Справа № 1304/574/12
Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький
Провадження № 22-ц/783/4004/13
Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів:
Шумської Н.Л., Струс Л.Б.

з участю
секретаря Березюка О.З.

та з участю
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника ПАТ
«КБ «Надра» - Пелещишин Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 22 березня 2013 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк «Надра» до
ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості,-

встановила:

23.01.2012 року позивач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5, який в
подальшому уточнив та просив
стягнути солідарно з відповідачів
заборгованість за кредитним
договором в сумі 293 017,60 доларів США,
що в гривневому еквіваленті становить
2 341 943,17 грн. В обгрунтування
позовних вимог покликався на те, що
12.12. 2007 року між ВАТ КБ «Надра»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Надра», та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № 251/МБ-ЦВ, згідно
якого останній отримав кредит в сумі
257 000,00 доларів США з кінцевим
терміном повернення 05.12.2014 року та
сплатою за користування кредитом 14,4 %
річних , та зобов'язався повернути
кредит та сплачувати відсотки за
користування кредитом. Для
забезпечення виконання зобов»язання
по вищевказаному кредитному договору
12.12.2007 року між позивачем та ОСОБА_5,
був укладений договір поруки,
відповідно до якого остання
зобов'язалася відповідати перед
позивачем за своєчасне виконання
позичальником в повному обсязі усіх
зобов'язань за вказаним кредитним
договором. Однак відповідачі не
виконували належним чином свої
зобов»язання, передбачені договором
кредиту та поруки, внаслідок чого
станом на 02.07.2012 року утворилася
заборгованість у розмірі 2 341 943,17
грн.

Оскаржуваним рішенням суду зазначений
вище позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_5 в користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Надра»
заборгованість в сумі 2 341 943 (два
мільйони триста сорок одна тисяча
дев'ятсот сорок три) гривні 17 копійок.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5 в
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк «Надра» 3
219 (три тисячі двісті дев'ятнадцять)
гривень судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2. В
апеляційній скарзі просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволені позову,
покликаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права.
Зазначає, що відповідач порушив свої
зобов'язання за кредитним договором ще
у вересні 2008 року, та саме тоді у
позивача виникло право вимагати
дострокового погашення наданого
кредиту, проте позивач звернувся до
суду лише 16 січня 2012 року, тобто з
пропущенням строку позовної давності.
Суд першої інстанції проігнорував
заяву відповідача про застосування
строків позовної давності та задоволив
позов.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скаргу слід задоволити
частково з наступних підстав.

Згідно положень ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави ( позика), якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Судом першої інстанції та матеріалами
справи встановлено, що між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № 251/МБ-ЦВ від 12.12.2007
року, згідно умов якого банк надав
позичальнику кредит у сумі 257 000,00
доларів США з кінцевим терміном
повернення 05.12.2014 року та сплатою за
користування кредитом 14,4% річних (а.с.5).
Для забезпечення виконання
зобов'язання по вищевказаному
кредитному договору, 12.12.2007 року між
позивачем та ОСОБА_5 був укладений
договір поруки, відповідно до якого
остання зобов'язалась відповідати
перед позивачем за своєчасне виконання
позичальником в повному обсязі усіх
зобов'язань за вказаним кредитним
договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідає перед
кредитором як солідарні боржники.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Право позикодавця вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилась, та сплати
процентів у разі прострочення сплати
чергових платежів передбачено ст. 1050
ЦК України.

Аналогічні положення містяться у п.4.1.4
Кредитного договору.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
умов кредитного договору загальна сума
заборгованості по кредитному
зобов'язанню станом на 02.07.2012 року
становить 293 017,60 доларів США, що
еквівалентно 2 341 943,17 грн., та
включає в себе згідно розрахунку
заборгованості (а.с.30):

- 1 459 828,05 грн. заборгованості за
кредитом;

- 707 361,96 грн. заборгованості за
процентами;

- 101 929,23 грн. нарахованої пені за
прострочення строків виконання;

- 72 823,93 грн. штрафу.

Умовами кредитного договору
передбачено застосування пені як виду
цивільно-правової відповідальності за
порушення позичальником строків
сплати відсотків за користування
кредитом та строків повернення
кредиту (п.9.1, 9.2).

Згідно п. 9.3 кредитного договору
сторонами передбачена сплата штрафу
як виду цивільно-правової
відповідальності за порушення строків
повернення кредиту та/чи сплати
відсотків за користування кредитом.

Тобто за одне й те саме порушення
зобов»язання передбачена подвійна
відповідальність одного виду. При
цьому в ст. 61 Конституції України
зазначено, що ніхто не може бути двічі
притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

Проте районний суд на ці
положення закону уваги не звернув, не
обговорив можливість одночасного
застосування подвійної
відповідальності одного виду за одне
й те саме правопорушення та стягнув
одночасно заборгованість по пені та
штраф.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем нараховано 101 929,23 грн. пені
за порушення строків повернення
кредиту та сплати відсотків за
користування кредитом; а також 72 823,93
грн. штрафу за порушення строків
повернення кредиту.

Враховуючи наведене, колегія
суддів вважає, що розмір
заборгованості слід зменшити на
суму штрафу - 72 823,93 грн.

Таким чином, з відповідачів
підлягає стягненню на користь
позивача 2 269 119, 24 грн. заборгованості
(2 341 943,17 - 72 823,93 грн.).

Покликання в апеляційній скарзі на
незастосування судом норм закону щодо
позовної давності, колегія суддів
вважає безпідставними.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у
позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого
боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг
позовної давності починається заново
(ч.ч.1,3 ст. 264 ЦК України).

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_2
перестав виконувати щомісячні
зобов»язання за кредитним договором з
вересня 2008 року спростовується
статисткою погашень, з якої
вбачається погашення відповідачем
заборгованості після вказаної дати,
зокрема, 25.05.2010 року (а.с.172, 173). З даним
позовом позивач звернувся до суду
23.01.2012 року, тобто у межах позовної
давності.

У частині покладення на відповідачів
солідарної відповідальності за
судові витрати банку у справі
погодитися не можна, оскільки
відповідно до ст. 541 ЦК України
солідарний обов'язок виникає у
випадках, встановлених договором або
законом, зокрема у разі неподільності
предмета зобов'язання.

За відсутності таких умов, рішення в
зазначеній частині слід скасувати та
ухвалити нове рішення, яким стягнути
на користь позивача із ОСОБА_2, ОСОБА_5
по 1609,50 грн. судового збору з кожного.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, ч.2 ст.314, ст.316, ст.317
ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 22 березня 2013 року скасувати
та ухвалити нове рішення. Позов
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Надра» задоволити
частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5 в
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк «Надра»
заборгованість в сумі 2 269 119 (два
мільйони двісті шістдесят дев»ять
тисяч сто дев»ятнадцять) гривень 24
копійки.

Стягнути із ОСОБА_2, ОСОБА_5 в користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Надра» з кожного по
1609,50 грн. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:
Шандра М.М.

Судді:
Шумська
Н.Л.

Струс Л.Б.