволення. Після чого, 16 липня 2012 року банком було направлено на адресу позичальника вимогу про повернення всієї суми боргових зобовязань, що передбачені кредитними договорами №68/07В та №69/07В від 25 жовтня 2007 року, з усіма змінами та доповненнями до них, з попередженням про примусове стягнення заборгованості в судовому порядку у разі невиконання такої вимоги. Зазначена вимога також була залишена позичальником без задоволення. Станом на 28 листопада 2012 року заборгованість ТОВ ОСОБА_2 РЕЙНФОРД перед банком становить:
1. по кредитному договору №68/07В від 25 жовтня 2007 з усіма змінами та доповненнями 4 777 546,64 доларів США та 250 823,50 гривень;
2. по кредитному договору №69/07В від 25 жовтня 2007 з усіма змінами та доповненнями 4 793 757,25 доларів США та 125 811,69 гривень.
В забезпечення виконання зобовязань позичальника відповідно до кредитних договорів №68/07В та №69/07В від 25 жовтня 2007 року, з усіма змінами та доповненнями до них, між ПАТ ВТБ Банк та ОСОБА_1 12 вересня 2011 року було укладено договір поруки №68/07В-П-4 та договір поруки 69/07В-П-4, за умовами якого останній поручається перед банком за виконання позичальником зобовязань, що виникли на підставі відповідних кредитних договорів, або можуть виникнути на підставі зазначених кредитних договорів в майбутньому. Таким чином, за умовами договорів поруки №68/07В-П-4 та 69/07В-П-4 від 12 вересня 2011 року, у випадку порушення позичальником, тобто ТОВ ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВОЮ ГРУПОЮ РЕЙНФОРД, взятих на себе зобовязань за кредитними договорами №68/07В та №69/07В від 25 жовтня 2007 року, з усіма змінами та доповненнями до них, поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком у повному обсязі зобовязань, встановлених вищезазначеними кредитними договорами та договорами поруки, включаючи повернення кредиту, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, неустойки (пені, штрафів) та відшкодування збитків, повязаних з порушенням виконання зобовязань.
Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши суду клопотання про розгляд даної цивільної справи без його участі на підставі документів, наявних в матеріалах справи, проти заочного розгляду справи не заперечував, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України.
Суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ч. 4 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи без участі сторін, обмежившись дослідженням письмових доказів, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України.
Дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступні обставини та визначив відповідні до них правовідносини. Дійсно, 25 жовтня 2007 року між ПАТ ВТБ Банк та ТОВ АРТ був укладений кредитний договір 68/07В, за яким ПАТ АРТ було надано кредит в межах максимального ліміту заборгованості 4200000,00 доларів США, з встановленим кінцевим терміном повернення кредиту по 22 жовтня 2010 року і платою за користування кредитом 12 % річних. В подальшому до кредитного договору вносились зміни та доповнення. Відповідно до договору про заміну боржника у зобовязанні та переведенні боргу від 27 вересня 2011 року, всі зобовязання за вищезазначеним кредитним договором з усіма змінами та доповненнями кредитного договору були переведені на нового боржника ТОВ ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА РЕЙНФОРД З урахуванням подальших змін та доповнень, внесених до кредитного договору №68/07В від 25 жовтня 2007 за час його дії, ПАТ ВТБ Банк надало ТОВ ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВІЙ ГРУПІ РЕЙНФОРД кредит в межах ліміту кредитування в розмірі 4281000,00 доларів США, встановивши строк користування кредитом по 17 серпня 2012 року та відповідний порядок нарахування плати за користування кредитом. Разом з тим, 25 жовтня 2007 року між ПАТ ВТБ Банк та ТОВ ЮНІСТЬ був укладений кредитний договір 69/07В, за яким ПАТ ЮНІСТЬ було надано кредит в межах максимального ліміту заборгованості 4200000,00 доларів США, з встановленим кінцевим терміном повернення кредиту по 22 жовтня 2010 року і платою за користування кредитом 12 % річних. В подальшому до кредитного договору вносились зміни та доповнення. Відповідно до договору про заміну боржника у зобовязанні та переведенні боргу від 27 вересня 2011 року, всі зобовязання за вищезазначеним кредитним договором з усіма змінами та доповненнями кредитного договору були переведені на нового боржника ТОВ ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА РЕЙНФОРД З урахуванням подальших змін та доповнень, внесених до кредитного договору №69/07В від 25 жовтня 2007 за час його дії, ПАТ ВТБ Банк надало ТОВ ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВІЙ ГРУПІ РЕЙНФОРД кредит в межах ліміту кредитування в розмірі 4 294 000,00 доларів США, встановивши строк користування кредитом по 17 серпня 2012 року та відповідний порядок нарахування плати за користування кредитом.
Сторони домовлялись, що у випадку виникнення будь-якої несприятливої події, ПАТ ВТБ Банк набуває права, зокрема, вимагати від позичальника дострокового повернення виданого кредиту, а позичальник в свою чергу зобовязується, не зважаючи на кінцеву дату повернення кредиту, передбачену кожним з кредитних договорів, виконати таку вимогу банку та повернути отриманий кредит в повному обсязі разом з платою за кредит та штрафними санкціями (окрім комісії за дострокове розірвання договору), що підлягають сплаті згідно до умов зазначених договорів в строк не пізніше трьох банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги. У звязку з виникненням заборгованості по сплаті процентів за кредитними договорами, 03 липня 2012 року ПАТ ВТБ Банк направило на адресу позичальника вимогу №4173/1-2 про виконання порушеного зобовязання в частині сплати заборгованості по сплаті процентів за вказаними договорами протягом трьох банківських днів з моменту отримання вимоги, проте ця вимога була залишена без задоволення. Після чого, 16 липня 2012 року банком було направлено на адресу позичальника вимогу про повернення всієї суми боргових зобовязань, що передбачені кредитними договорами №68/07В та №69/07В від 25 жовтня 2007 року, з усіма змінами та доповненнями до них, з попередженням про примусове стягнення заборгованості в судовому порядку у разі невиконання такої вимоги. Зазначена вимога також була залишена позичальником без задоволення. Станом на 28 листопада 2012 року заборгованість ТОВ ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА РЕЙНФОРД перед банком становить:
1. по кредитному договору №68/07В від 25 жовтня 2007 з усіма змінами та доповненнями 4777546,64 доларів США та 250 823,50 гривень, з яких:
- прострочена заборгованість по кредиту 4281000,00 доларів США;
- пеня за несвоєчасну сплату кредиту, нарахована згідно п. 7.1 договору 181209,45 доларів США;
- заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами 271311,15 доларів США;
- пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами 7406,02 доларів США;
- 3% річних, нарахованих на суму прострочених процентів за користування кредитними коштами 477,15 доларів США;
- прострочена комісійна винагорода за управління кредитом у 2010 році 238704,17 гривень;
- 3% річних за весь час прострочення сплати комісійної винагороди за управління кредитом у 2010 році 2015,29 гривень.
2. по кредитному договору №69/07В від 25 жовтня 2007 з усіма змінами та доповненнями 479757,25 доларів США та 125811,69 гривень, з яких:
- прострочена заборгованість по кредиту 4294000,00 доларів США;
- пеня за несвоєчасну сплату кредиту, нарахована згідно п. 7.1 договору 181759,73 доларів США;
- заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами 272286,49 доларів США;
- пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами 7885,60 доларів США;
- 3% річних, нарахованих на суму прострочених процентів за користування кредитними коштами 1572,81 доларів США;
- прострочена комісійна винагорода за управління кредитом у 2010 році 119732,69 гривень;
- пеня за несвоєчасну сплату комісійної винагороди за управління кредитом у 2010 році 5068,14 гривень;
- 3% річних за весь час прострочення сплати комісійної винагороди за управління кредитом у 2010 році 1010,86 гривень.
В забезпечення виконання зобовязань позичальника відповідно до кредитних договорів №68/07В та №69/07В від 25 жовтня 2007 року, з усіма змінами та доповненнями до них, між ПАТ ВТБ Банк та ОСОБА_1 12 вересня 2011 року було укладено договір поруки №68/07В-П-4 та договір поруки 69/07В-П-4, за умовами якого останній поручається перед банком за виконання позичальником зобовязань, що виникли на підставі відповідних кредитних договорів, або можуть виникнути на підставі зазначених кредитних договорів в майбутньому. Таким чином, за умовами договорів поруки №68/07В-П-4 та 69/07В-П-4 від 12 вересня 2011 року, у випадку порушення позичальником, тобто ТОВ ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВОЮ ГРУПОЮ РЕЙНФОРД, взятих на себе зобовязань за кредитними договорами №68/07В та №69/07В від 25 жовтня 2007 року, з усіма змінами та доповненнями до них, поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком у повному обсязі зобовязань, встановлених вищезазначеними кредитними договорами та договорами поруки, включаючи повернення кредиту, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, неустойки (пені, штрафів) та відшкодування збитків, повязаних з порушенням виконання зобовязань.
Встановлені судом факти і обставини підтверджуються:
- копією договору про надання відновлювальної відкличної лінії №68/07В (а.с. 8-11);
- копією договору №68/07В п.б. від 27 вересня 2011 року про заміну боржника у зобовязанні та переведення боргу (а.с. 11-12);
- копією договору №10 від 27 вересня 2011 року про внесення змін до кредитного договору №68/07В від 25 жовтня 2007 року (а.с. 12-19);
- копією договору №11 від 29 листопада 2011 року про внесення змін до кредитного договору №68/07В від 25 жовтня 2007 року (а.с. 20);
- копією кредитного договору №69/07В від 25 жовтня 2007 року (а.с. 21-22);
- копією договору №69/07В п.б. від 27 вересня 2011 року про заміну боржника у зобовязання та переведення боргу (а.с. 23);
- копією договору №9 від 27 вересня 2011 року про внесення змін до кредитного договору №69/07В від 25 жовтня 2007 року (а.с. 24-31);
- копією договору №10 від 29 листопада 2011 року про внесення змін до кредитного договору №69/07В від 25 жовтня 2007 року (а.с. 31-32);
- копією вимоги №4173/1-2 від 03 липня 2012 року (а.с. 33);
- копією вимоги №4579/1-2 від 16 липня 2012 року (а.с. 35);
- копією розрахунку суми заборгованості ТОВ ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВОЇ ГРУПИ РЕЙНФОРД перед ПАТ ВТБ БАНК за кредитним договором №68/07В від 25 жовтня 2007 року, укладеному між ПАТ ВТБ БАНК та ТОВ ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВОЮ ГРУПОЮ РЕЙНФОРД станом на 28 листопада 2012 року (а.с. 36-43);
- копією розрахунку суми заборгованості ТОВ ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВОЇ ГРУПИ РЕЙНФОРД перед ПАТ ВТБ БАНК за кредитним договором №69/07В від 25 жовтня 2007 року, укладеному між ПАТ ВТБ БАНК та ТОВ ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВОЮ ГРУПОЮ РЕЙНФОРД станом на 28 листопада 2012 року (а.с. 44-52);
- копією договору поруки №68/07-В-П-4 від 12 вересня 2011 року (а.с. 53-54);
- копією договору №1 від 27 вересня 2011 року про внесення змін до договору поруки №68/07-В-П-4 від 12 вересня 2011 року (а.с.54-56);
- копією договору поруки №69/07-В-П-4 від 12 вересня 2011 року (а.с. 57-58);
- копією договору №1 від 27 вересня 2011 року про внесення змін до договору поруки №69/07-В-П-4 від 12 вересня 2011 року (а.с.58-59);
- копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи - Публічне акціонерне товариство ВТБ БАНК серії А01 №725805 (а.с. 60);
- копією статуту Публічного акціонерного товариства ВТБ БАНК (а.с. 62-101);
- клопотанням представника позивача від 31 січня 2013 року (а.с. 138);
- копіями валютних ордерів (а.с. 139-142).
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 10 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до змісту ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України, договір укладений сторонами, має умови, які повинні виконуватися. відповідач зі свого боку погодився з такими умовами договору, підписавши договір поруки особисто.
У відповідності до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, не допускається одностороння відмова від зобовязань, крім того зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Частиною 1 ст. 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.
Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.
Відповідно до ст. 610 ЦК України,порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.
Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив термін, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або чинним законодавством.
Частинами 1, 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а також те, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно положень статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Статтею 1048 ЦК України визначено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Таким чином, враховуючи вищезазначене, позичальником в особі ТОВ ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВОЇ ГРУПИ РЕЙНФОРД порушені зобовязання за кредитними договорами №68/07В та №69/07В від 25 жовтня 2007 року, строки виконання умов даних договорів минув, проте сума заборгованості не погашена. Поручитель в свою чергу відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, встановлених вищезазначеними кредитними договорами та договорами поруки, включаючи повернення кредиту, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, неустойки (пені, штрафів) та відшкодування збитків, повязаних з порушенням виконання зобовязань.
У той же час, слід враховувати, що ст. 553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку та відповідає за порушення зобовязання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
За змістом п. 2.1 кожного з договорів поруки поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком у повному обсязі зобовязань позичальника за кредитними договорами, включаючи повернення кредиту, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, неустойки (пені, штрафів) та відшкодування збитків, повязаних з порушенням виконання зобовязань
Частиною 1 ст. 543 Цивільного кодексу України встановлено, у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.
Таким чином, при солідарному обовязку кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобовязання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Предявивши вимогу до одного із солідарних боржників, який не задовольнив цю вимогу, кредитор має право предявити вимогу до іншого солідарного боржника. У випадку наявності рішення господарського суду про стягнення заборгованості за кредитним договором із боржника юридичної особи не є перешкодою для предявлення окремого позову до поручителя фізичної особи, тобто законом передбачено право позивача звернутися до суду до кожного з боржників окремо, крім того в даному випадку предметом спору є різні самостійні договірні відносини: між кредитором та боржником за кредитним договором; між кредитором та поручителем за договором поруки. Таке застосування норми статті 543 ЦК України випливає також і з практики Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України.
Так, згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову.
Отже, виходячи із змісту зазначених вище норм, предявлення позову до солідарних боржників є правом, а не обовязком кредитору, і кредитор має право предявити позов до кожного із боржників окремо.
Тому, користуючись правом, наданим, зокрема, ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України ТОВ ВТБ БАНК має право предявити саме до ОСОБА_1 свої позовні вимоги щодо погашення заборгованості за кредитними договорами.
З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Стосовно питання про судові витрати, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 3 219,00 гривень, що підтверджується квитанцією.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 58, 60, 61, 88, 169, 197, 209, 212-215 ЦПК ст.ст. 212, 509, 525, 526, 530, 543, 549, 610, 612, 625, 629, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України,
Позов Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк до ОСОБА_1, Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА РЕЙНФОРД про стягнення заборгованості за кредитними договорами і судових витрат задовольнити.
б) за кредитним договором від 25 жовтня 2007 року № 69/07В в сумі 4 793 575,25 (чотири мільйони сімсот девяносто три тисячі пятсот сімдесят пять доларів двадцять пять центів) доларів США та 125 811,69 (сто двадцять пять тисяч вісімсот одинадцять гривень шістдесят девять копійок) гривень, (включаючи прострочену заборгованість по кредиту - 4 294 000,00 доларів США; пеню за несвоєчасну сплату кредиту -181 759,73 доларів США; 3% (три проценти) річних, нарахованих на суму простроченого кредиту - 36 252,62 доларів США; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами -272 286,49 доларів США; пеню за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами - 7 885,60 доларів США; 3% (три проценти) річних, нарахованих на суму прострочених процентів за користування кредитними коштами - 1 572,81 доларів США; прострочену комісійну винагороду за управління кредитом у 2010 році - 119 732,69 гривень; пеню за несвоєчасну сплату комісійної винагороди за управління Кредитом у 2010 році - 5 068,14 гривень; 3% (три проценти) річних за весь час прострочення сплати комісійної винагороди за управління Кредитом у 2010 році -1 010,86 гривень).
Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська .

Суддя:ОСОБА_3