РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013 року

Рівненський міський суд Рівненської
області в складі:

головуючий суддя - Харечко С.П.

при секретарі -Калетинець Т.В.,

з участю: позивача - відповідача ОСОБА_1,
його представника ОСОБА_2,

відповідача -позивача ОСОБА_3, її
представника ОСОБА_4,

третя особа, яка заявила самостійні
вимоги - ОСОБА_5, його представників
ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Рівне цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл
спільної сумісної власності
спадкового майна та визнання права
власності, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про поділ в натурі майна, що є у
спільній частковій власності та
встановлення порядку користування
земельною ділянкою та за позовом
третьої особи, яка заявляє самостійні
вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою - ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - відповідач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про виділ в натурі частини спадкового
будинковолодіння і земельної ділянки.

Відповідач - позивач ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8
про поділ в натурі майна, що є у
спільній сумісній частковій власності
та встановлення порядку користування
земельною ділянкою.

Третя особа, яка заявляє
самостійні вимоги ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом, в якому просить при
вирішенні спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з
приводу належного їм нерухомого майна
та встановлення порядку користування
земельною ділянкою виділити у спільне
користування всіх трьох сторін (3) три
квадратних метри земельної ділянки,
розташованої в АДРЕСА_1.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його
представник суду пояснили, що рішенням
Рівненського міського суду від 08.12.2003
року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в натурі в
спільне користування виділено 58.1/100
частки всього домоволодіння АДРЕСА_1, а
решту 41.9/100 частки домоволодіння
виділено ОСОБА_5. Вказує, що даним
рішенням суду невірно було визначено
частки у спадковому майні, а тому
сторони не можуть реалізувати свої
спадкові права. Просить суд виділити
ОСОБА_1 у приватну власність частину у
спадковому майні домоволодіння
АДРЕСА_1, а саме жилу кімнату 1-2, коридор
1-1, веранду «а2», вхідні сходи «а3»,
вбиральню «В», частину огорожі №4,
ворота з хвірткою №2, та земельну
ділянку в розмірі 198 кв.м для
обслуговування частини житлового
будинку та господарських будівель.
Крім цього пояснив, що за його
розрахунками йому має належати 17.72/100
частки будинковолодіння. В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_5 просив
відмовити.

Відповідач - позивач ОСОБА_3 та її
представник в судовому засіданні позов
та заяву про уточнення позовних вимог
від 05.12.2013 року підтримали повністю, за
обставин викладених у позовній заяві.
ОСОБА_3 просила суд визнати за нею право
власності на 43.58/100 частини
будинковолодіння на АДРЕСА_1, за ОСОБА_1
право власності на 14.51/100 частини
будинковолодіння на АДРЕСА_1.
Встановити порядок користування
земельною ділянкою розміром 394 кв.м.
відповідно до часток власності
будинковолодіння. Земельну ділянку
площею 3.0 кв.м виділити вздовж
південної та фасадної сторони будівлі
ОСОБА_5 у спільне користування. Позовні
вимоги ОСОБА_1 не визнала повністю,
просила відмовити в задоволенні
позову. Щодо позовних вимог ОСОБА_5 то
не заперечувала проти їх задоволення.

Представники третьої особи - суду
пояснили, що у даній справі ухвалою
суду від 02 грудня 2010 року затверджено
мирову угоду між сторонами, однак судом
не було враховано інтересів третьої
сторони щодо користування земельною
ділянкою, а тому просить виділити у
спільне користування всіх трьох сторін
(3) три квадратних метри земельної
ділянки, розташованої в АДРЕСА_1.

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 підлягають до часткового
задоволення, в позові третьої особи,
яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_5
слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 грудня 2003 року
рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у
власність в натурі у спільне
користування виділено жилу кімнату 1-2,
жилу кімнату 1-3, коридор 1-1, санвузол 1-4.
кухню - котельню 1-5, прихожу 1-7, комору 1-8,
вхідні сходи « а1», веранду «а2», вхідні
сходи « а3», підвал « Пд/а, сарай в
будівлі « Б»,сарай «б», вбиральню «В»,
септик «С», частину огорожі №4, ворота з
хвірткою №2, хвіртку №3, що складало
58.1/100 частини всього будинковолодіння
АДРЕСА_1 та земельну ділянку в розмірі
396 м.кв для обслуговування жилого
будинку та господарських будівель
даного будинковолодіння.

Цим же рішенням суду ОСОБА_5 у власність
в натурі виділено жилу кімнату 1-10, жилу
кімнату 1-9, гараж 2 та підвал «Пд/Б» в
будівлі «Б», частину замощення 1,
частину огорожі №4, огорожу №5,
замощення 2, сіни «а4» (1-11), підвал «Пд/а»,
фундамент під будівництво, що складає
41.9/100 всього будинковолодіння АДРЕСА_1
та земельну ділянку в розмірі 166 м.кв.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 08 грудня 2003
року про розподіл між спадкоємцями
спадкового майна та земельної ділянки
набрало законної сили.

Ухвалою Рівненського міського суду від
02 грудня 2010 року між позивачами ОСОБА_1
та ОСОБА_3 було визнано мирову угоду
щодо поділу спільної сумісної
власності будинковолодіння на АДРЕСА_1
та земельної ділянки площею 396 кв.м.

19.09.2012 року зазначена ухвала
апеляційним судом Рівненської області
скасована.

Судом також встановлено, що сторонами
поданий до суду позов з інших підстав, а
саме ОСОБА_1, ОСОБА_3 звернулися до
ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
комунальне підприємство «Рівненське
бюро технічної інвентаризації» про
виділ часток будинку в окрему квартиру.

08 листопада 2011 року рішенням
Рівненського міського суду
Рівненської області позов задоволено,
суд вирішив: виділити ОСОБА_1 в окрему
квартиру АДРЕСА_1 належні йому на праві
власності 20,6/100 частин, що складаються з
коридора 1-1 площею 4.3 кв.м., жилої
кімнати 1-2 площею 16 кв.м., веранди «а2»
площею 3,4 кв.м. всього площею 23.7 кв.м. та
вхідних сходів « аЗ» (по позначкам
технічного паспорта від 13 грудня 2007
року).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1 в складі коридора 1-1
площею 4.3 кв.м., жилої кімнати. 1-2 площею
16 кв.м.. веранди «а2» площею 3,4 кв.м.
всього площею 23,7 кв.м., вхідних сходів
«аЗ» та 1/2 частини огорожі № 4, 1/2 воріт з
хвірткою № 2, 1/2 хвіртки № 3 (по
позначкам технічного паспорта від 13
грудня 2007 року).

Виділити ОСОБА_3 в окрему квартиру № І в
будинковолодінні АДРЕСА_1 належні їй па
праві власності 37,5/100 частин; що
складаються з жилої кімнати 1-3 площею
14.2 кв.м., прихожої 1-6 площею 14,7 кв.м.1,
санвузола 1-4 площею 2,9 кв.м., кухні-
котельні 1-5 площею 7.2 кв.м.. коридору 1-7
площею 3.8 кв.м, комори 1-8 площею 3,4 кв.м.,
всього площею 46.2 кв.м., вхідних сходів
«а1»., підвалу « Пд/а» (по позначкам
технічного паспорта від 13 і грудня 2007
року).

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
квартиру № 1 у будинку АДРЕСА_1 в складі
жилої кімнати 1-3 площею 14.2 кв.м.,
прихожої 1-6 площею 14,7 кв.м., санвузола 1-4
площею 2,9 кв.м., кухні- котельні 1-5 площею
7,2 кв.м., коридору 1-7 площею 3,8 кв.м.
комори 1-8 площею 3,4 кв.м., всього площею
46,2 кв.м., вхідних сходів «а1», підвалу «
Пд/а» та сараю «Б», сараю «б», вбиральні
«В», септика «С», 1/2 частини огорожі № 4,
1/2 воріт з хвірткою № 2, 1/2 хвіртки № 3 (по
позначкам технічного паспорта від 13
грудня 2007 року).

Припинити право спільної часткової
власності ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на
будинковолодіння АДРЕСА_1.

Дане рішення суду набрало законної
сили 19.11.2011 року .

Таким чином, наведені вище доводи
повністю спростовують ті обставини, на
які позивачі та їх представники
покликаються у позові щодо розподілу
спільної сумісної власності
будинковолодіння АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Як убачається з матеріалів справи
ОСОБА_5 зареєстрував право власності на
квартиру №2 на АДРЕСА_1 та отримав
державний акт на земельну ділянку
серії ЯМ № 554674 від 11.06.2012 року площею
0.0166 га., на підставі рішення
Рівненської міської ради від 22.03.2012
року.

Отже, ОСОБА_5 отримав земельну ділянку у
власність на підставі ст.ст.81,116 ЗК
України, і в позові не просить
скасувати вищезазначений акт.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на
житловий будинок» визначено, що в
спорах про поділ будинку в натурі
учасникам спільної часткової
власності на будинок може бути
відокремлено частину будинку, яка
відповідає розміру їх часток у праві
власності.

Як зазначено в п.11 вищевказаної
Постанови, одночасно з розв'язанням
спору про право власності на будинок,
виділ частки або встановлення порядку
користування конкретним приміщенням,
суд може вирішити позов, якщо він
заявлений, про порядок використання і
розпорядження земельною ділянкою між
громадянами, яким жилий будинок
належить на праві спільної власності.

З висновків судово
будівельно-технічних експертиз, які
наявні у справі не можливо встановити
порядок користування земельною
ділянкою площею 396 м.кв., оскільки в
кожному з них містяться розбіжності у
площі даної ділянки, а тому суд прийшов
до висновку, що із земельної ділянки
площею 396 м.кв на АДРЕСА_1, яка належить
сторонам на праві спільної часткової
власності, слід виділити частки
земельної ділянки у користування
ОСОБА_1, ОСОБА_9 пропорційно їх часткам у
будинковолодінні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3
у спільне користування виділено 58.1/100
частки всього домоволодіння АДРЕСА_1 та
396 м.кв земельної ділянки. На праві
власності ОСОБА_9 належить 37.5/100 частин
будинковолодіння, ОСОБА_1 20.6/100 частини
будинковолодіння.

Обраховуючи частку земельної ділянки
кожного, суд виходить з слідуючих
розрахунків 396 м.кв. (загальна площа
земельної ділянки) / 58.1 ( частка всього
будинковолодіння, що виділено ОСОБА_1
та ОСОБА_3.), що становить 6.8 м.кв. (одна
частка від всієї земельної ділянки ).
37.5 ( частка будинковолодіння, що
належить ОСОБА_3.) * 6.8 (одна частка від
всієї земельної ділянки) становить 255
м.кв, 20.6 ( частка будинковолодіння, що
належить ОСОБА_1) * 6.8 ( одна частка від
всієї земельної ділянки) становить 141
м.кв.

Отже, частка земельної ділянки ОСОБА_1
становить 141 м.кв., частка ОСОБА_9
становить 255 м.кв .

Вимога ОСОБА_5 щодо встановлення
порядку спільного користування
земельною ділянкою площею (3) три
квадратних метри на АДРЕСА_1 між трьома
сторонами не підлягає до задоволення,
оскільки на вказаній земельній
ділянці, було розташована частина
будинковолодіння квартири №3, яке було
знесене ОСОБА_1

Рішенням Рівненського міського суду
від 11.10.2013 року ОСОБА_1 зобов'язано за
власний рахунок знести об'єкт
самочинного будівництва,
розташованого за адресою АДРЕСА_1 та
привести земельну ділянку у попередній
стан.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 10, 11, 60-64, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
розподіл спільної сумісної власності
спадкового майна та визнання права
власності - задовольнити частково.

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
поділ в натурі майна, що є у спільній
частковій власності та встановлення
порядку користування земельною
ділянкою - задовільнити частково.

Із земельної ділянки площею 396 м.кв ., що
належить сторонам на праві спільної
часткової власності виділити у
користування пропорційно їх часткам у
будинковолодінні: ОСОБА_1 (квартира №3
будинковолодінні АДРЕСА_1 - частка 20.6/100)
земельну ділянку площею 148 м.кв., ОСОБА_3
(кв.№1 будинковолодінні АДРЕСА_1 -
частка 37.5/100) земельну ділянку площею 248
м.кв..

У задоволенні позову третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги ОСОБА_5 до
ОСОБА_1, ОСОБА_3 про встановлення
порядку користування земельною
ділянкою - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Рівненської області через
Рівненський міський суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Харечко С.П.