Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2013
м. Бар

Барський районний суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Питель О.В.,

з участю секретаря Тісецької А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі судових засідань
Барського районного суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» звернулося до суду з
даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості. Свої вимоги позивач
мотивував тим, що відповідно до
укладеного договору №VIXRRX09550009 від
04.01.2008, відповідач 04.01.2008 року отримала
кредит у розмірі 6000,00 грн зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. Відповідач
підтвердила свою згоду на те, що
підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» складає між нею та Банком
Договір, про що свідчить підпис
відповідача у заяві. Відповідно до умов
договору, погашення заборгованості
мало здійснюватися у наступному
порядку: щомісяця у період сплати
відповідач у справі - ОСОБА_1 повинна
надавати Банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, комісією, а також інші
витрати згідно Умов. Проте, відповідач
належним чином не виконала
зобов'язання за вказаним договором. У
зв'язку з цим, станом на 12.03.2013
утворилась заборгованість у розмірі
81592,24 грн (5571,17 грн - заборгованість за
кредитом; 691,90 грн - заборгованість за
процентами за користування кредитом;
3024,00 грн - заборгованість з комісії за
користування кредитом; 67943,63 грн - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, а також
штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та
правил надання банківських послуг: 500,00
грн - штраф (фіксована частина); 3861,54 грн
- штраф (процентна складова), тому
позивач звернувся до суду та просить
ухвалити рішення, яким стягнути з
відповідача на користь Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором №VIXRRX09550009 від
04.01.2008 у розмірі 81592,24 грн та судові
витрати у розмірі 815,92 грн.

У судове засідання представник
позивача Василик О.О., яка діє згідно
довіреності №2152-О від 13.07.2012 (а.с. 3), не
з'явилась, подала до суду заяву про те,
що позов підтримує, просить
задовольнити його у повному обсязі та
розглянути справу у її відсутність (а.с.
53).

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні
позов не визнала, оскільки вважає, що
банк пропустив строк позовної
давності, та подала до суду заяву про
застосування строків позовної
давності (а.с. 59). Заява обґрунтована
тим, що строк дії кредитного договору
закінчився 04.01.2010. Таким чином,
відповідач вважає, що позивач
пропустив трирічний строк звернення до
суду з позовом та просила застосувати
до позовних вимог строк позовної
давності.

Ураховуючи заяву представника
позивача, заслухавши пояснення
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд дійшов висновку, що позов
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»
підлягає частковому задоволенню, з
огляду на наступне.

Позивач Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» 16.04.2013 звернувся до
Барського районного суду Вінницької
області з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості.

Відповідно до копії заяви
Позичальника, Банк надає Позичальнику
строковий кредит у сумі 6000,00 грн (шість
тисяч грн 00 коп.) на строк 24 місяці з
04.01.2008 по 04.01.2010 включно з умовами сплати
за користування кредитом відсотків у
розмірі 12% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом, щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 144,00 грн та
єдиноразової винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 1000,00
грн (а.с. 27).

Відповідно до копії видаткової
накладної №14 від 04.01.2008, ОСОБА_1
отримала у магазині «Твій дім» вітрину
(1 шт.), вартістю 5000,00 грн (а.с. 28).

Згідно копії розрахунку
заборгованості за договором №VIXRRX09550009
від 04.01.2008, укладеного між ПриватБанком
та клієнтом - ОСОБА_1, станом на 12.03.2013
заборгованість відповідача складає:
5571,17 грн - заборгованість за кредитом;
691,90 грн - заборгованість за процентами
за користування кредитом; 3024,00 грн -
заборгованість з комісії за
користування кредитом; 67943,63 грн - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 500,00 грн -
штраф (фіксована частина), 3861,54 грн -
штраф (відсоток від суми
заборгованості) (а.с. 29-30).

Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу; якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти; розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України,
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором,
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти; кредитний
договір укладається у письмовій формі.

З огляду на викладене, судом було
встановлено, що ОСОБА_1 на підставі
договору з ПАТ «ПриватБанк» №VIXRRX09550009
від 04.01.2008 було отримано кредит у
розмірі 6000 грн та придбано вітрину у
магазині «Твій дім», що підтвердила у
судовому засіданні відповідач.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Оскільки у
судовому засіданні не було подано
доказів на спростування наявності
заборгованості за кредитним договором,
позов Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 у частині
стягнення заборгованості за кредитом -
5571,17 грн, заборгованості за процентами
за користування кредитом - 691,90 грн та
заборгованості з комісії за
користування кредитом - 3024,00 грн є
доведеним та підлягає задоволенню.

Вирішуючи чи підлягає задоволенню
позовна вимога про стягнення з ОСОБА_1
штрафів відповідно до п. 5.3 Умов та
правил надання банківських послуг: 500,00
грн - штраф (фіксована частина), 3861,54 грн
- штраф (процентна складова), суд
виходить з наступного.

По перше, відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Неустойка є засобом цивільно-правової
відповідальності. Відповідно до п. 5.1
Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам (а.с. 45), у випадку
несвоєчасного погашення
заборгованості за кредитом,
позичальник сплачує Банку пеню у
розмірі 1,25% від суми простроченої
заборгованості за кредитом за кожен
день прострочення, але не менше 1 грн,
відповідно до п. 5.3 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(а.с. 45), при порушенні Позичальником
строків платежів по будь-якому з
грошових зобов'язань, передбачених
договором, більш ніж на 30 днів,
Позичальник зобов'язаний сплатити
Банку штраф у розмірі 250 грн + 5% від суми
позову.

Оскільки відповідно положення пунктів
5.1 та 5.3 Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам, зміст позовної заяви
та розрахунок заборгованості, не
містять розмежувань за які порушення
підлягає до сплати пеня, а за які -
штраф, то, як вбачається з Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам,
обидва види неустойки передбачені як
відповідальність за порушення строків
виконання зобов'язань за договором.

Відповідно до ст. 61 Конституції
України, ніхто не може бути двічі
притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

По друге, у позовній заяві позивач
вказує, що вимога про стягнення штрафів
ґрунтується на положеннях п. 5.3 Умов та
правил надання банківських послуг, у
сумі 500 грн - фіксована частина та 3861,54
грн - процентна складова. Однак, у
долучених до позовної заяви Умовах та
правилах надання банківських послуг
відсутній вказаний пункт. Разом з тим, у
заяві, поданій представником позивача
на усунення недоліків, вказано про
помилкове долучення до позовної заяви
Умов та правил надання банківських
послуг (а.с. 4-22), та надано Умови надання
споживчого кредиту фізичним особам
(а.с. 41-45), відповідно до п. 5.3 яких
передбачено штраф у розмірі 250 грн + 5%
від суми позову.

На підставі викладеного, та у зв'язку з
наведеними розбіжностями у сумі
штрафу, суд вважає, що позовна вимога
про стягнення з відповідача штрафів є
необґрунтованою. Даний висновок суду
кореспондується з правовою позицією
ВСУ, висловленою у постанові у справі
№6-116цс13, про те, що у разі встановлення
у договорі різних видів
цивільно-правової відповідальності за
різні порушення його умов, одночасне
застосування таких заходів
відповідальності не свідчить про
недотримання положень, закріплених у
ст. 61 Конституції України щодо заборони
подвійної цивільно-правової
відповідальності за одне і те саме
порушення.

Вирішуючи чи підлягає задоволенню
позовна вимога про стягнення з ОСОБА_1
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором у розмірі 67943,63
грн, суд виходить з наступного.

Як вбачається із наданого суду
розрахунку, розмір пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за кредитним
договором №VIXRRX09550009 від 04.01.2008 складає
67943,63 грн. Суд вважає, що зазначена сума
пені не відповідає принципу
співмірності, оскільки більше ніж у
дванадцять разів перевищує розмір
основного боргу (5571,17 грн), що, у
розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України, є
підставою для зменшення розміру
неустойки.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовна вимога про
стягнення пені підлягає частковому
задоволенню - з відповідача на користь
позивача слід стягнути пеню за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором у розмірі 2000 грн.

Вирішуючи питання чи підлягає
задоволенню заява відповідача про
застосування строків позовної
давності, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України,
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення; сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Однак, відповідно до ст. 259 ЦК України,
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін, договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі. Відповідно до п. 5.5
Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам, сторони встановили, що
тривалість позовної давності за усіма
вимогами у зв'язку з отриманим кредитом
становить 5 років.

Оскільки умовами договору було
передбачено щомісячне погашення
заборгованості, то право вимоги у
позивача виникло у квітні 2008 року, коли
відповідач не сплатила черговий платіж
(21.04.2008). Таким чином, строк позовної
давності спливає 21.04.2013, а позивач
звернувся до суду 16.04.2013, тобто у межах
строку позовної давності.

З огляду на викладене, заява
відповідача про застосування строків
позовної давності не підлягає
задоволенню.

Ураховуючи викладені обставини, суд
дійшов висновку про часткове
задоволення позову та вважає за
необхідне стягнути з відповідача
ОСОБА_1 заборгованість за кредитом -
5571,17 грн, заборгованість за процентами
за користування кредитом - 691,90 грн,
заборгованість з комісії за
користування кредитом - 3024,00 грн та пеню
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором у розмірі 2000
грн, всього - 11287,10 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з
відповідача необхідно стягнути судові
витрати пропорційно до розміру
задоволеної частини позовних вимог.
Позивач просив стягнути з відповідача
81592,24 грн, суд дійшов висновку про
задоволення позову у розмірі 11287,10 грн,
відтак судовий збір, що підлягає
стягненню на користь позивача з
відповідача становить 112,84 грн (11287,10 грн
: (81592,24 грн : 100) = 13,83%; 100% - 13,83% = 86,17%; 815,92
грн - (815,92 грн х 86,17%) = 112,84 грн).

На підставі викладеного та ст. 61
Конституції України, ст.ст. 257, 258, 261, 267,
536, 549, 551, 625, 1054, 1055 ЦК України, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
№VIXRRX09550009 від 04.01.2008 у розмірі 11287,10 грн
(одинадцять тисяч двісті вісімдесят
сім гривень десять копійок), що
складається з заборгованості за
кредитом - 5571,17 грн, заборгованості за
процентами за користування кредитом -
691,90 грн, заборгованості з комісії за
користування кредитом - 3024,00 грн та пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором у розмірі 2000
грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» 112,84
грн (сто дванадцять гривень вісімдесят
чотири копійки) витрат на сплату
судового збору.

У іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя: