АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в суді 1 інстанції -
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Чобіток А.О., Антоненко Н.О.

при секретарі
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 25 листопада 2013 року про
відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про
розстрочку виконання рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 11 лютого 2013 року по справі за
позовом Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди,

встановила:

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із
заявою про розстрочку виконання
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 11 лютого 2013 року по справі
за позовом ВАТ НАСК «Оранта» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості у розмірі
17 117 грн. 24 коп., строком на 60 місяців,
залишок відшкодованої суми боргу
просить стягувати по 285 грн. 29 коп.
щомісячно.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 25 листопада 2013 року у
задоволенні заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2
подавапеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу суду та задовольнити
заяву про розстрочку виконання рішення
суду, посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи. Апелянт вказував, що суд першої
інстанції не врахував доводи заяви та
наявність обставин, що утруднюють
виконання рішення суду.

В судове засідання апелянт не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, судом
визнано за можливе розглянути справу в
його відсутності.

Представник позивача в судовому
засіданні вважав доводи апеляційної
скарги безпідставними та просив
залишити ухвалу суду першої інстанції
без змін.

Заслухавши доповідь судді Ящук Т.І.,
пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи, та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись із заявою про розстрочку
виконання рішення суду, відповідач
ОСОБА_2 в заяві посилався на те,
рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 11 лютого 2013 року з нього
стягнуто на користь ВАТ НАСК «Оранта»
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок ДТП, що сталася 19.10.2009 року, у
сумі 17 117 грн. 24 коп. На виконання
рішення Дніпровським районним судом м.
Києва 19.06.2013 року було видано
виконавчий лист, на підставі якого
державним виконавцем ВДВС
Дніпровського РУЮ у м. Києві винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
рішення про стягнення боргу.

На теперішній час у нього склались
обставини, що ускладнюють виконання
рішення суду, а саме: несприятлива
фінансова ситуація, що пов'язана з
безробіттям, він не працює, на його
утриманні знаходиться донька,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та батьки, які хворіють.
Коштів, які він отримує, вистачає лише
на харчування, а тому немає можливості
добровільно погасити всю суму боргу
відразу.

Відмовляючи у задоволенні заяви про
розстрочку виконання рішення суду від
11.02.2013 року, суд першої інстанції дійшов
висновку про відсутність у даному
випадку виняткових обставин, які б
ускладнювали чи робили неможливим
виконання судового рішення, оскільки
суду не доведено обставин щодо
з'ясування та перевірки державним
виконавцем наявності у ОСОБА_2
рухомого та нерухомого майна
відповідно до вимог Закону України
«Про виконавче провадження»,
неможливості звернення стягнення на
наявне майно в рахунок погашення
заборгованості.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
вважає їх законними, обґрунтованими і
такими, що відповідають обставинам
справи та положенням процесуального
закону.

Доводи, які викладені в апеляційній
скарзі ОСОБА_2, є аналогічними його
обґрунтуванню у заяві про розстрочку
виконання рішення і були предметом
перевірки суду першої інстанції та
отримали належну правову оцінку.

З матеріалів справи вбачається, що до
суду з позовною заявою про
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок ДТП, яка сталась 19.10.2009 року,
позивач ВАТ НАСК «Оранта» звернувся
21.02.2011 року.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 11 лютого 2013 року позовні
вимоги задоволено, стягнуто із ОСОБА_2
на користь ВАТ НАСК «Оранта»
відшкодування страхових виплат в
порядку регресу в сумі 16 827 грн. 97 коп. та
судові витрати у розмірі 289 грн. 27 коп.,
а всього - 17 117 грн. 24 коп.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про те, що він не погоджується із
розміром стягнутої суми відшкодування,
яка є завищеною, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 16 квітня
2013 року апеляційна скарга ОСОБА_2 була
відхилена, а рішення суду першої
інстанції - залишене без змін.

Отже, рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 11.02.2013 року
набуло законної сили та відповідно до
ст. 14 ЦПК України є обов'язковим до
виконання.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України, за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім'ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони, суд ,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання рішення в
судовому засіданні з викликом сторін і
у виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Таким чином, розстрочка виконання
рішення суду може бути застосована
судом лише у виключних випадках,
оскільки рішення суду підлягає
обов'язковому виконанню у повній мірі в
строк і порядок, передбачений чинним
законодавством.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що обставини, на
які посилається відповідач, неможливо
визнати винятковими, оскільки жодних
доказів того, що відповідач хворіє та
позбавлений можливості
працевлаштуватись, неможливості
звернення стягнення на майно боржника
в рахунок погашення заборгованості,
матеріали справи не містять.

Посилання апелянта на хворобу батьків,
як на підставу для розстрочки
виконання рішення, також є
необґрунтованими, оскільки в
матеріалах справи відсутні будь-які
докази того, яких матеріальних затрат
потребує їх лікування, докази
фінансової неспроможності батьків
нести такі витрати, та про розмір
матеріальних витрат, які поніс ОСОБА_2
на лікування батьків.

Крім того, запропонований порядок
погашення заборгованості у розмірі 17 117
грн. 24 коп. шляхом виплати протягом 60
місяців суми у розмірі 285 грн. 29 коп. -
свідчить про очевидне порушення прав
стягувача та затягування виконання
рішення на невиправдано тривалий
строк.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов законного і
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
заяви.

Інших доводів, які б дали суду
апеляційної інстанції підстави для
спростування висновків суду щодо
необґрунтованості та безпідставності
поданої заяви, апеляційна скарга не
містить.

Оскільки ухвала суду постановлена з
дотриманням норм чинного
законодавства, висновки суду
відповідають обставинам справи,
обґрунтовані, колегія суддів не вбачає
підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 218 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 25 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: