Справа № 364/306/13-ц
Провадження № 2/364/105/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2013 року, Володарський районний суд Київської області, в складі:

головуючого судді Юзвик М. М.,

при секретарі Поліщук В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Володарка справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з названим позовом, мотивуючи його тим, що 09 квітня 2011 року помер її батько ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина за законом, до якої входить: земельна ділянка площею 4,190 га, яка розташована на території Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІV-КВ №015204 від 24 січня 2002 року, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 145, виданий на імя померлого. За життя, померлий ОСОБА_3 заповіт не складав.

Позивач вважає, що має право на спадщину, оскільки є донькою померлого, та являється спадкоємцем за законом першої черги. Відповідач по справі являється донькою померлого, однак на прийняття спадщини не претендує. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не має.

На даний час позивач не має змоги отримати свідоцтво про прийняття спадщини у нотаріуса. В звязку з даними обставинами позивач змушена звернутися до суду.

ОСОБА_1 просить суд, встановити факт прийняття нею спадщини, що відкрилась після смерті її батька ОСОБА_3 на земельну ділянку згідно Державного акта серії ІV-КВ №015204 від 24 січня 2002 року, загальною площею 4,190 га та визнати право власності за нею на земельну ділянку згідно Державного акта серії ІV-КВ №015204 від 24 січня 2002 року загальною площею 4,190 га, що знаходиться в с. Мармуліївка Володарського району Київської області.

В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала повністю, проти задоволення позову не заперечувала.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Із пояснень представника позивача, відповідача та матеріалами справи встановлено, що 09 квітня 2011 року помер ОСОБА_3 (а.с.3). Позивачка по справі є дочкою померлого, що стверджено свідоцтвом про народження (а.с.4), яка в 1986 році зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище - ОСОБА_4 (а.с. 5).

Після його смерті відкрилась спадщина за законом, до якої входить: земельна ділянка площею 4,190 га, яка розташована на території Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області.

На імя ОСОБА_3 було видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 4,190 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії ІV-КВ №015204 від 24 січня 2002 року, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №331, яка розташована на території Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області.(а.с.7).

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Згідно п.4.15. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», (затвердженого наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до ст. 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили.

Позивач фактично прийняв спадщину, поскільки вступила у володіння та користування спадковим майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації.

Ст. 126 ЗК України вказує, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Померлий ОСОБА_3 за життя отримав на своє імя державний акт на право власності на вказану земельну ділянку і даний державний акт не визнаний судом недійсним.

Позивач вважає, що має право на спадщину, яка залишилась після померлого, оскільки вона є спадкоємцем першої черги за законом та фактично прийняла спадщину.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.06.1983 року „ Про практику розгляду судами України справ про спадкування, якщо у вказаний строк 6 місяців, позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно.

У відповідності ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Ст. 1222 ч. 1 ЦК України вказує, що спадкоємцями за законом і за заповітом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідач по справі не заперечує проти прийняття спадщини позивачем.

Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає.

Відповідно до довідок державного нотаріуса від 28.02.2013 року №2013/68/01-16, приватних нотаріусів від 05.03.2013 року № 70 та від 05.03.2013 року № 50/01-16, - спадкова справа після померлого, ОСОБА_3, який помер 09 квітня 20111 року, не заводилась, отже, спадщина ніким не приймалася.

Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Керуючись ст. 81Земельного Кодексу України, ст.ст. 328,387, 392, 1216, 1217, 1222, 1258, 1268 ЦК України, ст.ст. 3, 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини за законом ОСОБА_1, що відкрилась після смерті її батька ОСОБА_3 на земельну ділянку згідно Державного акта серії ІV-КВ №015204 від 24 січня 2002 року, загальною площею 4,190 га.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку згідно Державного акта серії ІV-КВ №015204 від 24 січня 2002 року загальною площею 4,190 га, що знаходиться території Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області, в порядку спадкування за законом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть надати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М. М. Юзвик