Дата документу 27.11.2013
Справа № 334/8885/13-ц
Провадження № 2/334/3374/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2013 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Турбіної Т.Ф.

при секретарі Якушеві Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Вікторівни, третя особа: Ленінський районний відділ у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням, зняття з реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що згідно договору дарування від 02.08.2012р. вона отримала у власність квартиру АДРЕСА_1 Радянської України у місті Запоріжжі.

В цій квартирі у якості члена сімї окрім матері позивачки ОСОБА_3 зареєстрована також сестра позивачки ОСОБА_2 Вікторівна, яка була попередньою власницею зазначеної квартири.

Понад рік відповідач виїхала з квартири за невідомою адресою та, відповідно, у квартирі АДРЕСА_2 Радянської України не мешкає з вересня 2012 року. Зязок із своєю сестрою позивач не підтримує із особистих мотивів та через відсутність контактних відомостей.

Відповідач повинен приймати участь у витратах по утриманню житла, прибудинкової території, сплачувати за інші комунальні послуги, але з моменту виїзду вона не приймає участі у вищезгаданих витратах, у звязку з чим позивач несе додаткові витрати.

Таким чином, оскільки Відповідач у належній позивачу квартирі не проживає понад рік, не сплачує за користування жилим приміщенням та комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житла та не приймає участь у спільному побуті, позивач відповідно до вимог закону просить суд визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Беручи до уваги, що Відповідач сама не має можливості знятися з реєстраційного обліку через свою фактичну відсутність, просить усунути їй перешкоди у користуванні власністю шляхом зняття Відповідача з реєстрації у відповідності до ст. 7 ч. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги з наведених підстав, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд, за згодою позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 224 ЦПК України за відсутністю відповідача.

Заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 в якості дарувальника та ОСОБА_1 в якості обдаровуваного, 02.08.2012р. уклали нотаріально посвідчений договір дарування квартири АДРЕСА_3 Радянської України у місті Запоріжжі. Позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку зареєструвала своє право власності на вказане житлове приміщення, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав.

Попередній власник квартири ОСОБА_4, яка являється сестрою позивачки, після укладення договору дарування і одруження виїхала з квартири за невідомою позивачці адресою та, відповідно, у квартирі АДРЕСА_2 Радянської України не мешкає з вересня 2012 року. Вказана обставина підтверджується актом МКП «Основаніє» від 19.09.2012р.

Згідно довідки МКП «Основаніє» №321 від 28.01.2013р. ОСОБА_4 ОСОБА_5 зареєстрована за вказаною адресою.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені в ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Право членів сімї власника житла на користування цим житлом врегульовані ст. 405 ЦК України. Так, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Костюк ОСОБА_5 як колишній власник квартири, і яка не є членом сімї нового власника квартири ОСОБА_1, втратила право користування квартирою №97 в будинку №6 по вул. Сорок років Радянської України у м. Запоріжжі, оскільки не мешкає в ній з вересня 2012 року, тобто понад рік.

Реєстрація відповідача по зазначеній адресі чинить перешкоди власнику майна у здійсненні права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства

Викладене свідчить про відсутність правових підстав для перебування відповідача на реєстраційному обліку за спірною адресою.

Суд вважає доведеним порушення права позивача у здійсненні права користування та розпорядження належною їй на праві власності квартирою. Порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання ОСОБА_2 Вікторівни такою, що втратила право користування квартирою №97 в будинку №6 по вул. Сорок років Радянської України у м. Запоріжжі, і зняття її з реєстраційного обліку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-214, 224-226 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 Вікторівну, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою №97 в будинку №6 по вул. Сорок років Радянської України у м. Запоріжжі, та зняти з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.