________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 1512/2-246/11
Провадження № 2/520/130/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2013 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

судді Пучкової І.М.

за участю
секретаря Бродецької Т.В., Єгорової Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - ТОВ «ОСОБА_1», про
стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить стягнути з
відповідача борг в сумі 1207000 доларів
США за договором позики, посилаючись на
те, що відповідач не виконує взяті на
себе договірні зобов'язання.

Відповідач, повідомлений належним
чином, до суду не з'явився. У своїх
запереченнях ОСОБА_2 посилався на те,
що договір позики він не укладав, надав
простий вексель як директор
підприємства, тому вважає, що справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного
провадження. У своїх наступних
запереченнях ОСОБА_2 зазначав, що
виданий ним вексель неможливо прийняти
до уваги, оскільки за допомогою
векселя не могло бути здійснення
розрахунків.

Заслухавши пояснення представника
позивача та третьої особи, дослідивши
надані докази, суд вважає, що позов є
обґрунтованим та підлягає частковому
задоволенню.

У судовому засіданні встановлено,
що відповідач ОСОБА_2 у 2002 р. звернувся
до ОСОБА_1 з проханням надати йому у
борг гроші у сумі 1200000 доларів США, у
підтвердження видав гарантійний лист.
У січні 2003 р. позивач отримав гроші, що
підтвердив на бланку простого векселя
ТОВ «ОСОБА_1», зобов'язався безумовно
сплатити їх безпосередньо ОСОБА_1,
зазначив, що строк повернення грошей -
не раніше 1 серпня 2003 р. Однак ОСОБА_2
грошей не повернув.

Відповідно до ст. 374 ЦК УРСР 1963 р.,
що діяв на час виникнення
правовідносин між сторонами, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає другій стороні
(позичальникові) у власність (в
оперативне управління) гроші або речі,
визначені родовими ознаками, а
позичальник зобо'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошей або
рівну кількість речей того ж роду і
якості. Договір позики вважається
укладеним у момент передачі грошей або
речей.

Статтею 375 цього Кодексу
передбачено, що договір позики на суму
понад п'ятдесят карбованців повинен
бути укладений у письмовій формі.

Згідно зі ст. 376 ЦК УРСР 1963 р.,
позичальник вправі заперечувати
договір позики за його
безгрошовістю, доводячи, що гроші або
речі в дійсності зовсім не

одержані ним від позикодавця або
одержані у меншій кількості, ніж

зазначено в договорі.

Доказів, що спростовують позовні
вимоги, відповідачем не надано.

Той факт, що ОСОБА_2 на бланку векселя
визначив ОСОБА_1, як фізичну особу, якій
слід повернути отримані гроші,
свідчить про наявність зобов'язань, що
випливають з договору позики, між
сторонами, як фізичними особами. Тим
більш, у ОСОБА_2 не було підстав
видавати і вексель, і гарантійний талон
від 8 серпня 2002 р. при отриманні грошей
у січні 2003 р.

Крім того, станом на грудень 2002 р.
ОСОБА_2 вже був звільнений з посади
директора ТОВ «ОСОБА_1», що
підтверджується протоколом № 6
учасників зборів ТОВ «ОСОБА_1» від 16
грудня 2002 р.

У своїх запереченнях ОСОБА_2
зазначав, що між ним та позивачем
ніколи не укладалися договори на
поставку товарів, виконання робіт або
надання послуг, у зв'язку з чим не могло
бути застосовано здійснення
розрахунків за допомогою векселя.

Таким чином, відсутні підстави
вважати, що відповідач отримав гроші не
як фізична особа, та й на потреби
підприємства. Правовідносини між
сторонами випливають із зобов'язань
позики між фізичними особами.

Суд вважає, що, оскільки відповідач
отримав гроші у сумі 1200000 доларів США,
поверненню підлягає саме ця сума, без
урахування додатково зазначеної
позивачем суми.

Підстав для стягнення з
відповідача ще 7000 доларів США за цим
договором позики суд не вбачає, тому
позовні вимоги задовольняються
частково.

Відповідно до встановленого
Національним банком України
офіційного курсу гривні до іноземної
валюти на 5 грудня 2013 р. - день ухвалення
судового рішення, 100 (сто) доларів США
дорівнюють 799 грн. 3000.

Стягненню з відповідача
підлягає 1200000 х 7.99 = 9588000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Керуючись ст.10, 11, 88, 212-215 ЦПК
України, ст. 374, 375, 376 ЦК УРСР (1963 р.), -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - ТОВ «ОСОБА_1», про
стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1 борг за договором
позики в сумі 1200000 доларів США, що за
встановленим НБУ на 5 грудня 2013 р.
офіційним курсом гривні до іноземної
валюти становить 9588000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1 судові витрати у
розмірі 1700 грн.

Стягнути з ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, у дохід
держави судові витрати у розмірі 1741
грн.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Пучкова І. М.