Справа № 234/435/13- ц
Провадження № 2/234/4955/13
05 грудня 2013 року Краматорський
міський суд Донецької області у складі:
судді
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Краматорську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства
«Тельманівський кар'єр» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та моральної
21.01.2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ПАТ «Тельманівський
кар'єр» про стягнення заборгованості
по зарплаті, вихідної допомоги,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та моральної
29.04.2013 року Краматорським міським
судом було постановлено заочне
рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено
частково (а.с.29-30).

За заявою відповідача ухвалою
Краматорського міського суду від 22.10.2013
року заочне рішення суду було
скасовано, а справу призначено до
нового розгляду (а.с.64).

У зв'язку з проведенням
розрахунку по зарплаті під час
судового провадження у справі, ухвалою
Краматорского міського суду від 06.11.2013
року прийнята відмова позивача ОСОБА_1
від частини позовних вимог щодо
стягнення заборгованості по зарплаті,
вихідної допомоги та провадження у
справі в цій частині закрито, в іншій
частині позову розгляд справи
продовжено (а.с.68, 71).

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 показав, що з 22.09.2010 року по 09.01.2013
року працював оператором обробного
центру на ПАТ «Тельманівський кар'єр».
Був звільнений з роботи 09.01.2013 року
наказом №2-к від 09.01.2013 року за ст.36 п.6
КЗпП України через відмову від
продовження роботи у зв'язку із зміною
істотних умов праці. В день звільнення
він перебував на робочому місці, однак
з ним не було проведено кінцевого
розрахунку. Заборгованість з
заробітної плати за листопад-грудень
2012 року, за січень 2013 року, компенсація
за невикористану відпустку та вихідна
допомога були виплачені йому частинами
у період по травень 2013 року. Остаточно
відповідач з ним розрахувався 15.05.2013
року. Спорів щодо суми заборгованості
між ними не малося. Позивач просить суд
стягнути з відповідача на підставі
ст.117 КЗпП України середній заробіток
за час затримки розрахунку при
звільненні, оскільки така затримка
відбулася з вини відповідача. За період
з 10.01.2013 року по 15.05.2013 року такий
заробіток становить 23177,80 грн.
(середньоденний заробіток 272,68 грн. х 85
робочих днів затримки). Також просить
суд стягнути з відповідача моральну
шкоду в розмірі 5000 грн., завдану
порушенням його прав на своєчасну
оплату праці, своєчасний розрахунок
при звільненні, завдані душевні
страждання через неможливість
внаслідок матеріальної скрути
нормально харчуватися, задовольняти
свої життєві потреби, утримувати сім'ю,
необхідність вживати додаткових
заходів для існування.

У судовому засіданні
представники відповідача Білявська
І.Є. та Яровой Г.Б. проти позову
заперечували, показавши, що підстав для
виплати позивачу ОСОБА_1 середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні не вбачають, розрахунок
з ним вже проведено, заборгованості
виникла через матеріальні складнощі на
підприємстві, але в даний час вона
погашена. Крім того, позивач
необґрунтовано розрахував вказаний
середній заробіток, оскільки узяв
середньоденний заробіток в розмірі 272,68
грн., а потрібно 160,92 грн., який
визначається шляхом ділення
нарахованої заробітної плати за
останні два місяці на число
календарних, а не робочих, днів згідно
п.8 розділу ІV Порядку, затвердженого
постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року.
Вимоги про відшкодування моральної
шкоди також вважають необґрунтованими
та недоведеними в доказовому плані. З
огляду на вказане просили суд в позові
відмовити.

В дане судове засідання
представники відповідача не з'явилися,
були належним чином повідомлені про
час та місце розгляду справи, що
підтверджується їхніми особистими
розписками. Представник відповідача
Яровий Г.Б. 05.12.2013 року додатково надав
факсом письмові пояснення щодо
розрахунку середньоденного заробітку.
Однак заяв про причини неявки, про
розгляд справи у відсутності
представників відповідача до суду не
надійшло.

Враховуючи відсутність
заперечень з боку позивача ОСОБА_1
судом на підставі ст.224 ЦПК України
вдруге ухвалено про заочний розгляд
справи на підставі наявних у ній
доказів.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 з 22.09.2010 року по 09.01.2013 року
працював оператором обробного центру
на ПАТ «Тельманівський кар'єр». Був
звільнений з роботи з 09.01.2013 року
наказом №9.01./4/к від 09.01.2013 року за ст.36
п.6 КЗпП України через відмову від
продовження роботи у зв'язку із зміною
істотних умов праці, що
підтверджується копією трудової
книжки та копію вказаного наказу (а.с.3-4,
38).

В день звільнення позивач
перебував на робочому місці, однак в
порушення ст.116 КЗпП України з ним не
було проведено кінцевого розрахунку,
що підтверджується копією
розрахункового листа (а.с.49), а також
довідкою від 10.09.2013 року (а.с.37), згідно
якій на момент звільнення ПАТ
«Тельманівський кар'єр» мав перед
ОСОБА_1 заборгованість по зарплаті в
сумі 16254,61 грн.

Про стягнення заборгованості по
зарплаті ОСОБА_1 звернувся з позовом до
суду 21.01.2013 року (а.с.1). Але у зв'язку з
добровільною поетапною виплатою
підприємством вказаної
заборгованості, а саме: 29.01.2013 року - в
сумі 4266,81 грн., 06.03.2013 року - 4329,00 грн.,
15.05.2013 року - 7658,80 грн., позивач
відмовився від позову в частині
стягнення заборгованості по зарплаті
(а.с.37, 39-50, 68, 71). Таким чином, спор між
сторонами стосувався порушення
відповідачем строків виплати зарплати
звільненому працівнику, але спору з
проводу розміру заборгованості між
ними не малося.

Будучи звільненим з роботи 09.01.2013
року та отримавши повний розрахунок
15.05.2013 року позивач ОСОБА_1 просить суд
стягнути з відповідача ПАТ
«Тельманівський кар'єр» середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні на підставі ст.117 КЗпП
України.

Відповідно до ст.117 ч.1 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Частина 2 ст.117 КЗпП України в даному
випадку не застосовується за
відсутністю спору між сторонами щодо
розміру належної звільненому
працівникові суми заробітної плати.

Доводи представників відповідача щодо
матеріальних складнощів на
підприємстві, що стало причиною
несвоєчасної виплати зарплати та
проведення кінцевого розрахунку з
позивачем, суд до уваги не приймає,
оскільки сама по собі відсутність
коштів у роботодавця не виключає його
відповідальності.

Тримісячний строк позовної давності,
встановлений ст.233 КЗпП України,
позивачем не порушено.

Таким чином, передбачений ст.117 ч.1 КЗпП
України середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні
повинен бути виплачений відповідачем
ПАТ «Тельманівський кар'єр» на користь
позивача ОСОБА_1 в повному обсязі, за
період з 10.01.2013 року по 15.05.2013 року.

При визначенні середньої заробітної
плати слід виходити з того, що в усіх
випадках, коли за чинним
законодавством вона зберігається за
працівниками підприємств, установ,
організацій, це слід робити відповідно
до Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.02.1995 року №100 (з наступними
змінами і доповненнями).

Згідно п.8 вказаного Порядку
нарахування виплат, що обчислюються
із середньої заробітної плати за
останні два місяці роботи, провадяться
шляхом множення середньоденного
заробітку на число робочих днів.
Середньоденна заробітна плата
визначається діленням заробітної
плати за фактично відпрацьовані
протягом двох місяців робочі дні на
число відпрацьованих робочих днів.

За два місяці, які передували
звільненню позивача ОСОБА_1,
нарахованая заробітна плата за
фактично відпрацьовані робочі дні
склала: листопад 2012 року - 5207,24 грн.,
грудень 2012 року - 4609,11 грн., всього - 9816,35
грн. За цей час позивачем було
відпрацьовано відповідно 22 та 14
робочих днів, всього - 36 днів. Таким
чином його середньоденний заробіток
складає 9816,35 / 36 = 272,68 грн.

За період з 10.01.2013 року по 15.05.2013 року з
урахуванням вихідних та святкових
днів, зокрема переніс святкових днів у
травні місяці, кількість робочих днів
складає 82 (у січні - 16, у лютому та
березні - по 20, у квітні - 22, у травні - 4).

Середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні, який
потрібно стягнути з ПАТ
«Тельманівський кар'єр» на користь
ОСОБА_1, становить 272,69 х 82 = 22359,76 грн.

Згідно ст.237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Стосовно вимог позивача ОСОБА_1 про
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 5000 грн., то суд зауважує,

що такі вимоги заявлені з дотриманням
тримісячного строк позовної давності,
встановленого ст.233 КЗпП України;

є обґрунтованими по суті, оскільки
дійсно права позивача на своєчасну
оплату його праці та отримання повного
розрахунку при звільненні були
порушені, заборгованість з заробітної
плати складала суттєву для позивача
суму 16254,61 грн., кінцевий розрахунок,
який не був проведений вчасно, включав
в собі заробіток за листопад, грудень
2012 року, січень 2013 року, ті інші виплати,
що вказує на тривалість порушення
трудових прав позивача, що призвело до
душевних страждань позивача через
неможливість внаслідок матеріальної
скрути нормально харчуватися,
задовольняти свої життєві потреби,
утримувати сім'ю, необхідність вживати
додаткових заходів для існування.

Також суд враховує, вжиття
відповідачем заходів для термінового
погашення існуючої заборгованості,
внаслідок чого ПАТ «Тельманівський
кар'єр» протягом січня-травня 2013 року
розрахувався з позивачем (а.с.37).

Таким чином, суд вважає, що розмір
грошової компенсації моральної шкоди
позивачем ОСОБА_1 декілька
перебільшений та розумним та
справедливим буде відшкодування на
його користь 1000 грн., що в повній мірі
забезпечить поновлення його порушених
прав та буде співмірним глибині його
моральних страждань.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону
України «Про судовий збір» з
відповідача на користь держави слід
стягнути судовий збір в розмірі 344,10
грн. (229,40 грн. і 114,70 грн.).

Керуючись ст.ст.3, 14, 60, 88, 213, 223-233 ЦПК
України, ст.ст.116, 117, 233, 237-1 КЗпП України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства
«Тельманівський кар'єр» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та моральної
шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Тельманівський кар'єр»
(87123, Донецька обл., Тельманівський р.,
с.Гранітне, вул.Южна, 21, ,
ІПН 37, св.-во №100348364) на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні в
розмірі 22359,76 грн., моральну шкоду в
розмірі 1000 грн., а всього - 23359,76 грн.
(двадцять три тисячі триста п'ятдесят
дев'ять гривень 76 коп.).

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Тельманівський кар'єр»
(87123, Донецька обл., Тельманівський р.,
с.Гранітне, вул.Южна, 21, ,
ІПН 37, св.-во №100348364) на користь
держави судовий збір в розмірі 344,10 грн.
(триста сорок чотири гривні 10 коп.).

На рішення суду може бути подана
апеляція до Апеляційного суду
Донецької області через Краматорський
міський суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Л. М. Марченко