справа № 2-351/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 року Залізничний
районний суд м.Львова в складі:

головуючого - судді Ригіної
Л.М.

при секретарі
Петришин Г.Я.

розглянули у відкритому судовому
засіданні в м.Львові клопотання
представника відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 про проведення повторної
посмертної судово-психіатричної
експертизи по справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про визнання
заповітів недійсними, визнання права
спадкування за законом та визнання
права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

В Залізничний районний суд м.Львова
звернулися позивач з позовом про
визнання заповітів недійсними,
визнання права спадкування за законом
та визнання права власності на
спадкове майно, мотивуючи свої позовні
вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її
батько ОСОБА_5. Після його смерті
відкрилась спадщина на 1/2 частину
будинку, з відповідною частиною
господарських будівель за адресою:
АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_5 та на
грошові вклади, які знаходились в
Львівських державних банках №6319/095 на
рахунках НОМЕР_1, НОМЕР_2, а також в банку
№6319/016 на рахунку НОМЕР_3. Спадкоємцем
після смерті ОСОБА_5 є також рідний брат
позивачки ОСОБА_4. 07.06.1993 року ОСОБА_5
склав заповіт, яким заповів все належно
йому майно ОСОБА_3. Коли позивач
звернулась в державну нотаріальну
контору з заявою про прийняття
спадщини, що батько зробив заповіт,
яким заповів все належне йому майно
ОСОБА_1.

Ухвалою Залізничного районного суду
м.Львова від 23 листопада 2011 року по
справі було призначено посмертну
судово-психіатричну експертизу, за
результатами якої складено Акт № 195 від
28 лютого 2012 року.

Ухвалою Залізничного районного суду
м.Львова від 04.10.2013 року по справі було
призначено додаткову посмертну
судово-психіатричну експертизу, за
результатами якої складено Акт №740 від
20.11.2013 року.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_2 заявила клопотання
про призначення повторної посмертної
судово-психіатричної експертизи,
оскільки акт додаткової посмертної
судово-психіатричної експертизи №740
від 20.11.2013 року є неповним,
необґрунтованим та не містить
передбаченої нормативно-правовими
актами, обов'язкової інформації. В
обґрунтуванні свого клопотання
покликається на те, що в акті
додаткової посмертної
судово-психіатричної експертизи
аналізувалися документи:
лікарсько-трудова експертиза, завірені
копії медичної картки амбулаторного
хворого ОСОБА_5 №1151643 в трьох частинах,
копія карти амбулаторного хворого
ОСОБА_5, відповідаі на звернення ОСОБА_5
у різні установи на 28 аркушах, книга
«Інтелект і капітал» ОСОБА_5, книга «Ще
не останні соколи» ОСОБА_5, та
деталізація розділів книги ОСОБА_5
«Інтелект і капітал». Вважає, що акт
додаткової посмертної
судово-психіатричної експертизи є є
неповним, необґрунтованим та не
містить передбаченої

нормативно-правовими актами,
обов'язкової інформації. Вважає, що
експерти на дали повної відповіді на
поставлені судом запитання, також
вважає, що встановлені факти, наведені
у вказаній експертизі є
необґрунтованими та не роз'ясненні
належним чином, що в свою чергу ставить
під сумнів висновок експертної комісії
взагалі, а сам акт №740 від 20.11.2013 року
додаткової посмертної
судово-психіатричної експертизи є
неповним, неякісним, і в зв'язку з чим
слід призначити повторну експертизу,
оскільки висновок експертизи не
відповідає тим обставинам справи, які
були встановленні в судовому
засіданні, вважає, що експерт,
допитаний в судовому засіданні не дав
належного роз'яснення, що таке
захворювання як хронічний маячний
розлад повинен проявлятися весь час. Не
дивлячись на те, що таке захворювання
було зафіксовано на прийомі у
лікаря-психіатра в психіатричному
диспансері 1997 році. В матеріалах справи
відсутні фактичні дані про наявність в
ОСОБА_5 такого захворювання як
хронічний маячний розлад, а тому
вважає, що проведена додаткова
посмертна судово-психіатрична
експертиза є необґрунтованою,
суперечить матеріалам справи та
викликає сумніви щодо її правильності,
а тому просить призначити додаткової
посмертної судово-психіатричної
експертизи, на вирішення якої
поставити питання: чи є в наданих на
експертизу матеріалах фактичні дані,
які дають підстави дійти до висновку,
що в момент вчинення 11.02.2003 року ОСОБА_5
знаходився в такому стані, коли він був
нездатний розуміти значення своїх дій
та керувати ними, якщо так то чи можуть
такі докази беззаперечно свідчити про
стан ОСОБА_5 в момент вчинення заповіту
11.02.2003 року; чи страджав ОСОБА_5 за життя
будь-яким психічним розладом, якщо так
то яким та з якого часу; якщо хворів на
психічний розлад чи могли бути у нього
періоди ремісії, чи в період ремісії
розумів значення своїх дій та чи міг
керувати ними; чи розумів ОСОБА_5 в
момент укладення заповіту 11.02.2003 року
значення своїх дій та чи міг керувати
ними.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, хоч був повідомлений про
час та місце слухання справи належним
чином, суд ухвалив слухати справу у
його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, хоч був повідомлений про
час та місце слухання справи належним
чином, суд ухвалив слухати справу у
його відсутності.

В судовому засіданні позивач в
судовому засіданні заперечила проти
призначення повторної посмертної
судово-психіатричної експертизи.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечила проти
призначення повторної посмертної
судово-психіатричної експертизи,
оскільки вже проведено дві посмертні
судово-психіатричні експертизи.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
позивача, адвоката ОСОБА_6, суд вважає,
що дане клопотання до задоволення не
підлягає з наступних підстав.

Згідно ухвали Залізничного районного
суду м.Львова від 23 листопада 2011 року по
справі було проведено посмертну
судово-психіатричну експертизу ОСОБА_5,
Акт № 195 від 28 лютого 2012 року. Згідно
даної експертизи зроблено висновки про
те, що ОСОБА_5 на момент укладення
заповіту 11.02.2003 року страждав стійким
хронічним психічним захворюванням -
хронічним маячним розладом на
резидуально органічному грунті і не
міг на момент укладення заповіту 11.02.2003
року усвідомлювати значення своїх дій
та керувати ними.

На підставі ухвали Залізничного
районного суду м.Львова від 04.10.2013 року
було призначено додаткову посмертну
судово-психіатричну експертизу, згідно
висновку №740 від 20.11.2013 року ОСОБА_5
страждав стійким хронічним психічним
розладом у формі хронічного маячного
розладу на резидуально органічному
грунті і не міг усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними на момент
укладення заповіту 11.02.2003 року. В
зазначеному висновку зазначалося, що
перебіг хронічного маячного розладу не
супроводжується періодами ремісії. В
судовому засіданні член
судово-психіатричної експертної
комісії пояснив, що повністю підтримує
висновок судово-психіатричної комісії.

Суд вважає, що проведені дві
судово-психіатричні посмертні
експертизи відносно ОСОБА_5, які
повністю підтверджують один і той же
діагноз хронічного психічного
захворювання ОСОБА_5 не дають підстав
для призначення повторної посмертної
судово-психіатричної експертизи.

Керуючись ст.ст. 150 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні клопотання представника
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про
проведення повторної посмертної
судово-психіатричної експертизи по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_1 про визнання заповітів
недійсними, визнання права спадкування
за законом та визнання права власності
на спадкове майно - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

Ухвала є оригіналом.