Справа № 914/3335/2012
Провадження № 22ц/779/2779/2013
Головуючий у 1 інстанції Собко В.М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2013 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Девляшевського В.А., Шалаути Г.І.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Незалежна страхова компанія» про захист прав споживачів та стягнення страхової виплати за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2013 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Незалежна страхова компанія» про захист прав споживачів та стягнення страхової виплати передано на розгляд Печерському районному суду м. Києва.

На вищевказану ухвалу представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права.

Зокрема апелянт вказує, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції невірно дійшов висновку про те, що правовідносини сторін є договірними, так як випливають із договору добровільного страхування транспортного засобу, а тому на підставі ст. 109 ЦПК України даний позов повинен розглядатися за місцем знаходження відповідача. Судом не враховано, що ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 13.08.2013 року було скасовано ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 21.05.2013 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Незалежна Сервісна Компанія» про захист прав споживачів та стягнення страхової виплати, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. У своїй ухвалі Апеляційний суд Івано-Франківської області вказав, що з урахуванням того, що діяльність страховика підпадає під визначення послуги і виконавця, що містяться в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», то у разі, якщо договір майнового страхування спрямований на захист особистих майнових інтересів страхувальника, такі правовідносини регулюються цим законом в частині, не врегульованій спеціальним законом, шляхом задоволення майнової потреби страхувальника, яка виникає або може виникнути після настання певних подій. А тому суд першої інстанції не вправі був направляти дану справу на розгляд Печерського районного суду м. Києва за місцезнаходженням відповідача.

З наведених підстав апелянт просить ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2013 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У засідання апеляційного суду апелянт та представник відповідача не з'явилися, про час та день розгляду справи повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомили.

З урахуванням положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно позовних матеріалів ОСОБА_2 29.11.2012 року звернувся в Снятинський районний суд Івано-Франківської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Незалежна страхова компанія» про захист прав споживачів та стягнення страхової виплати, посилаючись на те, що 08.12.2008 року в с. Троїця Снятинського району Івано-Франківської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля, внаслідок якої даний автомобіль отримав пошкодження. Про дану ДТП він одразу повідомив страховика та в подальшому звернувся до нього із заявою про виплату йому страхового відшкодування, на що отримав відмову. Така відмова є порушенням його прав споживача, а тому справа відповідно до ч. 5 ст. 110 ЦПК України повинна розглядатись в суді за місцем заподіяння шкоди.

Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 29.11.2012 року відкрито провадження у даній справі.

Передаючи справу за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Незалежна страхова компанія» про захист прав споживачів та стягнення страхової виплати на розгляд Печерському районному суду м. Києва, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існують договірні правовідносини, які виникли з договору добровільного страхування транспортного засобу. Оскільки в даному випадку предметом спору є не якість страхових послуг, а права та обовязки сторін згідно умов договору страхування, то такі правовідносини регулюються Законом України «Про страхування» та главою 67 Цивільного кодексу України, а не Законом України «Про захист прав споживачів», у звязку з чим відповідно до ст. 109 ЦПК України такий спір повинен розглядатися за місцем знаходження відповідача.

Проте такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам процесуального закону.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

Статтею 109 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Вказані правила загальної підсудності, визначені даною статтею, застосовуються до всіх справ позовного провадження, за винятком тих, для яких ЦПК України встановлює інший вид підсудності.

Згідно ч. 5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За змістом преамбули цей закон регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб.

З визначення, яке міститься в ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» слідує, що страхові компанії є фінансовими установами, які надають фінансові послуги. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 4 вказаного закону фінансовими вважаються також послуги у сфері страхування.

З урахуванням того, що діяльність страховика підпадає під визначення послуги і виконавця, що містяться в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», то у разі, якщо договір майнового страхування спрямований на захист особистих майнових інтересів страхувальника, такі правовідносини регулюються цим законом в частині, не врегульованій спеціальним законом, шляхом задоволення майнової потреби страхувальника, яка виникає або може виникнути після настання певних подій.

З огляду на викладене, суд першої інстанції помилково вважав, що спірні правовідносини не підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів», у звязку з чим відповідно до ст. 109 ЦПК України такий спір повинен розглядатися за місцем знаходження відповідача.

За таких обставин, ухвала Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2013 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 311, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2013 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Девляшевський В.А.

ОСОБА_4