Справа № 201/555/13 -ц
Провадження № 2/201/556/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2013 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Нижник І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, третя особа відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, третя особа відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому просив визнати виконавчий напис від 19 березня 2010 року за реєстровим номером № 210 про звернення стягнення на нерухоме майно, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 13 квітня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство УкрСиббанк, та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №1489ДИ196К, за умовами якого банк надав ОСОБА_1, а ОСОБА_1 зобовязався прийняти належним чином використовувати і повернути банку кредит в сумі 122 000,00 доларів США у порядку та на умовах, зазначених у кредитному договорі.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ОСОБА_1 та банком 13 квітня 2006 року був укладений договір іпотеки №1489ДИ1963, згідно з умовами якого ОСОБА_1 передав, а банк прийняв в іпотеку нерухоме майно 49/100 (сорок девять сотих) частин житлового будинку (реєстраційний номер 5491212); розташованого за адресою: місто Дніпропетровськ, проспект Пушкіна, будинок 39 (тридцять девять); опис будинок поз. 24-39, площа загальна 181,3 кв.м, житлова 157,7 кв.м., сходини з двома піддашками, літ. б5.

19 березня 2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 210 про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме на 49/100 (сорок девять сотих) частин житлового будинку (реєстраційний номер 5491212), яке розташоване за адресою: місто Дніпропетровськ, проспект Пушкіна, будинок № 39.

Виконавчий напис було вчинено з метою задоволення вимог публічного акціонерного товариства УкрСиббанк за кредитним договором №1489ДИ196К від 13 квітня 2006 року, заборгованість за яким станом на станом на 18 березня 2010 року становила 150680,79 доларів США, що за курсом НБУ на 18 березня 2010 року (7,9760 гривень за 1 долар США) дорівнювало 1 201 829,99 гривень.

Крім того, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на наступні обставини та підстави, які уточнив в ході розгляду справи: оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням вимог законодавства України, оскільки заява банка про вчинення виконавчого напису нотаріусу була подана після спливу одного року після направлення письмової вимоги позивачу про усунення порушень зобовязань за кредитним договором № 1489ДИ196К, розмір заборгованості, зазначений банком у заяві про вчинення виконавчого напису від 18 березня 2010 року не відповідає розміру заборгованості, зазначеному у вимозі банку на адресу ОСОБА_1 від 19 березня 2009 року, та є значно більшим.

На думку позивача, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом та безспірності правовідносин сторін, чим порушив норми статей 88,89 Закону України Про нотаріат; пункт б ч. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172; п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за №283/8882.

Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, його представник, згідно письмового клопотання, наданого суду, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розгляд справи провести без його та позивача участі, на підставі документів, наявних в матеріалах справи.

Відповідач приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила суду письмові заперечення проти позову, в яких посилалась на те, що нотаріус не може бути відповідачем у справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; зазначив, що нотаріус не порушував та не оспорював будь-яких прав, свобод та інтересів позивача; виконавчий напис вчинений не на користь нотаріуса, а отже нотаріус є неналежним відповідачем у цій справі; належним відповідачем по оскарженню виконавчого напису може бути тільки банківська установа, на користь якої вчинений виконавчий напис; просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, позовних вимог не визнав, подав заперечення на позов, в яких пояснив, що виконавчий напис нотаріуса вчинений з дотриманням вимог ЦК України, Закону України Про нотаріат, Закону України Про іпотеку, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, та просив відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову або будь-яких інших заяв під час провадження у справі до судового розгляду та під час судового розгляду до суду не надавав.

Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ч. 4 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи без участі сторін, обмежившись дослідженням письмових доказів, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст.197 ч. 2 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 квітня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк, та ОСОБА_1, був укладений кредитний договір №1489ДИ196К (а.с. 10-14), за умовами якого, банк надав, а ОСОБА_1 зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит в сумі 122 000,00 доларів США у порядку та на умовах, зазначених у кредитному договорі.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ОСОБА_1 та банком 13 квітня 2006 року був укладений договір іпотеки №1489ДИ1963 (а.с. 15-18), згідно з умовами якого ОСОБА_1 передав, а банк прийняв в іпотеку нерухоме майно: 49/100 (сорок девять сотих) частин житлового будинку (реєстраційний номер 5491212), розташованого за адресою: місто Дніпропетровськ, проспект Пушкіна, будинок 39 (тридцять девять); опис будинок поз. 24-39, площа загальна 181,3 кв.м, житлова 157,7 кв.м., сходини з двома піддашками, літ. б5.

19 березня 2010 року у звязку із порушенням ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором №1489ДИ196К від 13 квітня 2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис (а.с. 19-20) за реєстровим номером № 210 про звернення стягнення на нерухоме майно: 49/100 (сорок девять сотих) частин житлового будинку (реєстраційний номер 5491212), яке розташоване за адресою: місто Дніпропетровськ, проспект Пушкіна, будинок № 39 (тридцять девять).

Виконавчий напис було вчинено з метою задоволення вимог Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк за кредитним договором №1489ДИ196К від 13 квітня 2006 року, заборгованість за яким станом на станом на 18 березня 2010 року становила 150 680,79 доларів США, що за курсом НБУ на 18 березня 2010 року (7,9760 гривень за 1 долар США) дорівнювало 1 201 829,99 гривень.

Правовідносини, що виникли між сторонами законодавчо урегульовані наступним чином.

Відповідно до частин 1, 3 статті 33 Закону України Про іпотеку, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону (частина 1 статті 35 Закону України Про іпотеку).

Згідно зі статтею 87 Закону України Про нотаріат, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України Про нотаріат, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, яка діяла на момент виникнення оспорюваних правовідносин, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Згідно з п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Як вбачається із досліджених судом матеріалів справи, 23 березня 2009 року АКІБ УкрСиббанк на адресу ОСОБА_1 було надіслано вимогу (вих. № 26-52-352) в порядку ст. 35 Закону України Про іпотеку, згідно якої банк визнав таким, що настав термін повернення кредиту в повному обсязі, заборгованість по кредиту обовязковою до повернення та вимагав протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту отримання вимоги сплатити прострочену заборгованість, зазначена вимога була отримана ОСОБА_1 06 жовтня 2009 року. (а.с.80). Згідно змісту цієї вимоги, станом на 19 березня 2009 рік заборгованість позивача перед банком по кредитному договору №1489ДИ196К, без врахування пені складала 124 435,00 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 109 875,00 доларів США; заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом 14 560,00 доларів США, розмір пені у вимозі від 19 березня 2009 року банком не був визначений.

Проте, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором №1489ДИ196К, яка зазначена у оспорюваному виконавчому написі (а.с.75), станом на 18 березня 2010 року становила вже 150 680,79 доларів США, що за курсом НБУ на 18 березня 2010 року (7,9760 гривень за 1 долар СІІІА) дорівнювало 1 201 829,99 гривень, з яких: основного боргу 109 875,00 доларів США, що за курсом НБУ на 18 березня 2010 року дорівнює 876 363,00 гривні; відсотки у розмірі 34 524,84 долара США, що за курсом НБУ на 18 березня 2010 року дорівнювало 275 370,12 гривень; сума нарахованої пені 6 280,95 доларів США, що за курсом НБУ на 18 березня 2010 року дорівнювало 50 096,87 гривень (а.с.72).

Таким чином, суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог ст. 88 Закону України Про нотаріат; п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172; п.п.283, 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5; оскільки зазначена у виконавчому написі заборгованість позивача не співпадає із розміром заборгованості, зазначеної у письмовій вимозі банку про усунення порушень зобовязань за кредитним договором №1489ДИ196К та є значно більшою.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Разом з тим, ні відповідачами, ні третьою особою не надано суду належних доказів, які б підтверджували безспірність заборгованості на час вчинення виконавчого напису, а тому суд прийшов до переконання, що виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 19 березня 2010 року за реєстровим номером №210 про звернення стягнення на нерухоме майно вчинено з порушенням вимог чинного на момент виникнення спірних правовідносин сторін законодавства, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Понесені позивачем судові витрати підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме: квитанцією № 67-5590 від 18 грудня 2012 року Дніпропетровського відділення № 3 АТ Сбербанк Росії про сплату судового збору за подання до суду позовної заяви на суму 107 грн. 30 коп.; квитанцією № 67-5602 від 18 грудня 2012 року Дніпропетровського відділення № 3 АТ Сбербанк Росії про сплату судового збору за подання до суду заяви про забезпечення доказів на суму 107 грн. 30 коп.; квітанцією № 67-5607 від 18 грудня 2012 року Дніпропетровського відділення № 3 АТ Сбербанк Росії про сплату судового збору за подання до суду заяви про забезпечення доказів на суму 107 грн. 30 коп.; квітанцією № 67-5617 від 18 грудня 2012 року Дніпропетровського відділення № 3 АТ Сбербанк Росії про сплату судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову на суму 107 грн. 30 коп.

Керуючись ст.ст. 87, 88 Закону України Про нотаріат; п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172; п.п. 283, 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за №283/8882; ст.ст. 1, 3-5, 8-11, 60, 79, 88, 169, 197, 212-215, 216, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, третя особа відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 19 березня 2010 року за реєстровим номером № 210 про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме на 49/100 (сорок девять сотих) частин житлового будинку (реєстраційний номер 5491212), яке розташоване за адресою: місто Дніпропетровськ, проспект Пушкіна, будинок № 39 (тридцять девять), що належить на праві власності ОСОБА_1.

Стягнути з приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме судовий збір у сумі 214,60 гривень (двісті чотирнадцять гривень шістдесят копійок).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме судовий збір у сумі 214,60 гривень (двісті чотирнадцять гривень шістдесят копійок).

На рішення протягом десяти днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Рішення набирає законної сили після закінчення вищезазначених строків, а якщо подана апеляційна скарга і рішення не скасоване, після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя:ОСОБА_3