ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Справа № 622/491/13-ц р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2013 року
смт. Золочів

Головуючого - судді Калайда І. С.,

при секретарі Бойко І.О. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Золочівської селищної ради
Харківської області, виконавчого
комітету Золочівської селищної ради
Харківської області, ОСОБА_2, третя
особа на стороні відповідача
реєстраційна служба Золочівського
районного управлння юстиції
Харківської області, про визнання
незаконним та скасування рішення
виконкому Золочівської селищної ради
№ 313 від 11.05.2005 року та визнання права
власності, -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду
з вищевказаним позовом, в якому,
уточнивши позовні вимоги в судовому
засіданні, просить суд визнати за нею
право власності на 1/2 частину
домоволодіння, розташованого по
АДРЕСА_1. В обгрунтування вимог ОСОБА_1
вказала, що з 30.04.1970 року до 02.09.1997 року
вона перебувала у шлюбі з відповідачем
ОСОБА_2 В період шлюбу 1979 року вони
придбали за договором купівлі - продажу
домоволодіння № 50 по вул. Войкова в смт.
Золочів Харківської області. При цьому
за взаємною згодою в якості покупця в
договорі вказано відповідача. В серпні
2011 року при оформленні документів на
газифікацію будинку позивачці стало
відомо про те, що 13.06.2005 року на підставі
рішення виконкому Золочівської
селищної ради №313 від 11.05.2005 року
відповідачем отримано свідоцтво про
право власності на спірний будинок. З
зазначеним рішеням ОСОБА_1 не згодна,
оскільки даний будинок є об`єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник
за дорученням ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали в
повному обсязі. Доповнила, що після
розірвання шлюбу вона залишилася
проживати в даному будинку, а
відповідач змінив адресу мешкання.
Вона ж за час проживання в будинку
здійснила його газифікацію, ремонт,
поліпшуючи умови проживання.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні проти позовних вимог та
відповідних доводів не заперечував.
Пояснив, що спірний будинок вони
придбали в період шлюбу та будівництво
нового будинку також проведено в
період шлюбу. Також підтвердив той
факт, що після розірвання шлюбу ОСОБА_1
залишилася проживати в даному будинку.

Від відповідача - Золочівської
селищної ради Харківської області
надійшло письмове клопотання про
розгляд справи за відсутності
представника селищної ради. При
вирішенні спору по суті селищна рада
покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи -
реєстраційної служби Золочівського
РУЮ в судове засідання не з"явився,
надавши до суду заперечення проти
позовних вимог, обгрунтувавши їх тим,
що позивачкою не надано доказів
відмови в проведенні реєстрації права
власності на спірне майно, а тому
проваженя в частині зобов"язання
реєстраціної служби здійснити
реєстрацію права власності закрити.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши сторони, представника
позивачки, судом встановлені наступні
обставини та визначено відповідно до
них правовідносини.

30.04.1970 року між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (після
укладення шлюбу "ОСОБА_1"), укладено
шлюб, що підтверджується свідоцтвом по
одруження серії НОМЕР_1, виданим
Крисінським сільським РАЦС
Богодухівського району (а.с.6). 02.09.1997
року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
розірвано, доказом чого є свідоцтво про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, видане
Золочівським ВРАГС Харківської обласі
02.09.1997 року (а.с.7).

20.07.1979 року ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_5
житловий будинок з надвірними
будівлями, розташовані по АДРЕСА_1,
письмово уклавши та нотаріально
посвідчивши зазначений правочин (в
рєстрі №1262) (а.с. 42-43).

Рішенням виконкому Золочівської
селищної ради від 22.07.1980 року №7/51
ОСОБА_2 надано дозвіл на будівництво
нового будинку за зазначеною адресою в
зв"язку з непридатністю для проживання
старого будинку (а.с.8). Рішенням
виконкому Золочівської селищної ради
№313 від 11.05.2005 року на підставі акту
державної технічної комісії про
прийняття закінченого будівництвом
об"єкта до експлуатації від 05.01.2005 року
визнано право приватної власності на
житловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2
На підставі зазначеного рішення 13.06.2005
року КП "АІБ Золочівського району"
видано відповідне свідоцтво про право
власності, згідно якого об"єктом права
власності є будинок "А-1", 75,1 кв.м., 1986
року побудови, веранда "а", тамбур "а-1",
гараж "Б", сарай "В", сарай "Г", льох "Є",
вбиральня "Ж", огорожа №1-4 (а.с.5).

Таким чином, встановлено, що спірне
майно придбано та перебудовано
(стровне нове) в період шлюбу ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, зареєстрованому 30.04.1970 року,
тому у відповідності до ст.22 КпШС УРСР,
який діяв на час виникнення договірних
відносин та створення нового будинку,
житловий будинок з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1 належав подружжю
на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до ст.28 КпШС УРСР в разі
поділу майна, яке є спільною
сумісною власністю подружжя, їх
частки визнаються рівними.

Відповідно ст.70 ч.1 СК України,
положення якої відповідають
положенням ст.28 КпШС України, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. Роз'яснення даної норми
також міститься в п.25 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21.12.2007 року, де зазначено,
що вирішуючи питання про поділ майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, зокрема
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5
ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного
з подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду. За відсутності такої згоди
присудження грошової компенсації може
мати місце з підстав, передбачених ст.
365 ЦК, за умови звернення подружжя
(одного з них) до суду з таким позовом
(ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на
депозитний рахунок суду відповідної
грошової суми. У разі коли жоден із
подружжя не вчинив таких дій, а
неподільні речі не можуть бути
реально поділені між ними відповідно
до їх часток, суд визнає ідеальні
частки подружжя в цьому майні без
його реального поділу і залишає
майно у їх спільній частковій
власності.

Оскільки підстав для відступлення
від принципу рівності часток дружини і
чоловіка при розгляді цієї справи не
встановлено, суд прийшов до висновку
про необхідність розділити будинок, що
є об`єктом права спільної сумісної
власності подружжя шляхом визнання
за кожним з них права власності на 1/2
частину. При цьому на підставі правил
ст. 372 ЦК України право
спільної сумісної власності позивачки
та відповідача на будинок
припиняється.

Окрім того, ухвалою суду від 19.08.2013
року в порядку забезпечення позову
накладено арешт на житловий будинок з
надвірними будівлями, розташовані по
АДРЕСА_1, та заборонено перебудову,
будівництво, знесення даного
нерухомого майна.

Таким чином, відповідно до ч.6 ст.154
ЦПК України заходи забезпечення позову
підлягають скасуванню.

У відповідності до ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивачки
підлягають стягненню судові витрати в
розмірі 823 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.22 КпШС України (1969 р.)., ст.ст. 60, 69, 70, 71
СК України, ст. 204, 368, 372 ЦК України, п. 25
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21.12.2007 року № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», ст.ст.10, 11, 27,
58, 59, 60, 88, 137, 154, 209, 212, 213, 215 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ
спільного майна подружжя задовольнити
в повному обсязі.

Розділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
житловий будинок з надвірними
будівлями, розташовані по АДРЕСА_1, в
рівних частинах.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
1/2 частину житлового будинку з
надвірними будівлями, розташовані по
АДРЕСА_1.

Заходи забезпечення позову, вжиті
ухвалою Золочівського районного суду
Харківської області від 19.08.2013 року, у
вигляді арешту на житловий будинок з
надвірними будівлями, розташовані по
АДРЕСА_1, та заборони перебудови,
будівництва, знесення даного
нерухомого майна, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 823 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Золочівський районний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення

Головуючий суддя:
Калайда І. С.,

.