Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2013 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.,

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний Банк», ОСОБА_3 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 15 січня 2013 року по справі №587/12,

в с т а н о в и в:

14 листопада 2013 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва, як компетентного суду, з заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 15 січня 2013 року по справі №587/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Міжнародний Інвестиційний Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представник заявника ОСОБА_4 в судовому засіданні просив задовольнити заяву ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду та скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 15 січня 2013 року по справі №587/12, мотивуючи тим, що 16 червня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Міжнародний Інвестиційний Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №053-PLD, яким передбачено третейське застереження про розгляд спорів в Постійно діючому третейському суді при Асоціації українських банків. У зв'язку з невиконанням заявником ОСОБА_1 умов кредитного договору, Публічне акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний Банк» звернулось з позовом до третейського суду про стягнення заборгованості за кредитним договором. 15 січня 2013 року третейським судом проголошено рішення, яким позов банку був задоволений повністю. Заявник ОСОБА_1 не погоджується з рішенням третейського суду, вважає, що третейським судом порушена процедура розгляду справи, а саме відповідач ОСОБА_1 належним чином не повідомлявся про час та місце розгляду справи у третейському суді, що позбавило відповідача можливості реалізувати своє право на участь у розгляді справи в третейському суді, висловити свою позицію та надати докази; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону, оскільки відповідачі не приймали участі у формуванні складу третейського суду, також рішення третейського суду не підписано суддею, який розглядав справу, підпис третейського судді нотаріально не посвідчений, як і відсутній підпис керівника Асоціації українських банків, оскільки замість підпису стоїть факсиміле, що у сукупності дає підстави скасувати рішення третейського суду.

Представник заінтересованої особи - Публічного акціонерного товариства «Міжнародний Інвестиційний Банк» Кобзар А.В. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду з підстав, викладених у письмових запереченнях, які залучено до матеріалів справи.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши думку представника заявника ОСОБА_4, представника заінтересованої особи - Публічного акціонерного товариства «Міжнародний Інвестиційний Банк» Кобзар А.В., наведені заявником підстави для скасування рішення третейського суду, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, оглянувши матеріали справи Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків за № 587/12, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про третейські суди» на розгляд до третейського суду може бути переданий спір за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього закону.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремою письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Третейська угода є підставою для передачі спору на розгляд третейського суду, а в деяких випадках - і підставою для створення та діяльності такого суду. Таким чином, належність форми і змісту третейської угоди, наявність у ній всіх істотних умов, передбачених законом, є первинною та обов'язковою умовою правомірності третейського розгляду, а відтак - і третейського рішення.

Отже, обов'язковою умовою для розгляду спору в третейському суді є наявність третейської угоди між сторонами.

Судом встановлено, що 16 червня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Міжнародний Інвестиційний Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №053-PLD. (а.с.10-12)

Як передбачено у п.10 Кредитного договору, всі спори, розбіжності та вимоги, які виникають при виконані даного Кредитного договору або у зв'язку з ним або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у постійно діючому третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди.

Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом, зокрема статтею 6 Закону України "Про третейські суди".

Рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року №1-рп/2008 у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII «Третейське самоврядування» Закону України «Про третейські суди» (справа про завдання третейського суду) від 10 січня 2008 року, визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (ст. 17 ЦПК України, ст. 12 ГПК України, ст. 6 Закону України «Про третейські суди»), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

Одним зі способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права та свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних і господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

Згідно абз. 5 п.4 мотивувальної частини вказаного рішення Конституційного Суду України, третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому статті 2, статті 3 Закону України «Про третейські суди», є здійснення ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів у цивільних і господарських правовідносинах у межах прав, визначеного частиною п'ятою статті 55 Конституції України.

Третейський суддя - фізична особа, призначена чи обрана сторонами у погодженому сторонами порядку або призначена чи обрана відповідно до цього Закону для вирішення спорів у третейському суді. (стаття 2 Закону України „Про третейські суди")

Регламент постійно діючого третейського суду - документ, яким визначаються порядок та правила вирішення спорів у третейському суді, правила звернення до третейського суду, порядок формування складу третейського суду, інші питання, пов'язані з вирішенням спорів третейським судом. (ч. 1 статті 2 Закону України «Про третейські суди».

Частина 4 статті 10 Закону України «Про третейські суди» визначає, що порядок та правила розгляду справ у постійно діючих третейських судах встановлюються цим Законом та регламентом третейського суду.

У частині 3 статті 28 Закону України «Про третейські суди» зазначено, що правила третейського розгляду постійно діючим третейським судом визначаються регламентом третейського суду, який не повинен суперечити цьому Закону.

