Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"26" листопада 2013 р.Дніпровський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді
Гончарука В.П.,

при секретарі
Лисенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду м. Києва цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду,
просить стягнути з відповідача ОСОБА_2
борг за договором позики в сумі 85 000,00
грн., а також понесені судові витрати,
мотивуючи свої вимоги тим, що 20.08.2007
року між позивачем та відповідачем
ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно
умов якого позивачем надано у борг
відповідачу грошові кошти в сумі 8000,00
Євро, про що останнім було складено
боргову розписку, однак, в порушення
договірних зобов'язань та на
неодноразові звернення позивача,
відповідач борг позивачу не повернув,
що є предметом позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явився, однак надав до суду заяву, де
підтримує позов в повному обсязі та
просить суд розглянути справу у його
відсутність в заочному провадженні.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
судового розгляду справи був
повідомлений належним чином, шляхом
направлення судових повісток на
адресу, вказану в позовній заяві,
причини неявки суд не повідомив,
заперечень проти позову не надав.

На підставі ч.1 ст.224 Цивільного
процесуального кодексу України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

За таких обставин, враховуючи думку
позивача, який подав заяву про розгляд
справи в заочному провадженні, суд
визнав можливим провести заочний
розгляд справи у відсутність учасників
судового процесу на підставі наявних у
справі доказів та ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши зібрані по справі докази у їх
сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

За ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України
на підтвердження укладання договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Судом достовірно встановлено, що 20.08.2007
року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 грошові кошти
у розмірі 8000,00 Євро, про що ОСОБА_2
власноручно написав боргову розписку.
(а.с. 4, 15)

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору, актів
цивільного законодавства.

Згідно положення ч. 1 ст. 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Як убачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 була направлена на адресу
ОСОБА_2 вимога про повернення боргу, яка
залишилась останнім без реагування.
(а.с. 5,6,7)

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 Цивільного
процесуального кодексу України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Частиною 1 ст. 1051 Цивільного кодексу
України передбачено, що позичальник
має право оспорити договір позики на
тій підставі, що грошові кошти або речі
насправді не були одержані ним від
позикодавця або були одержані у меншій
кількості, ніж встановлено договором.

Однак, під час розгляду судової справи,
відповідач не оспорював щодо боргових
зобов'язань перед позивачем, інших
доказів, які мали спростувати наведені
позивачем доводів відповідачем не
надано.

Як убачається з матеріалів справи, на
час звернення позивача до суду
відповідач не виконав взяті на себе
зобов'язання за договором, грошові
кошти позивачу не повернув, в порядку
ст.1051 Цивільного кодексу України,
відповідач не заявляв вимог з приводу
оспорювання договору позики.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що встановлений факт
порушення відповідачем прав та
законних інтересів позивача внаслідок
невиконання договору, зміст якого
викладений в розписці.

Таким чином, враховуючи умови договору,
що обумовлюють повернення грошових
коштів в розмірі 8 000,00 Євро, яка
розраховується судом за офіційним
курсом НБУ на день подання позивачем
позовної заяви - 10,62 грн. за 1 Євро, сума
боргу за договором позики становить 84
960,00 грн.

З огляду на викладене, аналізуючи
зібрані у справі докази у їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики
підлягають частковому задоволенню, а
саме підлягають стягненню з
відповідача грошові кошти в сумі 84 960,00
грн.

Відповідно до ст.88 Цивільного
процесуального кодексу України суд
присуджує з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивача ОСОБА_1 понесені
судові витрати по сплаті судового
збору пропорційно до розміру
задоволених вимог в сумі 849,60 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
23, 526, 611, 625, 629, 1046, 1047, 1049 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 10, 23, 58, 60, 88, 208-209,
212-215, 218, 224-226, 232, 233, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 і/н НОМЕР_1 на користь
ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 84 960,00 грн.,
судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 849,60 грн., а всього
загальною сумою 85 809 (вісімдесят п'ять
тисяч вісімсот дев'ять) гривень 60
копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
Дніпровським районним судом м. Києва за
письмовою заявою відповідача про
перегляд заочного рішення, яка може
бути подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

С у д д я :