Справа № 199/9699/13-ц
РІШЕННЯ

іменем України

„23" грудня 2013 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську у
порядку заочного розгляду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, де
третя особа Амур-Нижньодніпровський
РВ у м. Дніпропетровську ГУДМС України
в Дніпропетровській області про
усунення перешкод у користуванні
домоволодінням шляхом зняття з
реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із
даним позовом, в його обґрунтування
посилаючись на те, що за договором
купівлі-продажу від 01.07.1995 р. набула у
власність 10/100 частин домоволодіння
АДРЕСА_1, та у даному домоволодінні з 2011
року зареєстровано місце проживання
відповідача, який з 2011 року в ньому не
проживає, тоді як його реєстрація
створює для позивача перешкоди у
користуванні та у розпорядженні цим
майном. Відповідач не є членом сім'ї
позивача.

Підставу позову становлять
приписи ст.ст. 391, 321 ЦК України, ст. 41
Конституції України, ст. 1 Першого
Протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод;
предмет - усунення позивачу перешкод у
користуванні власністю шляхом зняття
відповідача з реєстраційного обліку.

У судовому засіданні позивач
вимоги позову підтримала повністю,
надав пояснення, аналогічні викладеним
в позовній заяві, просила суд
повністю задовольнити поданий позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, причини неявки суду не
повідомив, не надав до суду заяви про
розгляд справи у його відсутності,
тому за згодо позивача суд розглядає
справу у порядку заочного розгляду.

Суд, заслухав пояснення позивача
та дослідив докази в межах заявлених
вимог згідно ст. 11 ЦПК України, дійшов
до висновку про відсутність підстав
для задоволення позову, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб; на виконання ч. 1 та ч. 2
ст. 317 ЦК України власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном, та на зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону (ст. 319 ЦК).

Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, до якої
Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до
Закону N 475/97-ВР від 17.07.97 "Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7
та 11 до Конвенції", закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд учиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК).
Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння.

Способи захисту права власності
передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК.
Утім, позивач, помилково обрав такий
спосіб захисту, як зняття з
реєстраційного обліку відповідача у
зазначеному вище домоволодінні, адже
дана вимога не є такою, що підлягає
розгляду у порядку цивільного
судочинства, а підлягає розгляду у
порядку адміністративного судочинства
за наявності відмови орагну
реєстрації місця проживання та місця
перебування особи зняти з реєстрації
місця проживання відповідача. Також
має враховуватися, що на виконання ст.
7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», у тому числі,
остаточне рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою) є
підставою для зняття особи з
реєстрації місця проживання задля
запобігання продовження порушення
прав позивача.

Судові витрати, оскільки в
задоволенні позову відмовлено,
віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 212, 214-215, 224, 226
ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Судові витрати віднести на рахунок
позивача.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України: рішення
може бути оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя