Справа № 4-С-1416-6-2012
УХВАЛА

08.04.2013 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

судді Тихонової Н.С.,

при секретарі Гродновій А.М.,

за участю:

представника заінтересованої особи - ПП «Алсу» - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на дії підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулись зі скаргами на неправомірні дії підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

В обґрунтування своїх вимог заявники посилались на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2005 року частково задоволені їх позовні вимоги. Заборонено МПП «Алсу» самовільне будівництво прибудови до магазину в будинку № 2 по вул. Новозаводській у м. Миколаєві та зобовязано знести прибудову. Також стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_4 2815 грн. матеріальної та моральної шкоди, на користь ОСОБА_3 4230 грн. матеріальної та моральної шкоди, на користь булавко А.І. 1450 грн. моральної шкоди.

З березня 2006 року за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 судом видано виконавчі листи, у т.ч. і виконавчий лист № 2-91 про зобовязання знести прибудову.

17 березня 2006 року державною виконавчою службою у ленінському районі м. Миколаєва відкрито виконавче провадження щодо цих вимог, де стягувачем зазначено ОСОБА_4

22 квітня 2009 року ОСОБА_4 помер.

11 жовтня 2011 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження № 4273174 у звязку зі смертю стягувача ОСОБА_4, яка, на думку скаржників, є незаконною.

Посилаючись на вказані обставини, заявники просили визнати неправомірними дії підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ та скасувати Постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до заяви, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 просили розглядати скаргу без їх участі, підтримавши заявлені вимоги.

Представник ППВР ВДВС ГУЮ у судове засідання не зявився, просив про розгляд справи без його участі, відповідно до письмового заперечення ( арк.127, т.4) просив відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі, при цьому посилався на правомірність своїх дій в частині закриття провадження через смерть стягувача та на те, що ОСОБА_3 і ОСОБА_2 не є сторонами або учасниками виконавчого провадження, тому, на думку державного виконавця, не мають права звертатись із відповідною скаргою.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи вважав, що скарги не підлягають задоволенню.

Вислухавши представника заінтересованої особи, дослідивши надані докази та матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2005 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 Заборонено МПП «Алсу» самовільне будівництво прибудови до магазину в будинку № 2 по вул. Новозаводській у м. Миколаєві та зобовязано останніх знести прибудову. Також стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_4 2815 грн. матеріальної та моральної шкоди, на користь ОСОБА_3 4230 грн. матеріальної та моральної шкоди, на користь булавко А.І. 1450 грн. моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст.124 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

Виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.2 ст.368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист. Якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

3 березня 2006 року за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 судом видані виконавчі листи, у т.ч. і виконавчий лист № 2-91 про зобовязання знести прибудову.

17 березня 2006 року державною виконавчою службою у Ленінському районі м. Миколаєва відкрито виконавче провадження щодо цих вимог, де стягувачем зазначено ОСОБА_4О.(т.1,арк.196)

16.07.2007 року вказане виконавче провадження було передано на виконання підрозділу примусового виконання рішення (т.3,арк..48-49).

Незважаючи на те, що стягувачем за вищезазначеним виконавчим листом було зазначено лише ОСОБА_4, участь у цьому виконавчому провадженні приймали і заявники, про що свідчать матеріали цивільної справи.

Скарги ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на дії ДВС щодо виконання рішення суду в частині зобовязання знести прибудову неодноразово розглядались Ленінським райсудом м. Миколаєва та вимоги за скаргами було задоволено.

Так, 20.03.2009 року ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 звернулись до суду із скаргою на неправомірні дії ДВС саме в частині закінчення виконавчого провадження та невиконання рішення суду щодо знесення прибудови.

22 квітня 2009 року ОСОБА_4 помер.

Провадження по скарзі ОСОБА_4ОЛ. ухвалою суду від 30.06.2010 року було закрито в звязку зі смертю останнього. В подальшому, ухвалою суду від 14.07.2010 року поновлено строк ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на оскарження Постанови головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області про закінчення виконавчого провадження від 13.01.2009 року. Визнано бездіяльність головного державного виконавця ППВР ВДВС ГУЮ, що виразилась у не вчиненні всіх передбачених законом заходів для виконання рішення суду неправомірною. Також визнано неправомірною та скасовано Постанова головного державного виконавця ППВР ВДВС ГУЮ про закінчення виконавчого провадження від 13. 01.2009 року за виконавчим листом № 2-91, виданим 03.03.2006 року Ленінським районним судом м. Миколаєва про заборону МПП «Алсу» здійснювати самочинне будівництво прибудови до магазину в будинку № 2 по вул. Новозаводській в м. Миколаєві та зобовязання МПП «Алсу» знести вказану прибудову. (арк.159 т.3).

Проте рішення суду в частині знесення прибудови залишилось не виконаним.

11 жовтня 2011 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження № 4273174 у звязку зі смертю стягувача ОСОБА_4О.( арк.131, т.4). При цьому, державним виконавцем із міського відділу РАЦС Миколаївського міського управління юстиції були витребувані дані щодо актових записів про смерть не тільки на ОСОБА_4, а й на інших учасників виконавчого провадження - ОСОБА_2, ОСОБА_3 (арк.130, т.4).

Ухвалою Ленінського райсуду м. Миколаєва від 09.11.2012 року у задоволенні скарг ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на дії підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження було відмовлено через те, що, на думку суду, заявники не є сторонами або учасниками виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-91, виданим Ленінським райсудом м. Миколаєва 03.03.2006 року та не мають процесуального права звертатись із відповідною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 27.12.2012 року, яка набрала законної сили, ухвалу суду від 09.11.2012 року було скасовано через невірність висновку суду про те, що заявники не мають процесуального права звертатись до суду із скаргою про визнання дій державного виконавця неправомірним.

Отже, через неправомірні дії державної виконавчої служби рішення суду протягом п`яти років не виконувалось, незважаючи на ухвали суду щодо зобовязання державної виконавчої служби вчинити дії щодо його виконання. Це призвело до порушення принципу цивільного судочинства державною виконавчою службою, а саме виконуваність рішення суду, тоді як ознаки обовязковості судових рішень визначено у ст.14 ЦПК України. Крім того, необхідно зазначити, що виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заключна стадія цивільного процесу, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частин першої, другої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягував і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ.

Суд вважає, що державним виконавцем було безпідставно 11.10.2011 року винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки судом встановлено, що окрім ОСОБА_4, стягувачами за виконавчим листом та, відповідно, стороною виконавчого провадження залишились ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на дії підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області щодо винесення Постанови 11.10.2011 року про закінчення виконавчого провадження № 4273174.

Скасувати Постанову державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області від 11.10.2011 р. про закінчення виконавчого провадження № 4273174 за виконавчим листом № 2-91, виданим Ленінським райсудом м. Миколаєва 03.03.2006 року про заборону МПП «Алсу» здійснювати самочинне будівництво прибудови до магазину в будинку № 2 по вул. Новозаводській в м. Миколаєві та зобовязання МПП «Алсу» знести вказану прибудову та вчинити необхідні дії щодо подальшого виконання рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: