№2-3579/13
УХВАЛА

26 грудня 2013 року
м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м.
Києва Кушнір С.І., розглянувши заяву
позивача про забезпечення позову у
цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне
управління юстиції у м. Києві про
усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про усунення від
права на спадкування.

25 грудня 2013 року позивачем подано заяву
про забезпечення позову, в якій просила
заборонити відповідачу ОСОБА_2 вчиняти
будь-які цивільно-правові угоди
направленні на відчуження частини
спірної квартири АДРЕСА_2.

Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що
невжиття заходів забезпечення позову
можуть утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, тобто вжиття
заходів забезпечення позову є способом
захисту її прав від можливих порушень з
боку відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що в задоволенні заяви про
забезпечення позову слід відмовити з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов
забезпечується: накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; забороною вчиняти
певні дії; встановленням обов'язку
вчинити певні дії; забороною іншим
особам здійснювати платежі або
передавати майно відповідачеві чи
виконувати щодо нього інші
зобов'язання; зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту;
зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку; передачею речі, яка є
предметом спору, на зберігання іншим
особам.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму
Верховного суду України від 22.12.2006 р. №9
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» передбачено, що
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання рішення суду про
задоволення позову; з'ясувати обсяг
позовних вимог, дані про особу
відповідача, а також відповідність
виду забезпечення позову, який просить
застосувати особа, котра звернулася з
такою заявою, позовними вимогами.

Заочним рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 31.07.2013 року
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
грошову компенсацію вартості 1/4
частини квартири АДРЕСА_2 в розмірі 138453
грн. 50 коп.

Враховуючи викладене та суть позовних
вимог, зважаючи на те, що позивач ОСОБА_1
не надала доказів того що невжиття
заходів забезпечення позову може
зробити неможливим чи ускладнити
виконання рішення суду, то суд
приходить до висновку, що в задовленні
заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 151-153, 293, 294 ЦПК
України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача про
забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення або у
разі якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення
позову не зупиняє її виконання, а також
не перешкоджає подальшому розгляду
справи.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. В разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду скарги апеляційним судом.

Суддя Солом'янського

районного суду м. Києва
С.І. Кушнір