Справа № 288/854/13-ц
Провадження № 2/288/369/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2013 року
смт.
Попільня

Попільнянський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зленко А. В.,

при секретарі -
Добрянській В. П.,

з участю учасників процесу:

позивач - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідачів - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Попільня цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5,
Попільнянської сільської ради,
Попільнянського району, Житомирській
області, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_6, КП
„Бердичівське міжміське бюро
технічної інвентаризації" про визнання
незаконними та скасування пунктів
рішення, свідоцтв -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до
ОСОБА_5, Попільнянської сільської ради
Попільнянського району Житомирській
області, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_6, КП
„Бердичівське міжміське бюро
технічної інвентаризації" про визнання
незаконним та скасування п. п.2,3 рішення
Виконавчого комітету Попільнянської
сільської ради № 35 від 21 березня 2007
року та визнання незаконними та
скасування свідоцтв №? ЯЯЯ 414458 від
27.04.2007 року та №? ЯЯЯ 414457 від 27.04.2007 року
видані Попільнянською сільською радою
на ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на оформлення права
власності на житловий будинок, що
розташований у АДРЕСА_1.

Позивачка вказує, що у 2006 році
Попільнянська сільська рада прийняла
рішення про оформлення права власності
на житловий будинок на чоловіка (13.04.2006
року рішення № 28 виконавчого комітету)
і Попільнянська сільська рада видала
свідоцтво 22.08.2006 року № ЯЯЯ524514, яке
зареєстрували у Бердичівському БТІ і
вона могла отримати у нотаріуса
свідоцтво про право власності на себе
на ?, як подружжя. Однак, цих прав її
позбавили.

Позивачка зазначає, що у березні
2007 року без будь-яких правових підстав
не скасувавши ні власне рішення ні
свідоцтво про право власності сільська
рада приймає нове рішення про
оформлення права власності на чоловіка
та колишню дружину за першим рішенням
суду (рішення 35 від 21.03.2007 року). Станом
на березень 2007 року ні рішення, ні
свідоцтва не були скасовані. Лише після
протесту прокуратури на дане рішення
2007 року було скасоване у січні 2008 року
самою радою рішення за 2006 рік, коли було
видане нове рішення і нове свідоцтво.

Позивачка вказує, що вона є
спадкоємцем свого чоловіка, в свою
чергу, відповідачами порушено її право
на спадщину.

В судовому засіданні позивач та
її представник повністю підтримали
свої позовні вимоги та просили їх
задовольнити в повному обсязі з
підстав, які викладені в позовній
заяві. Крім того, представник позивача
вважає, що при подачі позовної заяви
позивачем не пропущено строку позовної
давності на підставі норм ст.268
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), а саме, позовна даність не
поширюється на вимогу власника про
визнання незаконним правового акту
органу державної влади, яким порушено
його право власності.

Представник Попільнянської
сільської ради Попільнянського району
Житомирській області в судове
засідання не з'явився, неодноразово
надавав заяви про розгляд справи без
представника Попільнянської сільської
ради.

Крім того, Попільнянською
сільською радою Попільнянського
району Житомирській області були
надані письмові заперечення, в яких
відповідач повністю не визнає позовні
вимоги з тих підстав, що позивач
помилково посилається на ухвалу
Народного суду Попільнянського району
від 18.01.1984 року про затвердження
мирової угоди, оскільки позивачем не
надано доказів про виплату ОСОБА_7
коштів, що передбачені мировою угодою.

Також, відповідач зазначає, що
оформляючи своє право власності на 49/100
житлового будинку, ОСОБА_7 не оспорював
своєї частки будинку.

Відповідач ОСОБА_5 просить
розглядати справу за його відсутності,
позовні вимоги не визнає у повному
обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_3 в
повному обсязі заперечила проти позову
та зазначила, що ОСОБА_7 умови мирової
угоди не виконав, оскільки частково
сплатив кошти в погашення аліментів, а
не за будинок.

Представник ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в
повному обсязі не визнав позовні
вимоги та звернувся до суду з
клопотанням про застосування строків
позовної давності, оскільки позивачка
пропустила загальний строк звернення
до суду з вказаним позовом. Адже, про
спірні рішення вона знала, ще в 2007році.

Треті особи не з'явилися, просили
розглядати справу без їх участі.

Суд, вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, дійшов
висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1
звернулася до Попільнянського
районного суду 04.07.2013 року із позовом до
ОСОБА_5, Попільнянської сільської ради
Попільнянського району Житомирській
області та ОСОБА_3 про визнання
нечинним та скасування п.п.2,3 рішення
Виконавчого комітету Попільнянської
сільської ради № 35 від 21 березня 2007
року, а саме, в частині надання дозволу
на оформлення права власності на 49/100
житлового будинку в АДРЕСА_1 на ім'я
ОСОБА_7 та на 51/100 ОСОБА_3, а, також, про
визнання незаконними та скасування
Свідоцтва №? ЯЯЯ 414458 від 27.04.2007 року та
Свідоцтва №? ЯЯЯ 414457 від 27.04.2007 року
видані Попільнянською сільською радою
на ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на оформлення права
власності на житловий будинок, що
розташований у АДРЕСА_1.

Статтями 256, 257 ЦК України
передбачено, що позовна давність це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки. У
відповідності до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК
України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

У відповідності із нормами ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення (частина 3), сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові (частина 4).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка дізналася про спірні рішення
Попільнянської сільської ради
Попільнянського району Житомирській
області та спірні свідоцтва про право
власності в 2007 році, що підтверджено
самою позивачкою у позовній заяві,
Протесту прокурора від 23.11.2007 року та
матеріалами справи №605/948/2012, що
надійшли з Брусилівського районного
суду Житомирської області. Тобто,
трьохрічний строк звернення до суду
щодо порушеного права, відповідно до
ст.ст.256,257,262,993 ЦК України, закінчився
21.11.2010 року.

