АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
інстанції - Янжула О.С.
Справа № 424/1429/12
Доповідач - Гайдук В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2013 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Міхеєвої В.Ю.,
Макарова М.О.

при секретарі Чоха К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 21 жовтня
2013 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«Марганецький гірничо-збагачувальний
комбінат» (далі - ПАТ «МГЗК») про
визнання наказу незаконним, поновлення
на роботі, виплату заробітної плати за
час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому
посилався на те, що з 1994 року працював у
ПАТ «МГЗК» на різних посадах, у 2002 році
він був переведений на шахту № 2, де з
ним трапився нещасний випадок
пов'язаний з виробництвом і згідно
висновку МСЕК від 24 червня 2009 року йому
було встановлено третю групу
інвалідності, втрату професійної
працездатності 60 % та рекомендовано
працювати на поверхні.

10 квітня 2012 року його, позивача, було
звільнено у зв'язку з невідповідністю
виконуваній роботі (п.2 ч.1 ст.40 КЗпП
України), вважаючи таке звільнення
неправомірним, позивач просив визнати
незаконним та скасувати наказ про його
звільнення; поновити на роботі на шахті
№2 ПАТ «МГЗК» на посаді підземного
електрослюсаря чергового і по ремонту
обладнання 3 розряду, стягнути середній
заробіток за час вимушеного прогулу та
зобов'язати ПАТ «МГЗК» провести
навчання, перекваліфікацію та
працевлаштування відповідно до
висновків МСЕК та рекомендацій
трудової реабілітації (а.с. 1-7).

Рішенням Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 21 жовтня
2013 року у задоволені позову відмовлено
(а.с. 107-111).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права при ухваленні
судового рішення, у зв'язку з чим
ставить питання про його скасування та
ухвалення нового про задоволення
позовних вимог у повному обсязі (а.с.
115-117).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог колегія суддів не знаходить
підстав для задоволення скарги та
скасування або зміни судового рішення,
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку виявленої
невідповідності працівника займаній
посаді або виконуваній роботі
внаслідок недостатньої кваліфікації
або стану здоров'я, які перешкоджають
продовженню даної роботи. Звільнення з
цих підстав допускається, якщо
неможливо перевести працівника, за
його згодою, на іншу роботу.

Як роз'яснено в п. 21 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 1992 року № 9 "Про практику
розгляду судами трудових спорів" (зі
змінами та доповненнями) при розгляді
справ про звільнення за п. 2 ч.1 ст. 40 КЗпП
України суд може визнати правильним
припинення трудового договору в тому
разі, якщо встановить, що воно
проведено на підставі фактичних даних,
які підтверджують, що внаслідок
недостатньої кваліфікації або стану
здоров'я (стійкого зниження
працездатності) працівник не може
належно виконувати покладених на нього
трудових обов'язків чи їх виконання
протипоказано за станом здоров'я або
небезпечне для членів трудового
колективу чи громадян, яких він
обслуговує, і неможливо перевести, за
його згодою, на іншу роботу.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_1 з 1996 року перебував з
відповідачем у трудових відносинах, в
тому числі, з 30 березня 2012 року
підземним електрослюсарем черговим і
по ремонту обладнання 3 розряду на
шахті №2 (а.с. 8-9).

У 2003 році позивач отримав професійну
травму, через що йому вперше висновком
МСЕК від 24 червня 2009 року було
встановлено третю групу інвалідності,
втрату професійної працездатності 60 %
та рекомендовано працювати на
поверхні. 08 жовтня 2010 року висновком
МСЕК йому повторно було встановлено
третю групу інвалідності, 60 % втрати
професійної працездатності до 01 серпня
2012 року та рекомендовано характер
праці електрослюсаря на поверхні по
ремонту безструмового обладнання (а.с.
10-11).

В зв'язку з наданими МСЕК трудовими
рекомендаціями, 30 березня 2012 року,
поновлюючи ОСОБА_1 на роботі відповідно
до рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29
березня 2012 року (а.с. 15), яке було згодом
скасовано ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 серпня 2012 року (а.с. 49-50),
відповідачем останньому було
запропоновано перелік вакантних посад,
з яких позивач для переведення обрав
посаду електрослюсаря чергового і по
ремонту обладнання цеху ШГЗВЗ (а.с. 43-45).

Проте, згідно медичної довідки КЗ
«Марганецька центральна міська
лікарня» від 09 квітня 2012 року, ОСОБА_1 не
придатний до роботи на даній посаді за
станом здоров'я (а.с. 46).

10 квітня 2012 року ОСОБА_1 був повторно
ознайомлений з вакантними посадами на
ПАТ «МГЗК» та не виявив бажання обрати
переведення на одну з цих посад (а.с. 47).

Згідно до наказу № 191/к від 10 квітня 2012
року ОСОБА_1 був звільнений з роботи за
п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку
невідповідністю виконуваній роботі,
(а.с. 19).

Згоду на звільнення ОСОБА_1 було надано
профспілковою організацією ПАТ «МГЗК»,
що підтверджується копією витягу з
протоколу № 38 від 17 квітня 2012 року (а.с.
48).

Доводи апеляційної скарги стосовно
існування на підприємстві інших посад,
які б підійшли позивачу, колегія суддів
вважає необґрунтованими, оскільки
позивач не надав доказів на
підтвердження своєї професійної
кваліфікації щодо зазначених посад, а з
листа Марганецького міського центру
зайнятості, на який посилається
позивач, вбачається, що інформація
стосовно вакантних посад на ПАТ «МГЗК»
надана станом на січень-березень 2012
року, а не на час поновлення позивача на
роботі чи його звільнення (а.с.118-119).

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції,
відмовляючи в задоволені позову та
визнаючи тим самим звільнення позивача
з роботи на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України законним, обґрунтовано виходив
з того, що адміністрація ПАТ «МГЗК»
вжила всіх необхідних заходів щодо
працевлаштування ОСОБА_1 згідно
рекомендацій МСЕК, тому доводи
апеляційної скарги, що рішення суду
ухвалено з порушенням та неправильним
застосуванням матеріального права є
безпідставними.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
відтак підстав для його скасування за
доводами апеляційної скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 21 жовтня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
оголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: