Справа № 500/4254/13-ц
Провадження № 2/500/2272/13
УХВАЛА

19 грудня 2013 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді Смокіної Г.І.

при секретарі - Бубіліч Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльської міжрайонної прокуратури, Територіальної державної інспекції з питань праці в Одеській області, ІІІ особа без самостійних вимог - Головне Управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання незаконним документу, відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ізмаїльської міжрайонної прокуратури, Територіальної державної інспекції з питань праці в Одеській області, ІІІ особа - Головне Управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання незаконним документу, відшкодування матеріальної шкоди.

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.07.2013 року відкрито провадження у справі.

19.12.2013 року позивач надав змінену позовну заяву до Ізмаїльської міжрайонної прокуратури, Територіальної державної інспекції з питань праці в Одеській області, директора музею ім.О.В.Суворова про визнання неправомірними дій, незаконними документів, відшкодування матеріальної шкоди.

Вивчивши зміни до позовної заяви, заслухавши позицію сторін, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч.2 ст.31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Змінивши позовні вимоги, позивач фактично змінив предмет і підстави позову після початку розгляду справи по суті (заявив нові позовні вимоги). Крім того, заявив позов до нового відповідача.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини з питання реалізації п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду виходить з того, що «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обовязків», пункт 1 статті 6 залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (Рішення від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польші»).

У звязку з наведеним, відмова у прийнятті зміненої позовної заяви від 19.12.2013 року не є порушенням права на справедливий судовий захист та обмеженням права доступу до суду.

Суд роз'яснює позивачу право звернутися до суду з вищевказаним позовом на загальних підставах.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.31,209,210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У прийнятті зміненої позовної заяви ОСОБА_1 від 19.12.2013 року - відмовити.

Роз'яснити позивачу право на звернення до суду із заявленими позовними вимогами на загальних підставах.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_2