В свою чергу, слід зазначити, що
позов, який поданий перший раз в період
дії строку позовної давності, який
судом був залишений без розгляду, до
уваги прийматися не повинен, оскільки
відповідно до ч.1 ст. 265 ЦК України
залишення позову без розгляду не
зупиняє перебігу позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України,
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Як свідчить практика Європейського
суду, яка є обов'язковою для врахування
під час судового розгляду і яка має
перевагу перед нормами національного
законодавства, право на справедливий
суд займає основне місце у системі
глобальних цінностей демократичного
суспільства, Європейський суд у своїй
практиці пропонує досить широке його
тлумачення. Як свідчить позиція Суду у
багатьох справах, основною складовою
права на суд є право доступу, в тому
розумінні, що особі має бути
забезпечена можливість звернутись до
суду для вирішення певного питання, і
що з боку держави не повинні чинитись
правові чи практичні перешкоди для
здійснення цього права.

У своїй практиці Європейський суд
неодноразово наголошував, що право на
доступ до суду, закріплене у 6 § 1
Конвенції, не є абсолютним: воно може
бути піддане допустимим обмеженням,
оскільки вимагає за своєю природою
державного регулювання.
Держави-учасниці користуються у цьому
питанні певною свободою розсуду. Однак,
Суд повинен прийняти в останній
інстанції рішення щодо дотримання
вимог Конвенції. Він повинен
переконатись у тому, що право доступу
до суду не обмежується таким чином чи
такою мірою, що сама суть права буде
зведена нанівець. Крім того, подібне
обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1
Конвенції, якщо воно не переслідує
легітимної мети та не існує розумної
пропорційності між використаними
засобами та поставленою метою (справа
Ргіnсе Наns-Аdam II оf Liechtenstesn v. Germany).

Позовна давність передбачає права
не тільки позивача, але й відповідача.
Хоча глава 19 Цивільного кодексу
України ретельно визначила права
сторін при застосуванні строків
позовної давності, в рішенні Суду (§570) є
новела для українського законодавства.
Там зазначається, що позовна давність -
це законне право правопорушника
уникнути переслідування або
притягнення до суду після закінчення
певного періоду після скоєння
правопорушення. Терміни позовної
давності, що є звичайним явищем в
національних законодавствах держав -
учасників Конвенції, виконують кілька
завдань, у тому числі забезпечують
юридичну визначеність та остаточність,
запобігаючи порушенню прав
відповідачів, яке можуть трапитись у
разі прийняття судом рішення на
підставі доказів, що стали неповними
через сплив часу. Зазначений висновок
Суду дає підстави вважати, що
відповідач має певні
матеріально-правові права, які
безпосередньо пов'язані з позовною
давністю. Будь-який суд національної
юрисдикції, вирішуючи питання про
пропуск позивачем позовної давності,
фактично вирішує питання не тільки про
право позивача на звернення до суду за
захистом свого порушеного права, але й
про право відповідача бути звільненим
від переслідування або притягнення до
суду. Отже, визнаючи поважними причини
пропущення позивачем позовної
давності та надаючи позивачеві судовий
захист, суд одночасно впливає на право
відповідача. Очевидно, що відповідач,
також повинен отримати можливість
захистити своє право та у зв'язку із цим
оскаржити рішення суду. Із практичного
погляду висновки Суду, наведені у
рішенні, можуть бути використані
українськими юристами як правова
підстава для заперечень на клопотання
представників щодо відновлення строку,
відведеного на звернення.

Згідно ч.5 ст.267 ЦК України, якщо суд
визнає поважними причини пропущення
позовної давності, порушене право
підлягає захисту.

Суд критично відноситься до
посилань представника позивача в
судовому засіданні на те, що на позовні
вимоги позивача не поширюється позовна
давність в силу приписів ст.268 ЦК
України, а саме, позовна даність не
поширюється на вимогу власника про
визнання незаконним правового акту
органу державної влади, яким порушено
його право власності. Однак, суд вважає
даний висновок представника позивача
помилковим, оскільки вказаний пункт
зазначеної правової норми було
виключено. Крім того, позивачем не
доведено, що вона є власником спірного
майна.

Враховуючи вищезазначене, суд
дійшов висновку про те, що у
задоволенні позову що ОСОБА_1 до ОСОБА_5,
Попільнянської сільської ради
Попільнянського району Житомирській
області та ОСОБА_3 про визнання
нечинними та скасування п.п.2,3 рішення
Виконавчого комітету Попільнянської
сільської ради № 35 від 21 березня 2007
року, а саме, в частині надання дозволу
на оформлення права власності на 49/100
житлового будинку в АДРЕСА_1 на ім'я
ОСОБА_7 та на 51/100 ОСОБА_3, а, також, про
визнання незаконними та скасування
Свідоцтва №? ЯЯЯ 414458 від 27.04.2007 року та
Свідоцтва №? ЯЯЯ 414457 від 27.04.2007 року
видані Попільнянською сільською радою
на ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на оформлення права
власності на житловий будинок, що
розташований у АДРЕСА_1 слід відмовити,
в зв'язку з спливом позовної давності.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 11,15, 16, 256, 257, 260, 261 ЦК
України та ст.ст. 3, 10, 11, 30, 61, 209, 212, 213, 214,
215, 218 ЦПК України,суд,-

РІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_5, Попільнянської сільської ради
Попільнянського району Житомирській
області, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_6, КП
„Бердичівське міжміське бюро
технічної інвентаризації" про визнання
незаконними та скасування пунктів
рішення, свідоцтв - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Житомирської області через
Попільнянський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Попільнянського

районного суду
Зленко А. В.