Провадження № 2/755/6008/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2013 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.

при секретарі Погоріла К. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

До суду від представника позивача надійшла заява забезпечити позов шляхом накладення арешту на ? частини квартири АДРЕСА_1, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та заборонити, до часу набрання законної сили судовим рішенням в даній справі, ОСОБА_2 здавати в оренду квартиру АДРЕСА_1 та будь-яким способом проводити дії спрямовані на зміну права власності на вказану квартиру або будь-яким способом обтяжувати вказане нерухоме майно та проводити реєстрацію права власності або реєстрацію правочинів щодо цієї квартири.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

ППВС України № 9 від 22.12.2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову п. 3 розяснено, що згідно п.1 ч.1 ст. 151 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладання арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Однак, звертаючись з заявою про забезпечення позову, позивачем не наведено ґрунтовних підстав для вжиття заходів забезпечення позову, не долучено доказів, які мали підтвердити той факт, що відповідачу належить ? частина спірної квартири та відповідачем вчиняються дії, які спрямовані на реалізацію належної їй частки квартири. В той же час забезпечення позову слугує підставою гарантії реалізації рішення суду у випадку задоволення позовних вимог та не може замінювати безпосередньо рішення суду. Крім того, ст. 152 ЦПК України містить вичерпний перелік видів забезпечення позову, а позивач просить забезпечити позов таким шляхом, що не передбачено ст. 152 ЦПК України.

Також слід зазначити, що забезпечуючи позов, суд вживає заходів забезпечення позову, які не можна вважати співмірними по відношенню до заявленого позову, оскільки до заяви не додано інформації про вартість ? частини спірної квартири.

Оцінивши наведені обставини для вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 12-рп/2010 від 28 квітня 2010 року ухвала може бути оскаржена.

Суддя Н. О. Яровенко