Справа № 502/1284/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2013 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.,

при секретарі Кітреску О.М.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_2

про

стягнення боргу за договором позики

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав заявлені позовні вимоги згідно уточненого позову від 13.08.2013 року та на їх обґрунтування пояснив, що 8 серпня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено усний договір позики, за умовами якого ОСОБА_3 передала частками в борг відповідачу грошові кошти на загальну суму 28000 гривень, про що в присутності свідків було складено відповідні розписки. Строк повернення боргу в розписках було обумовлено моментом предявлення вимоги по поверненню коштів. 23 квітня 2013року ОСОБА_3 направила відповідачу повідомлення про необхідність повернення суми боргу, однак у встановлений строк 23.05.2013 року відповідачем борг повернуто не було, в звязку з чим представник позивача просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 28000 гривень боргу.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила факт отримання нею від ОСОБА_3 грошових коштів на суму 28000 гривень, які згідно складених ними розписок були оформлені як позика. Однак насправді вона отримала їх від позивача в якості попередньої оплати частками за придбаний будинок, який позивач з чоловіком домовились придбати в неї після виготовлення всієї необхідної документації, передбаченої для укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна згідно вимог законодавства.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Як вбачається з наданих позивачем розписок, копії яких містяться в матеріалах справи /а.с. 6-22/, в період з 08.08.2010 року по 30.12.2011 року ОСОБА_2 отримала в борг від ОСОБА_3 грошові кошти на загальну суму 28000 гривень. Як зазначено у відповідних розписках ОСОБА_2 зобовязалась повернути отримані грошові кошти за вимогою.

Факт отримання вазах грошових коштів підтверджено в судовому засіданні відповідачем.

22.04.2013 року ОСОБА_5 направила ОСОБА_2 повідомлення про повернення боргу в сумі 2000 гривень у строк д 23 травня 2013 року /а.с. 4/.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вказане повідомлення ОСОБА_2Ф, було отримано 23.04.2013 року /а.с. 5/.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

При вирішенні справи судом враховано відповідні положення діючого законодавства:

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Конкретні способи захисту порушеного права передбачені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст.. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 неналежним чином виконувала свої зобовязання щодо повернення грошових коштів за отриманою нею позикою від позивача, що підтверджується доказами, наданими позивачем та визнано відповідачем по справі. Посилання відповідача на те, що вказані грошві кошти вона отримала у якості попередньої оплати за придбаний позивачем з її чоловіком будинок, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені жодним доказом. Таким чином, судом приходить до висновку про необхідність покладення на відповідача обовязку повернути позивачу грошові кошти відповідно до укладеного між ними договору позики, та відповідно, задоволення позову у повному обсязі.

В звязку з задоволенням позову за правилами ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем, підлягають до стягнення з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215 ЦПК, ст.ст. 16, 526, 530, 1046-1050 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, що зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3 суму заборгованості за укладеними договорами позики у розмірі 28 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 280 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_6