РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2549/13-ц

26 грудня 2013 року

Костопільський районний суд
Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Олійник П.В.

при секретарі - Озарчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Костопіль цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, в
інтересах яких діє ОСОБА_3 до
Приватного акціонерного товариства
"Українська транспортна страхова
компанія" про відшкодування шкоди
завданої смертю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в інтересах своїх
неповнолітніх дітей з позовом до
відповідача і просив визнати подію, що
мала місце ІНФОРМАЦІЯ_1 страховим
випадком відповідно до полісу № АВ/1266794
і Закону та стягнути з відповідача в
інтересах сина ОСОБА_1 одноразово
страхове відшкодування в розмірі 40248
грн., відшкодування моральної шкоди в
розмірі 13416 грн. і пеню за прострочення
виплати страхового відшкодування в
розмірі 992,25 грн., а всього 54656,25 грн., та в
інтересах дочки ОСОБА_2 одноразово
страхове відшкодування в розмірі 53664
грн., відшкодування моральної шкоди в
розмірі 13416 грн. і пеню за прострочення
виплати страхового відшкодування в
розмірі 1291,99 грн. а всього 68371,99 грн.

В обґрунтування заявлених вимог
покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1.
сталася ДТП, в результаті якої мати
неповнолітніх дітей позивача отримала
тілесні ушкодження, від яких померла на
місці пригоди. Цивільно-правова
відповідальність власника
транспортного засобу була
застрахована відповідачем. Оскільки
неповнолітні діти втратили
годувальника, то вони мають право на
отримання відшкодування шкоди. На
звернення про виплату страхового
відшкодування відповідач надав
відмову.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали повністю
та з аналогічних підстав. Крім того,
просили стягнути з відповідача 3000 грн.
у відшкодування витрат позивача на
отримання правової допомоги. Просять
позов задоволити.

Представник відповідача позов не
визнав та пояснив, що позивачу було
відмовлено у виплаті, оскільки, його
вимоги є безпідставні і чинним на час
ДТП законодавством такі виплати не
передбачені. Так як покійна мати
неповнолітніх дітей позивача не
працювала, то вона не була
годувальником, а отже і відсутні
підстави для виплат в зв'язку із
втратою годувальника. Також заперечив
проти позовної вимоги про
відшкодування витрат на правову
допомогу, оскільки докази про її
отримання були надані з порушенням
порядку передбаченого ЦПК. Просить в
задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини та дослідивши
докази по справі, вважає, що позов
підлягає до часткового задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1. близько 5 год. 35 хв. ОСОБА_3
керуючи автомобілем марки «Folkswagen LT-35»
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
належить ОСОБА_4, рухаючись по
автодорозі
Голодище-Рівне-Староконстянтинів на
ділянці дороги 71 км + 74 м, порушивши
вимоги п.п. 1.4, 1.5, 11.2, 12.1, 12.2 Правил
дорожнього руху не вибрав безпечної
швидкості руху, не впорався з
куруванням та допустив з'їзд
автомобіля з проїзної частини дороги
вліво в кювет із подальшим
перекиданням автомобіля. Внаслідок
цього пасажир автомобіля ОСОБА_5
отримала тяжкі тілесні ушкодження, від
яких померла.

Вироком Сарненського районного суду
від 10.01.2013 р. винним у вчиненні даного
ДТП визнано ОСОБА_3, якого засуджено за
вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.
286 КК України.

Відповідно до полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/1266794, на
момент вчинення ДТП цивільно-правова
відповідальність власника автомобіля
«Folkswagen LT-35» реєстраційний номер НОМЕР_1,
була застрахована відповідачем.
Відповідно до п.4 зазначеного Полісу
ліміт страхової відповідальності за
шкоду заподіяну життю і здоров'ю (на
одного потерпілого), становив 100000 грн.

Факт смерті ОСОБА_5 стверджується
свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_2.

Померла ОСОБА_5 є матір'ю ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, в інтересах яких заявлено
позов, що стверджується свідоцтвами
про їх народження серії НОМЕР_3 та
НОМЕР_4.

Про ДТП було повідомлено відповідача,
а 5.03.2013 р. ОСОБА_3 звернувся до
відповідача із заявою про виплату
страхового відшкодування. Листом від
17.06.2013 р. за № 143-у відповідач повідомив
ОСОБА_3 про відмову у виплаті
страхового відшкодування через
відсутність законних підстав
відповідно до ст. 6, п. 32.1 ст.32 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

У відповідності до ст.979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страховик
зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором. За змістом ст. 990 ЦК України
страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).
Страховий акт (аварійний сертифікат)
складається страховиком або
уповноваженою ним особою у формі, що
встановлюється страховиком.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Як вбачається із досліджених в
судовому засіданні доказів померла
внаслідок ДТП ОСОБА_5 була пасажиром
автомобіля «Folkswagen LT-35» реєстраційний
номер НОМЕР_1, а отже подія, що мала
місце ІНФОРМАЦІЯ_1, є страховим
випадком відповідно до полісу №
АВ/1266794.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст.23 цього ж Закону шкодою,
заподіяною життю та здоров'ю
потерпілого у результаті
дорожньо-транспортної пригоди, є шкода
(в тому числі моральна шкода), пов'язана
з лікуванням потерпілого, з тимчасовою
втратою працездатності потерпілим, із
стійкою втратою працездатності
потерпілим, із смертю потерпілого.

Статтею 27 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що право на
отримання відшкодування за шкоду,
пов'язану із смертю потерпілого, мають
особи, які знаходилися на утриманні
потерпілого, та особи, які взяли на себе
витрати з поховання. У зв'язку із смертю
годувальника в результаті
дорожньо-транспортної пригоди право на
страхове відшкодування мають діти (в
тому числі усиновлені) - до досягнення
ними повноліття. У зв'язку із смертю
годувальника відшкодовується частина
неотриманих доходів потерпілого, яка
кожному утриманцю належала б при його
житті, за вирахуванням пенсій, наданих
утриманцям внаслідок втрати
годувальника. Порядок вирахування
відшкодування утриманцям визначає
Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 31 грудня 2004 р. № 1776 затверджено
Порядок проведення розрахунку розміру
страхового відшкодування утриманцям у
зв'язку із смертю годувальника
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди. Згідно вищезазначеного
Порядку розрахунок розміру страхового
відшкодування, що виплачується
утриманцям у зв'язку із смертю
годувальника внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди (далі -
страхове відшкодування), проводиться у
межах визначеного законодавством
ліміту відповідальності страховика за
шкоду, заподіяну життю та здоров'ю
потерпілих, який діяв на дату укладення
договору страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів. Частина неотриманих доходів
померлого годувальника, яка за його
життя належала б кожному утриманцю,
визначається із середньомісячного
доходу померлого, який включає виплати,
що підлягають обкладенню податком з
доходів фізичних осіб, пенсії, державну
соціальну допомогу та щомісячні
виплати за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням, за
останній календарний рік (за
відрахуванням частки, яка припадала на
померлого і працездатних осіб, та суми
пенсій, виплачених утриманцям
внаслідок втрати годувальника) шляхом
ділення частини неотриманих доходів
померлого годувальника, що припадає на
зазначених осіб, на кількість цих осіб.
Зазначений Порядок допускає
можливість виплати страхового
відшкодування одноразово.

Годувальником є особа, яка утримує або
повинна утримувати непрацездатних
членів сім'ї. Відповідно до ст. 180 СК
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Даний позов ОСОБА_3 пред'явив в
інтересах своїх неповнолітніх дітей,
матір'ю яких була померла ОСОБА_5, яка в
силу приписів сімейного законодавства
була їх годувальником. Тобто
неповнолітні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають
право на відшкодування шкоди завданої
смертю їх матері. Останнім календарним
роком, що передував смерті ОСОБА_5 є
період з листопада 2011 року по жовтень
2012 року і саме з доходів померлої,
отриманих за даний період, повинна
визначатися частина неотриманих
доходів померлого годувальника, яка за
його життя належала б її неповнолітнім
дітям.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_5 офіційно ніде не працювала та не
отримувала доходів, що підлягають
обкладенню податком з доходів фізичних
осіб, пенсії, державної соціальної
допомоги та щомісячних виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням.

Оскільки, чинним законодавством не
передбачена пряма норма щодо
визначення доходів померлого
годувальника який немає офіційних
доходів, то суд приходить до висновку,
що до даних правовідносин слід
застосувати аналогію закону
передбачену ч.1 ст. 8 ЦК України.
Частиною першою 1 статті 8 ЦК України
закріплено, що якщо цивільні відносини
не врегульовані цим Кодексом, іншими
актами цивільного законодавства або
договором, вони регулюються тими
правовими нормами цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, що
регулюють подібні за змістом цивільні
відносини (аналогія закону).

Таким чином, за аналогією закону в
даному випадку застосуванню
підлягають положення ч. 2 ст. 1195 ЦК
України, як такі, що найбільш наближені
по своїй правовій суті до спірних
правовідносин, відповідно до яких - у
разі каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я фізичної особи, яка в момент
завдання шкоди не працювала, розмір
відшкодування визначається виходячи з
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2012 рік»,
мінімальна заробітна плата станом на
17.102012 р.(день смерті ОСОБА_5) становила
1118 грн.

На момент смерті ОСОБА_5 її сім'я
складалася із чотирьох осіб, а саме:
покійної ОСОБА_5, її чоловіка ОСОБА_3 та
дітей: ОСОБА_1 і ОСОБА_2. Таким чином,
частина неотриманих доходів, що
припадає на одну неповнолітню дитину
померлого годувальника становить 279,50
грн. на один місяць (1118 грн. : 4 = 279,50 грн.).

Згідно свідоцтв про народження, ОСОБА_1
народився ІНФОРМАЦІЯ_2 а ОСОБА_2 -
ІНФОРМАЦІЯ_3. Відтак, період з моменту
смерті ОСОБА_5, до повноліття ОСОБА_1
становить 122 місяці, а період до
повноліття ОСОБА_2 - 202 місяці.

На підставі вищевказаного розмір
одноразового відшкодування у зв'язку
із смертю годувальника, що припадає на
неповнолітнього ОСОБА_1 становить 34099
грн. (279,50 грн. х 122 місяців = 34099 грн.), а на
неповнолітнью ОСОБА_2 53664 грн. (279,50 грн.
х 202 місяців = 53664 грн.).

05.03.2013 року ОСОБА_3 звернувся із заявою
до відповідача про відшкодування
шкоди, однак отримав відмову.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що страховик
протягом 15 днів з дня узгодження ним
розміру страхового відшкодування з
особою, яка має право на отримання
відшкодування, за наявності
документів, зазначених у статті 35 цього
Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 30 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний: у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його.

Згідно з п.36.5 ст.36 цього ж Закону за
кожен день прострочення виплати
страхового відшкодування
(регламентної виплати) з вини
страховика особі, яка має право на
отримання такого відшкодування,
сплачується пеня з розрахунку
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє
протягом періоду, за який
нараховується пеня.

Відповідно Постанови Правління
Національного банку України від 06
червня 2013 р. № 209 облікова ставка НБУ
складає 7,00% річних.

Таким чином, сума пені за несвоєчасну
виплату страхового відшкодування на
користь неповнолітнього ОСОБА_1
вираховується з 34099 грн. - суми
страхового відшкодування, 49 днів
прострочення виплати (рахуючи з дати,
коли мало бути виплачено страхове
відшкодування, тобто з 04.06.2013 по 22.07.2013 р.
- дати, на яку посилається позивач), 14%
подвійної облікової ставки НБУ, та
складає: 630,49 грн (365 днів : 14% х 49 днів = 1,849
% х 34099грн.).

Сума пені за несвоєчасну виплату
страхового відшкодування на користь
неповнолітньої ОСОБА_2 вираховується з
53664 грн. (суми страхового відшкодування)
та становить 992,25 грн. (365 днів : 14% х 49
днів = 1,849 % х 53664 грн.).

Згідно ст. 22.3 статті 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» потерпілому відшкодовується
також моральна шкода, передбачена
пунктами 1, 2 частини другої статті 23 ЦК
України. Така шкода відшкодовується у
встановленому судом розмірі
відповідно до вимог статті 23 ЦК
України. Оскільки п.п. 1, 2 ч.2 ст. 23 ЦК
України не передбачена моральна шкода
у зв'язку із смертю, то відсутні
підстави для стягнення її із
відповідача.

Щодо позовної вимоги про відшкодування
витрат на отримання правової допомоги,
то суд відмовляє в її задоволенні,
оскільки докази про витрати на її
отримання були надані з порушенням
вимог ст. 131 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись 10, 60,
212 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, в
інтересах яких діє ОСОБА_3 до
Приватного акціонерного товариства
"Українська транспортна страхова
компанія" про відшкодування шкоди
завданої смертю задоволити частково.

Визнати подію, що мала місце 17 жовтня 2013
року страховим випадком відповідно до
полісу № АВ/1266794.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Українська транспортна
страхова компанія" на користь ОСОБА_3 в
інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1
одноразово страхове відшкодування в
розмірі 34099 грн. та пеню за
прострочення виплати страхового
відшкодування в розмірі 630,49 грн., а
всього 34729,49 грн.,

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Українська транспортна
страхова компанія" на користь ОСОБА_3 в
інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2
одноразово страхове відшкодування в
розмірі 53664 грн. та пеню за прострочення
виплати страхового відшкодування в
розмірі 992,25 грн. а всього 54656,25 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Українська транспортна
страхова компанія" на користь держави
893,86 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Рівненської області через
Костопільський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: П.В.Олійник