Справа № 404/2155/13-ц
Номер провадження 2/404/1274/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2013 року Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді Панфілової А.В.

при секретарі Тендюк К. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні квартирою № 72 у буд. 23-В по вул. Червонозорівська у м. Кіровограді, вселити в квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_2 передати дублікати ключів від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позовні вимоги підтримав та в обгрунтування зазначив, що з відповідачем ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 1993 року.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 0l.ll.2012 р. шлюб розірвано.

Протягом часу перебування у шлюбі - проживали однією сім'єю у кв. 72 буд. 23-В розташованого по вул. Червонозорівська у м. Кіровограді.

Спірна квартира зареєстрована на ім'я відповідача ОСОБА_2 стосовно якої йде спір про визнання недійсним договір дарування, укладеного між ними 13.06.1997 року за підставами яка є спільною власністю, її удаваністю.

Зазначається, що 11 лютого 2013 року повернувся ввечері додому , та не зміг зайти в квартиру і з'ясувалось, що відповідач ОСОБА_2 змінила замки на вхідних дверях.

Так як відповідач, ОСОБА_2М, заперечувала відкрити двері і надати ключі, то був змушений звернутися до Кіровського РВ міліції у м. Кіровограді. При виїзді працівників міліції на місце, ОСОБА_2 заперечувала щодо права на проживання, відмовилась надати ключі від вхідних дверей, мотивуючи, що має владнати своє особисте житло.

Окрім того, за її повідомленням на цю адресу надала претензію про звільнення спірної квартири, у якій зареєстрований та проживає з 1981 року, та у якій теж зареєстрована 3-я особа та її малолітня дитина.

У спірній квартирі проживав з часу її отримання у 1981 р. та отримання свідоцтва про право власності з 1993 року. У спірній квартирі проживав ще з покійною дружиною, у якій знаходиться все майно, предмети побуту та вжитку, меблі, що придбавались разом із покійною дружиною ОСОБА_5, померлою 15.09.1991 р.

В лютому 2013 року отримав від відповідача претензію в порядку досудового врегулювання спору за її підписом, що має «звільнити» в добровільному порядку квартиру АДРЕСА_2 та знятися з реєстраційного обліку 72 години від дати отриманим даної претензії. Відмова, ігнорування, або ненадання відповіді у встановлений законодавством строк розцінюється як відмова і надає право на звернення до суду із позовом про примусове виселення із квартири АДРЕСА_3 із подальшим зняттям з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Адвокат позивача в судовому засіданні зазначила, що з покійною дружиною ОСОБА_6 прожив 22роки з 1969 р. по 1991 p., за цей час нажите майно, яке знаходиться в АДРЕСА_4, (меблі, книжні та плательні шафи, ліжка, холодильник, телевізор, пральна машина, килими та інше майно.

Іншого житла не має, позивач є законослухняна людина, ніколи не порушував правила співжиття, все своє життя працював на керівних посадах, приймав безпосередню участь у вихованні неповнолітньої доньки ОСОБА_2 - ОСОБА_7, якій на час одруження було 11 років.

В інтересах сім'ї позивач за пропозицією ОСОБА_2 об'єдналися житлом, на правах спільної власності. Квартира спірна складається з 4-х кімнат, площею 13,08 кв.м, 13.96 кв.м, 15,09 кв.м, 13,73 кв.м. Після розірвання шлюбу, після припинення спільного проживания займає кімнату 13,08 кв.м і продовжує користуватися майном та іншими приміщеннями, сплачувати комунальні послуги, а тому просить задовольнити позов в повному обсязі .

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнала повністю. В обгрунтування заперечень зазначила, що є власником квартири АДРЕСА_5, що належить на підставі договору дарування від 30.06.1997 року та позивача було приписано в квартирі 3.10.1997 року і після розірвання шлюбу позивач не має права проживати в даній квартирі . Зазначила , що позивач проживає з іншою жінкою у зв»язку з чим забезпечений житлом, разом з нею проживає донька з чоловіком та малолітньою дитиною. Позивач неналежною поведінкою вчиняє перешкоди нормальному співжиттю інших співмешканців квартири, вчиняє сварки, зловживає алкогольними напоями.

Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_4 підтримали позицію відповідача ОСОБА_2

Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Власником квартири 72 за адресою: м. Кіровоград вул. Червонозорівська 23-в є ОСОБА_2, що підтверджується договором дарування квартири (а. с. 93).

В даній квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_2 з 04.04.1997 року, ОСОБА_1 прописаний з 08.07.1998 року , ОСОБА_7 прописана з 22.03.2002 року та ОСОБА_8 проживає без реєстрації, що підтверджується випискою із домової книги (а. с. 9).

В листопаді 2012 року шлюб між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 розірвано, що підтверджується рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда (а. с.6 ).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України , особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного, оспорюваного чи невизнаного права.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника житла, що проживають разом з ним у будинку, що йому належать, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до статті 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство, що не заперечувалося в судовому засіданні сторонами .

Частина 3 ст.9 ЖК України передбачає, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, ч. 4 ст. 156 Житлового Кодексу України член сім'ї власника (наймача) житла, які проживають разом мають рівні права на користування житлом відповідно до закону, і припинення сімейних відносин не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю. Так , в судовому засіданні знайшли підтвердження факти , які не спростовані відповідачами, щодо того, що станом на день заміни замків у квартирі (11.02.13 року) позивач не мав іншого житла, його речі знаходилися і знаходяться в даній квартирі, в т.ч. придбані під час проживання з покійною дружиною, жодних доказів, що позивач вибрався з даної квартири суду не надано, відповідно до надісланої позивачу претензії за місцем його проживання і реєстрації за даною адресою , як встановлено судом там же і врученої йому , відповідач ОСОБА_2 ( а.с. 7) зазначає , що ОСОБА_1 продовжує проживати у належній їй квартирі, зазначено, що вказану квартиру останній не звільняє і ставиться питання звільнення квартири та зняття з реєстраційного обліку.

Зазначена вимога як і заперечення відповідача ОСОБА_2 не грунтуються на законі і порують права позивача на користування житломё яке набуто ним як члена сім»ї власника житла. Підстави для визнання втратившим право на користування житлом, які , визначено ст. 405 ЦК України на даний час відповідачем не ставляться і відсутні. Свідки , допитані в судовому засіданні лише підтвердили, що позивач проживав у даній квартирі, там знаходяться його речі і після заміни замків 11.02.13 року всіма способами намагається відновити своє порушене право на користування житлом.

Зазначення відповідачами, щодо неправомірної поведінки позивача відносно них , у зв»язку з чим вони змушені були замінити замки є безпідставними , оскільки як встановлено в судовому засіданні з пояснень ОСОБА_2 та свідків під час спільного проживання до розірвання шлюбу жодних неправомірних дій позивачем не вчинялося, що свідчить про те, що лише після заміни замків, позивач почав вчиняти дії , які на думку відповідачів є такими, що не відповідають правилам співжиття мешканцями квартири і порушують їх права.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 9, 64, 156 ЖК України; ст. 405ЦК України, ст. ст. 11, 88, 212-218 ЦПК України,суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення, задоволити повністю .

Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_1 квартирою № 72 у буд. 23-В по вул. Червонозорівська у м. Кіровограді.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 дублікати ключів від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення .

Суддя Кіровського А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда