Справа № 500/5895/13-ц
Провадження № 2/500/2811/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2013 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

при секретарі Ботнар А.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Одеської області про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позичав ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, яким просила встановити факт того, що ОСОБА_2 являється донькою ОСОБА_4, встановити факт прийняття ОСОБА_2 спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 та визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тучкова, б. 123, що належав померлому 27.02.1999 року ОСОБА_4, мотивуючи тим, що нотаріальною конторою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок, який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, а також існує невідповідність дати народження спадкоємиці у свідоцтві про народження.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 міської ради Одеської області не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, якою також не заперечував проти задоволення позову.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що він є сусідом спадкодавця ОСОБА_4 та знає його сім`ю з 70 х років, в спадковому будинку розташованому за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тучкова, б. 123, спадкодавець ОСОБА_4 проживав разом із дружиною ОСОБА_6 та донькою ОСОБА_7. В 80-х роках сім`я ОСОБА_4 переїхали жити до Росії. Позивач ОСОБА_2К періодично приїзджала та доглядала за спадковим будинком, робила в ньому ремонт.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що він являється дядьком спадкоємиці. ОСОБА_2 являється рідною донькою спадкодавця ОСОБА_4, в спадковому будинку позивач проводила ремонтні роботи та доглядала за ним.

Вислухавши пояснення представника позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тучкова, б. 123 належав ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_3 нотаріальної контори від 09.12.1975 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-5119, що також підтверджено довідкою наданою КП «ОСОБА_3 міжміське бюро технічної інвентаризації» від 30.09.2013 року за № 1103.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії ІІ-АИ № 448072 від 05.04.1999 року виданого відділом ОСОБА_9 Нав`янського району Свердловської області Російської Федерації ОСОБА_4 помер 27.02.1999 року.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тучкова, б. 123.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) № 34920223 від 22.08.2013 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_10 відсутня.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті ОСОБА_10 є донька ОСОБА_2.

Факт того, що спадкодавець ОСОБА_4 являється батьком спадкоємиці ОСОБА_2 підтверджено копіє свідоцтва про народження ОСОБА_11 серії І-ЖД № 276681 від 13.05.1999 року виданого відділом реєстрації актів громадянського стану ОСОБА_3 районного управління юстиції Одеської області, згідно якого, батьком ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 являється ОСОБА_4, а також свідоцтвом про укладення шлюбу серії V-АИ № 256282 від 18.09.1993 року, виданого відділом ОСОБА_9 Верх-Ісетського району Єкатеринбурга, згідно якого, ОСОБА_11 після укладення шлюбу змінила прізвище на «Маслову», а також зазначений факт підтверджено поясненнями свідків.

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, визнається що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Факт прийняття спадщини ОСОБА_2, як спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4, підтверджено копією свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Нев`янською нотаріальною конторою Свердловської області від 13.11.1999 року, на ім`я ОСОБА_2, як спадкоємиці першої черги після смерті ОСОБА_4 померлого 27.02.1999 року.

Також, як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено пояснення свідків в судовому засіданні, позивач ОСОБА_2 як спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_4 фактично вступила в управління та володіння спадковим майно, оскільки проводила поточні ремонті роботи в ньому та доглядала за ним.

Письмовою відповіддю наданою ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою від 22.08.2013 року за № 1815/01-16 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок, який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, а також, існує невідповідність дати народження спадкоємиці.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 526, 549, ЦК УРСР (1963 року), суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Одеської області про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 являється донькою ОСОБА_4, померлого 27.02.1999 року.

Встановити факт прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті спадкодавця ОСОБА_4, померлого 27.02.1999 року.

Визнати право власності за ОСОБА_2, як спадкоємицею першої на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тучкова, б. 123, що належав померлому 27.02.1999 року ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_12