Відповідно до положень статті 12 Закону України „Про третейські суди" сторони мають право вільно призначати чи обирати третейський суд та третейських суддів. За домовленістю сторін вони можуть доручити третій особі (юридичній або фізичній) призначення чи обрання третейського суду чи суддів. Для призначення чи обрання третейських суддів у кожній справі необхідна їхня згода. У постійно діючих третейських судах призначення чи обрання третейських суддів здійснюється із затвердженого відповідно до статті 8 цього Закону списку третейських суддів, який за регламентом цього постійно діючого третейського суду може мати обов'язковий чи рекомендаційний характер.

Відповідно до 17 Закону України „Про третейські суди" формування складу третейського суду в постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом третейського суду. Формування складу третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору здійснюється в порядку, погодженому сторонами. Якщо сторони не погодили іншого, то формування складу третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору здійснюється в такому порядку: 1) при формуванні третейського суду в складі трьох і більше третейських суддів кожна із сторін призначає чи обирає рівну кількість третейських суддів, а обрані у такий спосіб третейські судді обирають ще одного третейського суддю для забезпечення непарної кількості третейських суддів. Якщо одна із сторін не призначить чи не обере належної кількості третейських суддів протягом 10 днів після одержання прохання про це від іншої сторони або якщо призначені чи обрані сторонами третейські судді протягом 10 днів після їх призначення чи обрання не оберуть ще одного третейського суддю, то розгляд спору в третейському суді припиняється і цей спір може бути переданий на вирішення компетентного суду; 2) якщо спір підлягає вирішенню третейським суддею одноособово і після звернення однієї сторони до іншої з пропозицією про призначення чи обрання третейського судді сторони не призначать чи не оберуть третейського суддю, то розгляд спору в третейському суді припиняється і цей спір може бути переданий на вирішення компетентного суду. Головуючий складу третейського суду у справі та третейський суддя у випадку, передбаченому абзацом першим пункту 1 частини третьої цієї статті, обираються не менш як двома третинами від призначеного чи обраного складу суду шляхом відкритого голосування. Сторони та призначені чи обрані ними третейські судді при призначенні чи обранні у відповідних випадках третейських суддів або головуючого складу третейського суду повинні забезпечувати додержання вимог цього Закону.

Відповідно до ст. 16 Закону України „Про третейські суди" якщо сторони не погодили кількісний склад третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору, то третейський розгляд здійснюється у складі трьох суддів.

Порядок формування складу третейського суду визначений у ст. 17 Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, де передбачено, що формування складу третейського суду в постійно діючому Третейському суді здійснюється в порядку, встановленому цим Регламентом. Якщо інше не передбачено третейською угодою справа розглядається одним суддею.

Якщо спір підлягає розгляду суддею одноособово, не пізніше 5 днів з моменту реєстрації позовної заяви Голова Третейського суду або заступник повинен призначити суддю.

При формуванні третейського суду в складі трьох і більше третейських суддів кожна із сторін призначає чи обирає рівну кількість третейських суддів, а обрані у такий спосіб третейські судді обирають ще одного третейського суддю для забезпечення непарної кількості третейських суддів.

Якщо одна із сторін не призначить (не обере) належної кількості третейських суддів та не повідомить про це Третейський суд протягом 10 днів з моменту доставки адресатові в порядку ст.52 Регламенту списку третейських суддів або якщо призначені чи обрані сторонами третейські судді протягом 5 днів після їх призначення (обрання) не оберуть ще одного третейського суддю, то не призначений (-і) суддя (-і) призначається Головою Третейського суду із списку суддів про що виноситься розпорядження.

Головуючий складу третейського суду у справі у випадку, передбаченому частиною 3 цієї статті, обираються не менш як двома третинами від призначеного чи обраного складу шляхом відкритого голосування.

Сторони та призначені чи обрані ними третейські судді при призначенні чи обранні у відповідних випадках третейських суддів або головуючого складу третейського суду повинні забезпечувати додержання вимог Закону України „Про третейські суди".

Як з'ясовано судом, 15 січня 2013 року на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі №587/12 (третейський суддя Оберемко Р.А.), позов Публічного акціонерного товариства «Міжнародний Інвестиційний Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. Судом присуджено стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_3 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Міжнародний Інвестиційний Банк» 26 921 245 грн.91 коп. простроченої заборгованості, в тому числі: 24 000 000,00 грн. - сума кредиту; 2 921 245 грн. 91 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитними коштами; стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_3 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Міжнародний Інвестиційний Банк» 25500,00 грн. витрат, пов'язаних з вирішенням спору третейським судом. (а.с.6-9)

З тексту рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 15 січня 2013 року вбачається, що рішення ухвалене суддею третейського суду одноособово.

Рішення третейського суду може бути оскаржено стороною у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Підстави для скасування рішення третейського суду визначені у статті ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено, що рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване, серед іншого, якщо склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідає вимогам статей 16-19 цього Закону. ( п.4 ч.3 ст.51 Закону України „Про третейські суди")

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, наведені заявником підстави для скасування рішення третейського суду, суд приходить до висновку, що рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 15 січня 2013 року по справі №587/12, прийняте з порушенням вимог Закону України «Про третейські суди», оскільки відповідно до укладеного між сторонами третейського застереження, не визначено кількісний склад третейського суду при розгляді спорів, при передачі справи на розгляд до третейського суду позивач не надав третейському суду пропозиції щодо обрання ним третейського судді, що суперечить положенням ст.ст.12, 16, 17 Закону України «Про третейські суди» та п. 17 Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, при цьому справа в третейському суді призначена до розгляду та розглядалася безпосередньо третейським суддею Оберемко Р.А., в той же час розгляд справи в третейському суді проводився у відсутності відповідачів, тому будь-яких даних про те, що сторони узгодили між собою кількісний склад третейського суду для розгляду справи та/або визначили конкретного третейського суддю, в матеріалах справи не міститься, даний факт не заперечується заявником.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що Рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 15 січня 2013 року по справі №587/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Міжнародний Інвестиційний Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає скасуванню, як таке, що постановлене з порушенням п.4 ч.3 ст.51 Закону України „Про третейські суди".

Відповідно до ст.34 Закону України «Про третейські суди» учасниками третейського розгляду є сторони та їх представники.

Відповідно до ст. 39 Закону України „Про третейські суди" передбачено, що третейський розгляд здійснюється у засіданні третейського суду за участю сторін або їх представників, якщо сторони не домовилися про інше щодо їхньої участі в засіданні. Третейський суд вправі визнати явку сторін у засідання обов'язковою. Сторонам має бути направлене повідомлення про день, час та місце проведення засідання третейського суду не пізніше ніж за 10 днів до такого засідання. Повідомлення направляється або вручається в порядку, визначеному статтею 15 цього Закону. Третейський суд під час розгляду справи повинен забезпечити додержання принципу змагальності сторін, рівні можливості та свободу сторонам у наданні ними доказів і у доведенні перед третейським судом їх переконливості.

Рішення третейського суду приймається після дослідження усіх обставин справи третейським суддею, що одноособово розглядав справу, або більшістю голосів третейських суддів, які входять до складу третейського суду. Рішення оголошується у засіданні третейського суду. (ч.1 ст. 45 Закону України «Про третейські суди»)

Відповідно до положень статті 52 Закону України «Про третейські суди» з питань, що виникають у процесі розгляду справи і не стосуються суті спору, третейський суд постановляє ухвали.

Разом з тим, суд визнає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню вимоги заявника про скасування рішення суду на підставі п.5 ч.2 ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України та п.5 ч.3 ст.51 ЗУ «Про третейські суди», оскільки законом не передбачено такої підстави для скасування рішення третейського суду як розгляд справи за відсутності будь-кого зі сторін, які не повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, в той же час у п. 5 ст.51 Закону України „ Про третейські суди" зазначено як одну із підстав для скасування рішення третейського суду у випадку, коли третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі, тобто ці положення закону стосуються складу осіб у справі, а не про розгляд справи без участі учасника третейського розгляду.

Також, суд критично відноситься до посилання заявника на допущення третейським судом порушення, пов'язані з оформленням рішення третейського суду та його посвідчення уповноваженими особами, оскільки наведені заявником доводи ґрунтуються на припущеннях, що є недопустимим та суперечить положень ч.4 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, в той же час місцевий загальний суд, як компетентний суд, не перевіряє рішення третейського суду на відповідність нормам матеріального або процесуального права, а лише на дотримання процедурних вимог, які встановлені Законом України «Про третейські суди», при цьому рішення третейського суду може бути скасовано лише з підстав, визначених у ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 5, 12, 14, 17, 34, 39, 45, 52 Закону України «Про третейські суди», ст. ст.209-210, 389-1, 389-5 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний Банк», ОСОБА_3 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 15 січня 2013 року по справі №587/12 позовом Публічного акціонерного товариства «Міжнародний Інвестиційний Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 15 січня 2013 року у справі №587/12 (третейський суддя Оберемко Р.А.) за позовом Публічного акціонерного товариства «Міжнародний Інвестиційний Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я