Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2013 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Київська обласна державна адміністрація про встановлення факту перебування у зоні відчуження,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1, заінтересована особа Київська обласна державна адміністрація про встановлення факту перебування у зоні відчуження.

Як убачається зі змісту поданої заяви, заявник ОСОБА_1 просить суд: «Постановити рішення, яким встановити факт, що я, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 26.04.1986 року фактично проживала в АДРЕСА_1. Встановити факт, що я, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, була евакуйована 27.04.1986 року з м. Припять Київської області».

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст.256 Цивільного процесуального кодексу України.

За нормою частини другої ст.256 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз'яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України, який визначив повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно ст.104 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративного суду має право звернутись з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Як вбачається зі змісту поданої заяви та долучених до заяви доказів, рішенням комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, яке оформлено протоколом №169 засідання комісії від 29 серпня 2013 року, вирішено «на підставі додатково представлених документів не підтверджено факт евакуації у 1986 році з м. Припять ОСОБА_2 надані документи не відповідають вимогам Порядку, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51. На момент аварії працювала за межами України».

Разом з тим, питання призначення та користування заявником пільгами, які передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відносить до публічно-правових спорів, які підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи характер спірних правовідносин та суб'єктивний склад сторін, ця справа є публічно-правовим спором, оскільки вимоги заявника стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, тому підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції (адміністративна справа), яке наведене у п.1 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право. (ч.4 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України)

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, заінтересована особа Київська обласна державна адміністрація про встановлення факту перебування у зоні відчуження не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки встановлення факту перебування у зоні відчуження не породжує для заявника юридичних наслідків, при цьому вирішення питань щодо призначення та користування заявником пільгами, які передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» віднесено до компетентних органів державної влади, а відмова Київської обласної державної адміністрації щодо видачі заявнику посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка оформлена відповідний рішенням компетентного органу, може бути оскаржена до суду в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене та керуючись ч.4 ст. 256, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Київська обласна державна адміністрація про встановлення факту перебування у зоні відчуження.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я