Справа № 435/8525/13-ц
Провадження № 22ц/782/5043/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2013 року судова колегія судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі :

головуючого - Борисова Є.А.

суддів - Дронської І.О., Маляренко І.Б.

присекретарі:БулгаковійМ.Е. .

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 04 листопада 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління
комунальним майном Луганської міської
ради про встановлення факту проживання
однією сім'єю, визнання права власності
в порядку спадкування.

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду з
зазначеним позовом, який під час
розгляду справи у суді першої
інстанції був ним уточнений, і в
обгрунтування якого вказав, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір -
ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік -
ОСОБА_4. Після смерті матері відкрилася
спадщина у вигляді 1/2 частки квартири
АДРЕСА_1, земельної ділянки,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2 та
банківських вкладів, які розміщені у
ПАТ «Східно-промисловий комерційний
банк». Спадкоємцями після смерті
ОСОБА_3 є він та ОСОБА_4 Заповіту померла
не залишила. 31 липня 2013 року він отримав
у приватного нотаріуса Луганського
міського нотаріального округу
свідоцтво про право власності в
порядку спадкування за законом на
належну йому частку спадкового майна.
Після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини ніхто не звертався. Він є
спадкоємцем четвертої черги після
смерті ОСОБА_4, оскільки вони проживали
з ним однією сім'єю з 1992 року по день
його смерті. Також він доглядав за
померлим та поховав його. Просив
встановити факт проживання однією
сім'єю з ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2,
визнати за ним, ОСОБА_2, право власності
в порядку спадкування після смерті
ОСОБА_4 на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1, 1/2
частку земельної ділянки за адресою:
АДРЕСА_2 та на 1/2 частку грошових
вкладів, які розміщені у ПАТ
«Східно-промисловий комерційний банк».

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Луганська від 04 листопада 2013
року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 було відмовлено у повному
обсязі.

ОСОБА_2 не погодився із рішенням
суду і в апеляційній скарзі ставить
питання про його скасування та
ухвалення по справі нового рішення,
яким просить його позовні вимоги
задовольнити. Посилається при цьому
апелянт на невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення
норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
учасників процессу, що брали участь у
судовому засіданні апеляційної
інстанції, свідків, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга ОСОБА_2 підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду-
зміні.

До таких висновків судова колегія
дійшла виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 у повному обсязі, суд
першої інстанції виходив з того, що в
матеріалах справи відсутні докази, які
б підтверджували факт набуття
спадкодавцем ОСОБА_4 за свого життя
права власності на спадкове майно, що
залишилося після смерті його дружини-
ОСОБА_3 і позивач в своїй заяві не
ставив питання про встановлення цього
факту, а оскільки умовою для переходу в
порядку спадкування права власності на
об'єкти нерухомості, інші речові права
є набуття спадкодавцем зазначеного
права у встановленому законом порядку,
то у суду відсутні підстави для
визнання за позивачем права власності
на спірне майно в порядку спадкування,
як і відсутні підстави для
встановлення факту проживання
позивача однією сім'єю з ОСОБА_4,
оскільки встановлення такого факту не
зумовлює в даному випадку будь-яких
юридичних наслідків.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції
стосовно відсутності підстав для
визнання за позивачем права власності
на спірне майно в порядку спадкування
оскільки ці висновки відповідають
обставинам справи і грунтуються на
вимогах діючого законодавства, яке не
передбачає можливості визнання права
власності на майно в судовому порядку.

Разом з тим, судова колегія не може
погодитись з висновками суду щодо
відсутності підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 в частині
встановлення факту проживання
позивача однією сім'єю із спадкодавцем
ОСОБА_4, оскільки до таких висновків суд
дійшов внаслідок неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи
та невірного застосування норм
матеріального права. Крім того, судом
першої інстанції не були враховані
положення Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування».

Так відповідно до п. 2
вищезазначеної Постанови, якщо
виникнення права на спадкування
залежить від доведення певних фактів,
особа може звернутися в суд із заявою
про встановлення цих фактів, яка, у разі
відсутності спору, розглядається за
правилами окремого провадження.
Зокрема, у такому порядку суди повинні
розглядати заяви про встановлення
родинних відносин із спадкодавцем,
проживання з ним однією сім'єю,
постійного проживання разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, прийняття спадщини, яка
відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Якщо
під час розгляду справи у порядку
окремого провадження з'ясується, що має
місце спір про право, суд на підставі
частини шостої статті 235 Цивільного
процесуального кодексу України
залишає заяву без розгляду та роз'яснює
заявникові, що він має право звернутися
до суду з позовом на загальних
підставах.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

В даному випадку позивач звернувся
до суду із позовом, в якому ставив
питання про встановлення факту
проживання однією сім'єю із
спадкодавцем ОСОБА_4, посилаючись на те,
що у разі доведення цього факту у нього
виникає право на спадкування за
законом після смерті ОСОБА_4, як у
спадкоємця четвертої черги, відповідно
до вимог ст.ст.1264 та 1268 ЦК України.

Судова колегія погоджується з
такими доводами позивача, оскільки,
дійсно, у разі доведення факту його
проживання однією сім'єю з ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2, у нього, ОСОБА_2,
виникає право на спадкування за
законом після смерті ОСОБА_4, як у
спадкоємця четвертої черги, оскільки,
як вбачається з матеріалів справи, на
момент смерті матері позивача - ОСОБА_3,
її чоловік - ОСОБА_4 постійно мешкав
разом з нею та був зареєстрований за
адресою АДРЕСА_1, що свідчить про те, що
він є особою, яка фактично прийняла
спадщину після смерті ОСОБА_3

Враховуючи викладене, судова
колегія вважає, що висновок суду першої
інстанції стосовно того, що
встановлення факту проживання
позивача однією сім'єю із спадкодавцем
ОСОБА_4 в даному випадку не зумовлює
юридичних наслідків, є помилковим та
таким, що не грунтується на матеріалах
справи та вимогах діючого
законодавства.

Між тим, з матеріалів справи
вбачається, що позивач є сином ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і за свого
життя мешкала за адресою АДРЕСА_1 разом
зі своїм чоловіком - ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2. У зареєстрованому шлюбі
померлі перебували з 05 січня 1991 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася
спадщина у вигляді 12 частки квартири, у
вигляді земельної ділянки та
банківських вкладів. Позивач як
спадкоємець за законом першої черги
отримав свідоцтво про право на 1/4
частку квартири та 1/2 частку земельної
ділянки, що входять до складу спадщини
після смерті його матері. Стосовно
іншої частини спадщини свідоцтво не
видавалося.

Зазначені обставини в повній мірі
підтверджуються матеріалами справи
(а.с. 5-16,19-20,22-23).

З показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7
слідує, що вони тривалий час мешкають в
під'їзді багатоквартирного житлового
будинку АДРЕСА_3,

в якому розташована квартира АДРЕСА_1 і
підтверджують, що в зазначеній
квартирі з початку 1990-х років постійно
мешкали однією сім'єю ОСОБА_3, її
чоловік ОСОБА_4 та син ОСОБА_3, позивач
по справі - ОСОБА_2 Зазначені особи вели
спільне господарство, позивач ОСОБА_2
здійснював догляд за ОСОБА_3 та ОСОБА_4
за їх життя, а також здійснював
організацію їх поховання після того, як
вони померли у 2012 році.

Факт спільного проживання позивача
ОСОБА_2 з ОСОБА_4 однією сім'єю
підтверджується також наявним в
матеріалах справи актом, складеним
мешканцями будинку АДРЕСА_3 у кількості
5-ти осіб (а.с.21), з якого вбачається, що
померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 з 1992 року і
до дня своєї смерті мешкав у квартирі
АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_2, який здійснював
догляд і поховання померлого.

За таких обставин висновки суду
першої інстанції стосовно
необгрунтованості позовних вимог
ОСОБА_2 в частині встановлення факту
проживання позивача однією сім'єю з
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, є
поспішними та такими, що не
відповідають обставинам справи та не
грунтуються на вимогах діючого
законодавства.

Тому відповідно до вимог ст.309 ЦПК
України рішення суду першої інстанції
в частині залишення без задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення
факту проживання останнього однією
сім'єю із ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, підлягає скасуванню і в
цій частині слід ухвалити нове рішення,
яким зазначені позовні вимоги
задовольнити, встановивши факт
проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1992
року і по день смерті ОСОБА_4

В іншій частині рішення суду першої
інстанції підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України,
судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково

Рішення Жовтневого районного суду
м. Луганська від 04 листопада 2013 року
змінити.

Скасувати зазначене рішення в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до Управління комунальним
майном Луганської міської ради про
встановлення факту проживання однією
сім'єю зі спадкодавцем.

Ухвалити в цій частині нове
рішення, яким встановити факт
проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, за
адресою АДРЕСА_1 в період часу з 1992 року
і по день смерті ОСОБА_4

В іншій частині рішення
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 04 листопада 2013 року залишити без
змін.

Це рішення апеляційного суду
набирає чинності негайно та може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів після
його проголошення.

Головуючий:

Судді: