Справа № 2-668/11
Провадження № 2/715/7/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2013 року Глибоцький районний суд Чернiвецької областi

у складі головуючого судді Цуренка В.А.

секретар судового засідання Оршевська С.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Глибока справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 09 грудня 2010 року в смт. Глибока Глибоцького району Чернівецької області померла її матір ОСОБА_6. Вона є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті своєї матері. За час, коли матір хворіла, вона постійно відвідувала останню, відвозила її на лікування та переймалася іншими питаннями щодо її догляду. За час, коли вона була відсутня, по місцю проживання її матері, доглядала ОСОБА_6 її двоюрідна сестра відповідач по справі ОСОБА_2, оскільки проживала поряд з покійною. Після чергового її приїзду в смт. Глибока, їй стало відомо, що її матір разом з відповідачкою ОСОБА_2, під час її відсутності, їздили до приватного нотаріуса для оформлення нового заповіту. 17 лютого 2011 року вона звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, однак отримала лист від приватного нотаріуса Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_3 про те, що за даним спадковим реєстром вже існує заповіт від 20 квітня 2010 року, посвідчений від імені її матері на іншу особу, а саме на відповідачку ОСОБА_2 Вважає, що даний заповіт є недійсним, оскільки не відповідає волі її матері про передачу майна ОСОБА_2, а також з тих підстав, що її матір ввели в оману, шляхом домовленості між відповідачами про зміну прізвища особи спадкоємця в заповіті. Тому просить суд визнати заповіт від 20 квітня 2010 року недійсним.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, в своїх поясненнях підтвердив обставини, які викладені в позовній заяві та просив суд позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, у своїх запереченнях посилалася на відсутність підстав для визнання заповіту недійсним, оскільки позивачка знала про наявність заповіту від імені ОСОБА_6 на її користь і претензій ніяких не мала, а навпаки була згідна з таким порядком розпорядження майном, що було здійснено матірю позивачки, у зв'язку з чим просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, у своїх запереченнях посилалася на правильність та правомірність вчинення нотаріальної дії, у зв'язку з чим, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків та, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Так, з свідоцтва про смерть серії 1- МИ № 085235 вбачається, що ОСОБА_6 померла 09 грудня 2010 року в смт. Глибока Глибоцького району Чернівецької області.

Згідно заповіту від 20 квітня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за № 710, ОСОБА_6 заповіла все своє майно, на момент своєї смерті - ОСОБА_2.

Суд вважає, що посилання позивача про те, що заповіт не відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України спростовується текстом заповіту.

Показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 також підтверджується, що волевиявлення ОСОБА_6 було вільним і відповідало її внутрішній волі.

Також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні доводи позивача про складання заповіту під впливом обману та внаслідок злочинної домовленості відповідачів, скільки не підтвердженні належними і допустимими доказами.

З висновку № 5000 від 28 лютого 2012 року, навмисної зімни змісту досліджуваних окремих знаків, а саме у літері «о», слові «прочитано» та в цифрі «2» числа «20» не має, їх слід читати як «прочитано» і «20». Рукописні записи на обох примірниках заповіту виконані однією особою.

Більш того, вказані рукописні записи, що написані заповідачем не свідчать про те, що волевиявлення заповідача не було вільним і не впливають на зміст самого заповіту.

З висновку експерта № 181, підтверджується, що ОСОБА_6 за життя ознак будь-якого психічного захворювання не виявляла по меддопомогу лікарів психіатрів не зверталась, скарг на психічне здоровя не надавала на обліку у лікаря-психіатра не перебувала та жодного разу їй не призначалась така консультація, Станом на 20 квітня 2010 року ОСОБА_6 ознак будь-якого психічного захворювання також не виявляла. Наявні захворювання станом на 20 квітня 2010 року не впливали на психологічний стан та волю ОСОБА_6. Тому суд відхиляє доводи позивача про те, що захворювання померлої впливали на усвідомлення нею значення своїх дій та на можливість ними керувати.

Відповідно до змісту ст.230 ЦК України дана стаття не поширюється на односторонні правочини, зокрема заповіт. Тому суд вважає, що відсутні підстави для визнання заповіту недійним на підставі ст. 230 ЦК України.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Таким чином стаття 203 ЦК України передбачає презумпцію правомірності правочину. Лише за доведеності обставин, які є підставами визнання недійсності правочину, тобто недодержання вимог, встановлених частинами першою-третьою, пятою та шостою вказаної статті, він може бути визнаний судом недійсним (за винятком нікчемного правочину). Таких обставин судом також не встановлено, проте встановлено, що заповіт відповідає вимогам ст. ст. 207, 1235, 1248 ЦК України.

На підставі викладеного, ст.ст. 203, 207, 230, 1235, 1251, 1253 ЦК України, керуючись ст.ст. 3-11, 15, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.

Суддя :