Р І Ш Е Н Н Я

іменем
України

"11" листопада 2013 р.
Справа № 126/3093/13-ц

Провадження № 2/126/1006/13

Бершадський районний суд Вінницької
області

в складі головуючого судді Жаруна А.П.

при секретарі Тупиця В. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Бершадь цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання втратившим право
користування житловим приміщенням та
примусове зняття з реєстрації місця
проживання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання
втратившим право користування
житловим приміщенням та примусове
зняття з реєстрації місця проживання .
Позов мотивує тим, що він є власником
цілого житлового будинку АДРЕСА_1 .
Право власності на даний будинок ним
було набуто за договором купівлі -
продажу від 21.06.2005 року . 27.01.2006 року між
ним та відповідачкою ОСОБА_2 було
зареєстровано шлюб , після чого за його
згодою місце проживання відповідачки
було зареєстровано за його власним
будинком. В 2010 році їх сімейне життя не
склалося і відповідачка переїхала на
постійне проживання до своєї матері в
с. Джулинка , а 28.09.2012 року шлюб між ними
було розірвано. Не являючись членом
його сім"ї , а також не проживаючи в
його будинку відповідачка не бажає
добровільно знятися з реєстрації
(виписатися) з нього, хоча вона і не
належить до осіб , за якими закон
зберігає жилу площу за час їх
відсутності, тому він звернувся до суду
з даним позовом і просить ухвалити
рішення суду, яким визнати ОСОБА_2
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням - житловим
будинком АДРЕСА_1 . Зобов'язати
Бершадський РС УДМС України у
Вінницькій області зняти ОСОБА_2 з
реєстраційного обліку місця
проживання за адресою АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_1 надав до суду
письмову заяву, в якій зменшив свої
позовні вимоги , просить задовольнити
позовні вимоги лише в частині
визнання ОСОБА_2 такою, що втратила
право користування житловим будинком
по АДРЕСА_1

Представник позивача, ОСОБА_3, в
судовому засіданні зменшені позовні
вимоги підтримав повністю посилаючись
на обставини викладені в позовні заяві
та просить позов задовольнити.

Представник позивача, ОСОБА_4, в
судовому засіданні позов підтримала,
пояснила, що житловий будинок
розташований в АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_1 на праві приватної власності .
Під час шлюбу з відповідачкою ОСОБА_2
він прописав її у власному будинку,
однак їх спільне життя не склалося і в
2010 році відповідачка переїхала жити до
своєї матері в с. Джулинка, а 28.09.2012 року
на підставі рішення Бершадського
районного суду їх шлюб було розірвано.
З 2010 року відповідачка в належному йому
житловому будинку не проживає, однак
відмовляється знятися з реєстрації.
Стверджує, що відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК
України відповідачка є такою, що
втратила право користування житлом,
оскільки більше року за вищевказаною
адресою не проживає, що
підтверджується довідкою Шляхівської
сільської ради №950 від 16.07.2013 року.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове
засідання не з"явилися, однак надала до
суду письмові заперечення до позову в
яких зазначила, що після одруження з
позивачем ОСОБА_1 вселилася в житловий
будинок позивача, який розташований по
АДРЕСА_1 і набула права користування
вказаним житлом. У 2010 році позивач
переїхав у Польщу на заробітки , що і
стало причиною розпаду їх сім"ї. На
даний час позивач також перебуває у
Польщі і в належному йому будинку не
проживає, тому вважає що на даний час
відсутня нагальна потреба у виселенні
її та дітей. Стверджує, що в будинку
своєї матері не проживає і іншого житла
вона з дітьми не має . Вважає, що
розірвання шлюбу не є підставою для
припинення набутого нею права
користування житлом, крім того
малолітні діти зареєстровані біля
матері, а виселивши її позивач
позбавляє таким чином житла своїх
дітей. Посилається на ч.2 ст. 64 ЖК
України згідно якої до членів сім"ї
належать дружина власника, їх діти,
батьки та інші особи. Права члена сім"ї
має також особа, яка перестала бути
членом сім"ї, але продовжує проживати в
займаному приміщенні. Просить в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Представник відповідачки ОСОБА_5 в
судовому засіданні позов не визнала,
просить в задоволенні позову
відмовити.

