Дата документу 02.04.2013
Справа № 501/195/13- ц
У Х В А Л А

02 квітня 2013 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Петрюченко М.І.,

за участю:

секретаря Куркудим В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області знаходиться вказана цивільна справа.

02 квітня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, мотивуючи тим, що на даний час існує небезпека того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у подальшому.

У звязку з цим позивач просить суд накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_2 на суму 15186,70 грн.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у звязку із якими потрібно забезпечити позов,

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ст.41 Конституції України та ст.319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Враховуючи вимоги ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що слід відмовити у забезпеченні позову з наступних підстав.

У поданій до суду заяві про забезпечення позову не зазначено якими доказами підтверджується належність на праві приватної власності майна ОСОБА_2, його вартість.

Крім того, у поданій до суду заяві про забезпечення позову заявником не зазначено та не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, зазначених у ч.3 ст.151 ЦПК України.

Відсутність зазначених відомостей у заяві про забезпечення позову позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали.

Оскільки на час розгляду заяви відсутні підстави та відомості, потрібні для забезпечення позову, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню, так як є необґрунтованою.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст.ст.151-153, 209, 210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_2 на суму 15186,70 грн.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала заяву про забезпечення позову.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області ОСОБА_3