________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/2354/13-ц
Провадження № 2/520/2619/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2013 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

судді Пучкової І.М.

за участю секретаря
Мельничуковської К.В., Маценко В.В.,
Єгорової Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа – Третя одеська державна
нотаріальна контора, про визнання
майна спільним сумісним майном
подружжя, визнання права власності в
порядку спадкування за законом,
визнання частково недійсними
свідоцтва про право на спадщину за
законом та свідоцтва про право
власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, вточнивши позовні вимоги,
просить визнати спірний жилий будинок
спільним сумісним майном подружжя – її
померлих баби та діда, визнати за
позивачем право власності в порядку
спадкування за законом, визнати
частково недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом та свідоцтво про
право власності, видані відповідачеві,
посилаючись на те, що порушені її
спадкові права.

Відповідач позов не визнав,
посилаючись на безпідставність
заявлених вимог.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши надані докази, суд
вважає, що позовні вимоги задоволенню
не підлягають.

У судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_1 є племінницею
відповідача ОСОБА_2

9.3.1995 р. помер ОСОБА_3, батько
відповідача, після смерті якого
відкрилася спадщина на житловий
будинок з надвірними спорудами, що
знаходиться за адресою: м. Одеса, 6 ст.
Люстдорфської дороги, 2 лінія, будинок
8, належний спадкодавцеві на підставі
договору про надання у безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва особистого жилого будинку.

Зазначена спадщина була набута під
час шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_4, - матір’ю
відповідача, бабкою позивача.

Про цю обставину спадкоємець
ОСОБА_2 не повідомив нотаріуса під час
звернення та отримання свідоцтва про
право на спадщину за законом. 27.8.1999 р.
Третя одеська державна нотаріальна
контора видала ОСОБА_2 свідоцтво про
право на спадщину за законом на майно
усе спадкодавця.

Мати відповідача – ОСОБА_4 - дружина
спадкодавця – до нотаріальної контори
не звернулася, померла 15 січня 2001 р.

Дочка спадкодавця ОСОБА_3 – ОСОБА_5
– мати позивача – також не звернулася
з заявою до нотаріальної контори,
померла 3.5.1999 р.

Після смерті матері позивача мала
відкритися спадщина, спадкоємцями були
б позивач та мати померлої ОСОБА_5 –
бабка позивача - ОСОБА_4 Однак ні
ОСОБА_4, ні ОСОБА_5 не звернулися до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, заповіту також не
залишили.

Таким чином, навіть за умови
фактичного проживання у спірному
будинку, на час своєї смерті ці особи
правовстановлюючих документів на
майно не мали, за вирішенням - за
наявності – спадкового спору, до суду
також не зверталися.

Позивач ОСОБА_1 також до
нотаріальної контори після смерті
матері у встановлені законом строки не
звернулася.

Посилання позивача на відсутність
за Цивільним кодексом УРСР, що діяв до
1.1.2004 р., строку на видачу свідоцтва про
право на спадщину, не має правового
значення для вирішення цього спору.

Відповідно до ст. 548 Цивільного
кодексу УРСР (1963 р.), що діяв на час
відкриття спадщини у спірних
правовідносинах, для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв.

Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.),
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо: 1) якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном; 2) якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені в цій
статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини. Особи, для яких право
спадкоємства виникає лише у випадку
неприйняття спадщини іншими
спадкоємцями, можуть заявити про свою
згоду прийняти спадщину протягом
строку, що залишився для прийняття
спадщини. Якщо строк, що залишився,
менше трьох місяців, він продовжується
до трьох місяців. (Із змінами, внесеними
Указом ПВР N 2135-08 від 15.10.73).

Посилання ОСОБА_1 на ті обставини, що
вона відбувала покарання у виді
позбавлення волі та після цього
зловживала наркотичними засобами, тому
не була в змозі вирішувати свою
спадкові питання, не є, з правової точки
зору, поважними підставами для
пропуску нею строку позовної давності.

Крім того, рішенням Київського
районного суду м. Одеси від 22.11.1999 р. за
позовом власника будинку ОСОБА_2,
ОСОБА_1 визнана такою, що втратила право
користування жилим приміщенням у
будинку № 8, по 2 лінії, 6 ст.
Люстдорфської дороги, в м. Одесі.

Рішенням Київського районного суду
м. Одеси від 28.9.2011 р. залишена без
задоволення позовна заява ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поновлення строку на
прийняття спадщини, визнання частково
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом та визнання права
власності на спадкове майно – буд. 8, по
2 лінії, 6 станції Люстдорфської дороги,
в м. Одесі.

Ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області від
14.12.2011 р. зазначене рішення залишене
без змін.

Згідно зі ст. 14 ЦПК України, судові
рішення, що набрали законної сили,
обов’язкові для всіх органів
державної влади та громадян тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України,
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
позові, є підставою для відмови у
позові.

В ухвалі апеляційного суду від 14.12.2011
р. зазначено, що стосовно прийняття
спадщини після смерті 15.1.2001 р. бабки –
ОСОБА_6 – позивач пропустила строк
позовної давності без поважних причин.
Щодо прийняття спадщини після смерті
матері у 1999 р., то позивачеві ОСОБА_1
було відомо про отримання ОСОБА_2
спадщини на весь будинок. Позивач мала
можливість своєчасно звернутися до
суду за захистом свого права, якщо вона
вважала його порушеним, однак не
зробила цього без поважних причин.

Суд не вбачає правових підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Оскільки суд не вбачає підстав для
задоволення позову, судові витрати,
понесені позивачем у сумі 229 грн. 40 коп.,
стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, ч. 4 ст. 61, 88, 212
– 215 ЦПК України, ст. 548, 549 Цивільного
кодексу УРСР (1963 р.),-

В И Р
І Ш И В:

У позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - Третя одеська державна
нотаріальна контора, про визнання
будинку № 8, по 2 лінії, 6 ст.
Люстдорфської дороги, в м. Одесі,
спільним сумісним майном померлого
подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4; про визнання
за ОСОБА_1 права спільної часткової
власності в порядку спадкування за
законом на 5/12 частин жилого будинку з
надвірними спорудами, розташованого в
м. Одесі, 6 ст. Люстдорфської дороги, 2
лінія, буд. 8; визнання частково - у
частині права ОСОБА_2 на спадщину за
законом на 5/6 частин цього будинку -
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого 27 серпня
1999 р. Третьою одеською державною
нотаріальною конторою,
зареєстрованого у реєстрі за № 3-3340;
визнання частково недійсним свідоцтва
про право власності, серії САЕ № 575442,
виданого виконавчим комітетом
Одеської міської ради 30.1.2012 р., у
частині належності ОСОБА_2 на праві
власності 5/6 частин зазначеного жилого
будинку, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя

Пучков
а І. М.