Справа № 2 - 272 /13 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

1 лютого 2013 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю представників відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2012 р. ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ПАТ КБ «Надра», ОСОБА_5, ПАТ КБ «ПриватБанк» про звільнення майна з-під арешту.

Позивачка вказувала на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05.11.1998 року на праві приватної власності належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1. У вказаній квартирі зареєстрована лише вона. Також з нею без реєстрації в квартирі проживає її чоловік ОСОБА_6. До 10.10.2012 року в належній їй квартирі також був зареєстрований і її батько ОСОБА_4 Проте фактично в квартирі він не проживає з лютого 2009 року, оскільки після укладення договору дарування частки квартири, яку батьки подарували їй, вони з її матірю виїхали на постійне проживання до іншого помешкання. Вона та її чоловік періодично виїздять за кордон на заробітки, у звязку з чим передають ключі від квартири батькам, щоб вони доглядали за квартирою.

20 вересня 2012 року їй стало відомо про те, що 14 вересня 2012 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції було здійснено примусове проникнення до належної їй квартири, в якій було описано і арештовано майно, яке належить їй та її чоловіку.

Посилаючись на викладене, позивачка просила суд звільнити з під арешту все арештоване майно, яке міститься в акті опису і арешту майна, складеного державним виконавцем 14.09.2012 року.

За письмовою заявою позивачки в якості співвідповідача у справі залучено Ленінський відділ ДВС ММУЮ.

В подальшому позивачка збільшила свої вимоги, також просила суд визнати за нею право власності на все описане майно.

В судове засідання позивачка не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 посилався на те, що відповідач визнає позов в повному обсязі, оскільки він в квартирі № 50 по вул.Комсомольській56 в м.Миколаєві фактично не проживає з 2009 року, так як частину квартири ним та його дружиною було подаровано їх доньці ОСОБА_3. Після укладення договору дарування частини квартири вони з дружиною проживають у її батьків в будинку по вул.Партизанській,18 в м.Миколаєві. Будь-якого майна у відповідача не має, оскільки частину майна було залишено ними їх доньці разом з квартирою.

Представник Ленінського ВДВС позов визнав частково, вказуючи на те, що визнає вимоги позивачки щодо виключення майна з акту опису, на яке не можливо звернути стягнення. В іншій частині позов не визнає, оскільки при проведенні виконавчих дій, боржником не було надано доказів про належність майна його доньці та при підписанні ним акту опису останнім не зазначено, що майно йому не належить.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

Згідно до положень ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ст..41 Конституції України, ст..ст.386, 391 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, від кого б ці перешкоди не виходили.

Закон України «Про виконавче провадження», зокрема ст.ст.55, 56, 57 передбачає звернення стягнення в порядку примусового виконання за виконавчими документами, але лише на те майно, що належить на праві власності боржникові.

При цьому, не допускається звернення стягнення на майно, зазначене в переліку видів майна громадян, на яке не може бути звернуто стягнення за виконавчими документами, згідно з додатком до цього Закону.

Арешт на майно боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника накладається державним виконавцем у тому числі і шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні Ленінського відділу ДВС знаходиться зведене виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-3041 від 10.09.2010 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором в розмірі 93998 грн. 20 коп.; виконавчого листа від 08.07.2011 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заборгованості за договором позики в розмірі 55369 грн.; виконавчого листа від 01.02.2012 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 16826 грн. 50 коп.

14 вересня 2012 року державним виконавцем Ленінського ВДВС ММУЮ ОСОБА_2 проведено опис та арешт майна за місцем реєстрації боржника ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_2, про що складено акт опису і арешту майна.

До складу описаного та арештованого майна увійшли: принтер CANON IP1800, чорного кольору, у неробочому стані, вартістю 50 грн.; відеокамера SAMSUNG VP-D 451, металево-сірого кольору, зарядний пристрій та чохол, вартістю 1000 грн.; музичний центр CASSA-AK 3000, сірого кольору з двома колонками, вартістю 200 грн.; телевізор SAMSUNG CS21KM, сірого кольору, вартістю 400 грн.; ДВД програвач SAMSUNG P350K, сірого кольору, вартістю 100 грн.; тумба для телевізора деревяна, коричневого кольору зі скляними дверима, вартістю 300 грн.; пилосос Elenberg VS2020, красного кольору, вартістю 100 грн.; телевізор SAMSUNG, сірого кольору, вартістю 50 грн.; а також шафа деревяна, світло коричневого кольору з дзеркалом; стіл компютерний деревяний, кутовий, світло-коричневого кольору; диван зеленого кольору, мякий; три табурети світлого кольору; стілець залізний з червоним сидінням; стілець офісний чорного кольору; стілець офісний чорного кольору на колеса; чоловічий одяг; жіночий одяг; дитячі речі; диван кутовий сірого кольору; постільні речі; стінка, що складається з пяти секцій коричневого кольору з матеріалу, схожого на дерево; кухонний посуд.

Тобто до складку описаного та арештованого майна державним виконавцем в тому числі внесено майно, на яке згідно Закону України «Про виконавче провадження» не допускається звернення стягнення.

Як пояснили учасники процесу в судовому засіданні, а також вбачається з матеріалів справи на час проведення опису і арешту майна в квартирі №50 по вул..Комсомольській в м.Миколаєві були зареєстровані: позивачка ОСОБА_3, її чоловік ОСОБА_6, та батьки позивачки: відповідач ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_7В, які знялися з реєстрації за вказаною адресою в жовтні 2012 року. На теперішній час місце проживання ОСОБА_4 та його дружини не зареєстровано.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки щодо звільнення з під арешту майна, а саме: шафи деревяної, світло коричневого кольору з дзеркалом; столу компютерного деревяного, кутового, світло-коричневого кольору; дивану зеленого кольору, мякого; трьох табуретів світлого кольору; стільця залізного з червоним сидінням; чоловічого одягу; жіночого одягу; дитячих речей; дивану кутового сірого кольору; постільних речей; кухонного посуду є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Що ж стосується інших вимог позивачки про визнання права власності та звільнення з-під арешту іншого майна, яке включено до акту опису, а саме: принтеру CANON IP1800, чорного кольору, у неробочому стані, вартістю 50 грн.; відеокамери SAMSUNG VP-D 451, металево-сірого кольору, зарядного пристрою та чохла, вартістю 1000 грн.; музичного центру CASSA-AK 3000, сірого кольору з двома колонками, вартістю 200 грн.; телевізору SAMSUNG CS21KM, сірого кольору, вартістю 400 грн.; ДВД програвача SAMSUNG P350K, сірого кольору, вартістю 100 грн.; тумби для телевізора деревяної, коричневого кольору зі скляними дверима, вартістю 300 грн.; пилососу Elenberg VS2020, стінки, що складається з пяти секцій коричневого кольору з матеріалу, схожого на дерево; стільця офісного чорного кольору; стільця офісного чорного кольору на колесах, то вони не підлягають задоволенню, оскільки є недоведеними позивачкою, так як в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що спірне майно належить саме їй.

До того ж доводи позивачки щодо придбання майна різняться з поясненнями в судовому засіданні свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Так в своєму позові позивачка вказувала на те, частину майна було куплено спільно нею та її чоловіком (всю побутову техніку, частину меблів). В той же час вказані свідки в судовому засіданні 19.12.2012 року пояснювали суду, що частину цього ж самого майна було подаровано ними позивачці, а саме відеокамеру, телевізор, диван, стінку, а музичний центр взагалі був придбаний чоловіком позивачки до їх шлюбу.

Крім того, як слідує з акту опису і арешту майна боржник підписав його без будь-яких зауважень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту задовольнити частково.

Звільнити з-під арешту, накладеного державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції актом опису й арешту майна від 14.09.2012 року наступне майно: шафу деревяну, світло коричневого кольору з дзеркалом; стіл компютерний деревяний, кутовий, світло-коричневого кольору; диван зеленого кольору, мякий; три табурети світлого кольору; стілець залізний з червоним сидінням; чоловічий одяг; жіночий одяг; дитячі речі; диван кутовий сірого кольору; постільні речі; кухонний посуд.

В іншій частині в позові ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Н.А. Спінчевська