Свідок, сільський голова с. Шляхова
ОСОБА_6, в судовому засіданні
повідомив, що дійсно сільської радою
була видана довідка про те, що
відповідачка ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 не
проживає. Дана довідка була видана на
підставі слів сусідів. Також показав,
що в даному будинку ніхто не проживає,
а відповідачка тільки інколи там
з"являється.

Вислухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи суд
вважає, що позов обгрунтований та
підлягає до задоволення частково.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно договору
купівлі-продажу від 21.06.2005 року
позивачеві на праві приватної
власності належить житловий будинок
по АДРЕСА_1 .

Даний факт підтверджується
договором купівлі-продажу від 21.06. 2005
року, посвідченого приватним
нотаріусом Бершадського районного
нотаріального округу Вінницької
області.

27 січня 2006 року позивач ОСОБА_1
зареєстрував шлюб з відповідачкою
ОСОБА_2 і зареєстрував (прописав) її в
зазначеному будинку.

В 2010 році сімейні відносини між
сторонами було припинено і
відповідачка переїхала на постійне
місце проживання до своєї матері в с.
Джулинка.

Шлюб позивача ОСОБА_1 та
відповідачки ОСОБА_2 28.09.2012 року
розірвано, що підтверджується рішенням
Бершадського районного суду
Вінницької області № 202/2487/12 від 28.09.2012
року.

Після припинення сімейних стосунків
відповідачка ОСОБА_2 з 2010 року в
житловому будинку по АДРЕСА_1 не
проживає, що підтверджується довідкою
Шляхівської сільської ради
Бершадського району № 950 від 16.07.2013
року, однак не бажає добровільно
знятися з реєстрації (виписатися) з
вказаного будинку.

Діти позивача та відповідачки також
в даному будинку не проживають, що
підтверджується довідкою Джулинської
загальноосвітньої школи І - ІІІ
ступенів, з якої вбачається , що ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у Джулинській
ЗОШ І- ІІІ ст. з 01.09.2011 року, а ОСОБА_9,
25.04.2006 року з 01.09.2012 року.

Частиною другою статті 386 ЦК України
передбачено, що власник, який має
підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

Згідно з ч. 3 ст. 405 ЦК України член сім
ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Оскільки домовленість між сторонами
відсутня, відсутній відповідний закон
та з часу вибуття відповідачів на інше
місце проживання минуло більше одного
року, позов підлягає задоволенню з цих
підстав.

Доводи відповідачки про те, що у
зв'язку з визнанням її такою, що
втратила право користування житлом,
порушуються права та інтереси її дітей,
суд не приймає до уваги, оскільки
місцем проживання малолітньої дитини є
місце проживання її батьків, а відтак
малолітня дитина повинна бути
зареєстрована разом з батьками (одним
із батьків) по фактичному місцю
проживання.

Тому суд вважає позов в цій частині
законним, обґрунтованим і таким, що
підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем було заявлено
вимоги про зняття відповідачки з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

Суд вважає, що ці вимоги позивача не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
передбачено, що зняття з реєстрації
місця проживання здійснюється
протягом семи днів на підставі заяви
особи, запиту органу реєстрації за
новим місцем проживання особи,
остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Реєстрація та зняття з реєстрації
покладено на відповідні підрозділи
МВС України.

Тобто це не є компетенцією суду, а
підставою для знаття з реєстрації
особи є відповідне рішення суду про
визнання особи втратившою право
користування жилим приміщенням за
місцем реєстрації.

Тому суд вважає, що в задоволенні
даних позовних вимог слід відмовити.

На підставі ст. 7 Закону України
"Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні", ст. 405
ч.3 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 213,
215, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити .

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, визнати такою,
що втратила право користування
житловим будинком по АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Вінницької області
через Бершадський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя: