Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

26 грудня 2013 року
м. Добропілля

Добропільський
міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого
одноособово судді
Діденко С.О.

при секретарі
Сухіна
О.Ю.

в присутності представників
сторін:

позивача
ОСОБА_1

представника
відповідача
ОСОБА_2

відповідача
О
СОБА_3

розглянувши у попередньому судовому
засіданні у залі суду в приміщенні
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області справу за позовом
ОСОБА_1 до Виконавчого комітету
Шилівської сільської ради, ОСОБА_3 про
визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

24 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Добропільського міськрайонного суду з
позовом до Виконавчого комітету
Шилівської міської ради, ОСОБА_4 про
визнання права власності.

У якості обґрунтування
Позивач посилається на те, що
відповідно до Указу Президента України
«Про заходи щодо забезпечення захисту
майнових прав селян у процесі
реформування аграрного сектора
економіки» від 29 січня 2001 року N 62/2001, з
метою забезпечення захисту майнових
прав селян у процесі реформування
аграрного сектора економіки,
створення сприятливих умов для
розвитку підприємництва і орендних
відносин на селі та керуючись
статтею 102 Конституції України,
постановив запровадити
документального посвідчення права
власності на паї шляхом видачі
свідоцтв про право власності на пай
члена колективного
сільськогосподарського підприємства
(майнові сертифікати).

Як обумовлено в Постанові
Кабінету Міністрів України від 28
лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання
питань щодо забезпечення захисту
майнових прав селян у процесі
реформування аграрного сектору
економіки» (із змінами та
доповненнями): На виконання Указу
Президента України від 29 січня 2001 р. N 62
"Про заходи щодо забезпечення захисту
майнових прав селян у процесі
реформування аграрного сектора
економіки" Кабінет Міністрів України,
постановив вирішити питання щодо
виготовлення свідоцтв про право
власності на майновий пай
члена колективного
сільськогосподарського підприємства
(майновий сертифікат) та книг обліку
виданих свідоцтв.

Відповідно до зборів власників
майнових паїв по розподілу майна КСП
ім. Леніна Добропільського району
Донецької області в зв’язку з
закриттям підприємства від 05 жовтня 2003
року, розподілено майновий фонд
наступним чином: гр. ОСОБА_1 виділено в
натурі 1/3 складу сіменного, Прицеп ПТС
-4.

Як вбачається із Свідоцтва про право
власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства (майновий сертифікат)
серія ДН № 012196 від 14 серпня 2001 року,
який видано Шилівською сільською радою
Добропільського району Донецької
області ОСОБА_1, який має право на
пайовий фонд майна колективного
сільськогосподарського підприємства
КСП ім.. Леніна с. Ленінське
Добропільського району Донецької
області відповідно до списку осіб, які
мають право на майновий пай,
затвердженого зборами співвласників 12
квітня 2001 року.

Актом приймання-передачі основних
фондів ОСОБА_1 прийняв у Комісії по
передачі майна, що створена відповідно
до рішення комісії по реформуванню КСП
ім. Леніна Добропільського району
Донецької області наступне майно:
зерносклад 33%.

Довідкою Шилівської сільської ради від
15 травня 2012 року за №202
підтверджується факт, що ОСОБА_1 дійсно
належить приміщення: 1) 33% площі
зернового складу, розташованого за
адресою с. Леніна Добропільського
району Донецької області по вул.. Нова
буд. 8.

Позивач звернувся до Добропільського
бюро технічної інвентаризації для
оформлення технічних паспортів на
будівлі: зерноскладу 33%, але в
установленому законом порядку
вказаних будівель він не має
можливості зареєструвати, бо відсутні
нотаріально оформлені документи, які б
підтверджували право власності на
вказане нерухоме майно
сільськогосподарського призначення,
тому отримав усну відмову в
реєстрації у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів. Мені
було запропоновано звернутись в
Добропільський міськрайонний суд для
вирішення питання про визнання права
власності на вказане нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_1 користується об'єктами
нерухомості сільськогосподарського
призначення на протязі тривалого часу,
більш десять років, і на теперішній час
користується вказаним нерухомим
майном, але він не має можливості в
повному обсязі використати право на
розпорядженням майном, яке належить
йому на праві приватної власності, але
офіційно в установленому законом
порядку не зареєстроване на його ім’я.
Він позбавлений можливості
розпоряджатися своєю власністю на свій
розсуд, а саме не має можливості ні
продати її, ні подарувати, ані володіти
в установленому законом порядку.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав, просить
задовольнити позовні вимоги та визнати
право власності на одну частину
фуражного зерносховища (середня)
загальною площею 211,9 кв.м.,
розташованого за адресою в с. Леніна
вул. Нова буд. 8;

Представник відповідача ОСОБА_2, який
діє на підставі посвідчення, в судовому
засіданні зазначив, що позов визнає,
підтверджує факт належності майна саме
Позивачу, не заперечує проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_1, бо
йому відомо про факт отримання
спірного майна. Позивач весь час
користується частиною фуражного
зерносховища, спорів щодо права
власності за період часу і по
теперішній час не виникало.

Віповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні визнав позовні вимоги ОСОБА_1
Він має в користуванні дві частини
фуражного зерносховища (верхню, нижню).
Не заперечує проти визнання за ОСОБА_1
середньої частини фуражного
зерносховища.

Проаналізувавши в сукупності зібрані в
справі докази, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню. Позиція суду
підтверджується наступним.

Правовідносини по даній справі
регулюються Цивільним Кодексом
України

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно до ст. 114 ЦПК України, виключної
підсудністю є позови, що виникають з
приводу нерухомого майна,
пред’являються за місцезнаходженням
майна або основної його частини.

Також зважаючи на той факт, що визнання
позовних вимог Відповідачами не
суперечить закону, не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, а також
з огляду на обґрунтованість позову суд
приходить висновку про задоволення
позову з огляду на наступне.

Як встановленому в судовому засіданні,
що відповідно до зборів власників
майнових паїв по розподілу майна КСП
ім. Леніна Добропільського району
Донецької області в зв’язку з
закриттям підприємства від 05 жовтня 2003
року, розподілено майновий фонд
наступним чином: гр. ОСОБА_1 виділено в
натурі 1/3 складу сіменного, Прицеп ПТС
-4.

Як вбачається із Свідоцтва про право
власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства (майновий сертифікат)
серія ДН № 012196 від 14 серпня 2001 року,
який видано Шилівською сільською радою
Добропільського району Донецької
області ОСОБА_1, який має право на
пайовий фонд майна колективного
сільськогосподарського підприємства
КСП ім.. Леніна с. Ленінське
Добропільського району Донецької
області відповідно до списку осіб, які
мають право на майновий пай,
затвердженого зборами співвласників 12
квітня 2001 року.

Актом приймання-передачі основних
фондів ОСОБА_1 прийняв у Комісії по
передачі майна, що створена відповідно
до рішення комісії по реформуванню КСП
ім. Леніна Добропільського району
Донецької області наступне майно:
зерносклад 33%.

Довідкою Шилівської сільської ради від
15 травня 2012 року за №202
підтверджується факт, що ОСОБА_1 дійсно
належить приміщення: 1) 33% площі
зернового складу, розташованого за
адресою с. Леніна Добропільського
району Донецької області по вул.. Нова
буд. 8.

Позивач звернувся до Добропільського
бюро технічної інвентаризації для
оформлення технічних паспортів на
будівлі: зерноскладу 33%, але в
установленому законом порядку
вказаних будівель він не має
можливості зареєструвати, бо відсутні
нотаріально оформлені документи, які б
підтверджували право власності на
вказане нерухоме майно
сільськогосподарського призначення,
тому отримав усну відмову в
реєстрації у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів. Мені
було запропоновано звернутись в
Добропільський міськрайонний суд для
вирішення питання про визнання права
власності на вказане нерухоме майно.

У якості обґрунтування Позивач
посилається на те, що відповідно до
Указу Президента України «Про заходи
щодо забезпечення захисту майнових
прав селян у процесі реформування
аграрного сектора економіки» від 29
січня 2001 року N 62/2001, з метою
забезпечення захисту майнових прав
селян у процесі реформування
аграрного сектора економіки,
створення сприятливих умов для
розвитку підприємництва і орендних
відносин на селі та керуючись
статтею 102 Конституції України,
постановив запровадити
документального посвідчення права
власності на паї шляхом видачі
свідоцтв про право власності на пай
члена колективного
сільськогосподарського підприємства
(майнові сертифікати).

Як обумовлено в Постанові
Кабінету Міністрів України від 28
лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання
питань щодо забезпечення захисту
майнових прав селян у процесі
реформування аграрного сектору
економіки» (із змінами та
доповненнями): На виконання Указу
Президента України від 29 січня 2001 р. N 62
"Про заходи щодо забезпечення захисту
майнових прав селян у процесі
реформування аграрного сектора
економіки" Кабінет Міністрів України,
постановив вирішити питання щодо
виготовлення свідоцтв про право
власності на майновий пай
члена колективного
сільськогосподарського підприємства
(майновий сертифікат) та книг обліку
виданих свідоцтв.

Згідно до ст. 41 Конституції України,
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом. Право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Вказане
повністю кореспондується з приписами
ст. 321 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 328 ч. 2 Цивільного
кодексу України, право власності
вважається таким, що набуте правомірно,
якщо інше не випливає прямо із закону
або незаконність набуття права
власності не встановлено судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, в разі
відсутності документів на право
власності, власник може вимагати
визнання права власності в судовому
порядку.

Як вбачається зі ст. 344 ЦК України,
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває права
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Набуття права власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації.

З урахування викладеного, суд вважає,
що вимоги позивача обґрунтовані та
підлягають задоволенню. Керуючись
ст.ст. 5, 10, 14, 130, 209, 212-215 ЦПК України, на
підставі ст. 41 Конституції України,
ст.ст. 328, 344, 392, Цивільного кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого
комітету Шилівської сільської ради,
ОСОБА_3 про визнання права власності,
задовольнити в повному обсязі.

Визнати право власності за гр. ОСОБА_1
Йосиповечем, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
ІНФОРМАЦІЯ_2 на оду частину будівлі
фуражного зерносховища (середню)
загальною площею 211,9 кв.м.,
розташованого за адресою в с. Леніна
вул. Нова буд. 8 Добропільського району
Донецької області.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду Донецької
області через Добропільський
міськрайонний суд Донецької області
протягом 10 днів після проголошення
рішення.

Складено одноособово у нарадчій
кімнаті в одному примірнику.

Головуючий суддя
С.О.Діденко

26.12.2013