АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1 й інстанції -
Зосименко С.Г. Доповідач -
Слоквенко Г.П. Категорія 06
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2013 року
м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської
області у складі:

Головуючого: - Слоквенка Г.П.,

Суддів: - Максюти Ж.І.,
Кочкової Н.О.,

при секретарі: Пантелеєвій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
цивільну справу за позовом у справі за
позовом ОСОБА_5 до Виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради, третя
особа: комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації», про
визнання права власності на житловий
будинок за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня
2012 року,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2012 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом про визнання права
власності на житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1. В
обґрунтування позовних вимог,
посилався на те, що в процесі
реконструкції площа вказаного будинку
була збільшена, про що КП
«Дніпропетровським МБТІ» був виданий
новий технічний паспорт, де зазначено,
що під літ «А-1» житловий будинок є
самочинним будівництвом. Після
звернення позивача до відповідача та
третьої особи щодо підготовки проекту
рішення про оформлення права приватної
власності на вказане домоволодіння на
підставі декларації про готовність
об»єкта до експлуатації,
зареєстрованої Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області,
відповідачем було відмовлено з огляду
на те, що відсутня погоджена проектна
документація та дозвільний документ на
початок будівельних робіт. Просив
визнати за ним права власності на
самочинно збудований житловий будинок
під літ. «А-1» у домоволодінні,
розташованому по АДРЕСА_1 ( а.с. 2-4).

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 29жовтня 2012
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_5 відмовлено ( а.с. 66-69) .

В апеляційній скарзі ОСОБА_5
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та не
правильне застосування норм
матеріального права, просив скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі (
а.с.72-73).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено,
що ОСОБА_5 на підставі договору
довічного утримання, укладеного 28
грудня 1993 року між ним та ОСОБА_6 та
відповідно до судового рішення від 22
вересня 1986 року належить
домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 (
а.с.7, 8). Держаним актом на право
власності на землю, виданого 26 березня
1999 року ( а.с.17) підтверджується право
власності позивача на земельну
ділянку, розташовану на АДРЕСА_1 площею
0,0960 га надану для обслуговування
житлового будинку. Державним актом про
право постійного користування землею,
виданого 26 березня 1999 року, позивачу за
вказаною адресою надано земельну
ділянку, площею 0,0011 га для ведення
особистого підсобного господарства
(а.с.18).

Як вбачається з матеріалів справи, 22
квітня 2011 року комунальним
підприємством «Дніпропетровське
МБТІ» виданий позивачу технічний
паспорт на садибний (індивідуальний)
житловий будинок АДРЕСА_1, із
зазначенням, що даний обєкт
нерухомості житловий будинок літ. «А-1»
після реконструкції, який має жилу
площу 88 кв.м та загальну 146,2 кв.м,
підлягає введенню в експлуатацію,
узаконенню. Одночасно зазначено, що
житловий будинок «літ. А»
реконструйовано у 2009 році самочинно
(а.с.30).

20 грудня 2011 року Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області
зареєстровано за №ДП3 подану
позивачем Декларацію про готовність
обєкта до експлуатації житлового
будинку з господарськими будівлями і
спорудами (а.с.14-16).

Відмовляючи у задоволенні позову
суд 1 інстанції виходив із того, що
позивачем належить на праві власності ?
частина домоволодіння, реконструкцію
якого він здійснив самовільно,
збільшивши розмір будинку з 27,3 кв.м.
житлової площі до 88 кв.м. та з 79.6 кв.м.
загальної площі до 146,2 кв.м. при наданні
йому дозволу тільки на проведення
капітального ремонту і розширення
веранди.

Вказані висновки зроблені судом без
порушення норм матеріального та
процесуального права: згідно до ч. 5 ст.
376 ЦК України,на вимогу власника
(користувача) земельної ділянки суд
може визнати за ним право власності на
нерухоме майно, яке самочинно
збудоване на ній, якщо це не порушує
права інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України
«Про основи містобудування»
будівництво об'єктів містобудування
незалежно від форм власності
здійснюється з дозволу відповідних рад
(або відповідних виконавчих органів у
разі делегування їм таких повноважень).
Крім того, необхідним є також дозвіл на
виконання будівельних робіт з нового
будівництва, реконструкції,
реставрації та капітального ремонту
будинків, споруд та інших об'єктів,
розширення і технічного переоснащення,
який видається інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю.
Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» №3038-VI від 17
лютого 2011 року ( далі - Закон)
передбачено, що прийняття в
експлуатацію збудованих до 31 грудня 2009
року індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків I та II категорій
складності, які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт і заяви
про прийняття в експлуатацію яких
подаються до 31 грудня 2012 року,
здійснюється безоплатно інспекціями
державного архітектурно-будівельного
контролю за результатами технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж таких об'єктів за
наявності документа, що посвідчує
право власності чи користування
земельною ділянкою, на якій розміщений
такий об'єкт, протягом 30 днів з дня
подання заяви.

Крім того, Наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України №91 від 24 червня 2011 року
затверджений Порядок прийняття в
експлуатацію індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних

будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків I та II категорій
складності, які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт, і
проведення технічного обстеження їх
будівельних конструкцій та інженерних
мереж (далі - Порядок), який встановлює
процедуру та умови прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків I та II категорій складності
(далі - об'єкти), збудованих до 31 грудня
2009 року без дозволу на виконання
будівельних робіт, заяви про прийняття
в експлуатацію яких подано до 31 грудня
2012 року, а також механізм проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж.

Пунктом 3.2 Порядку, передбачено, що
замовник або його уповноважена особа
подає особисто або надсилає
рекомендованим листом з описом
вкладення до Інспекції за
місцезнаходженням об»єкта заяву про
прийняття в експлуатацію об»єкта за
формою, наведеною у додатку 3 до цього
Порядку, до якої додаються: два
примірники заповненої декларації; звіт
про проведення технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж об»єкта з висновком про їх
відповідність вимогам надійності і
безпечної експлуатації; засвідчені в
установленому порядку копії:
документа, що посвідчує право
власності чи користування земельною
ділянкою, на якій розміщено об'єкт;
технічного паспорта, виданого бюро
технічної інвентаризації. Але
позивачем не дотримано вимог
зазначеного пункту Порядку.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що відмовляючи у задоволенні позову
суд неправильно застосував норми
матеріального права, помилково
пославшись на «Тимчасове положення про
порядок державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно» та не
застосував закон, що підлягає
застосуванню, зводяться до переоцінки
доказів по справі і незгоди з
висновками суду по їх оцінці, тоді як,
згідно ст. 212 ЦПК України, оцінка
доказів є виключним правом суду.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
правильно встановив обставини справи,
дав цим обставинам та доказам по справі
правильну правову оцінку і, відповідно
до вимог ст.376 ЦК України, ухвалив
законне та обґрунтоване рішення.

Інші доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються, судом 1
інстанції у досить повному обсязі
з'ясовані права та обов'язки сторін,
доводи сторін перевірені і їм дана
належна оцінка, неправильного
застосування норм матеріального права
або порушень норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування чи зміни рішення не
встановлено, справа розглянута у
рамках позовних вимог та на підставі
наданих доказів, тому апеляційний суд
приходить до висновку, що рішення суду
є законним і обґрунтованим, і його слід
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня
2012 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: