Провадження № 2/487/393/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2013 року Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі - Горта О.М., за участю представників позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Науково дослідницького Інституту «Миколаївська астрономічна обсерваторія» про визнання незаконним наказу про застосування дисциплінарного стягнення, зміну формулювання причини звільнення, внесення змін до запису про звільнення в трудовій книжці, стягнення вихідної допомоги при звільненні, компенсації за роботу у вихідний день, компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні, про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що перебував в трудових відносинах з Науково дослідницьким інститутом /далі по тексту НДІ/ «Миколаївська астрономічна обсерваторія» з 14.01.2000 року по 08.11.2012 року де займав посаду завідувача лабораторії астрометрії та небесної механіки.

Позивач зазначив про порушення його трудових прав, які призвели до його звільнення а саме, керівництвом НДІ «Миколаївська астрономічна обсерваторія» йому, без належного обґрунтування не було надано можливість використати щорічну відпустку за 2012 рік, відповідно до встановленого графіку відпусток - в липні або в серпні 2012 року, його відсутність на роботі з 05 по 19 жовтня 2012 року, незважаючи на подану ним заяву про відпустку, була розцінена як прогул, що потягло застосування до нього дисциплінарного стягнення - догани згідно з наказом № 70-к від 24.10.2012 року. Тим же наказом з нього булб знято надбавку за важкість та напруженість в роботі, яку позивач вважає другим дисциплінарним стягненням.

Позивач вважає незаконною відмову в наданні планової відпустки, а відповідно і незаконним застосовані до нього дисциплінарні стягнення. Посилаючись на положення ст.ст. 79, 80, 147, 232, 235, 238 позивач просив визнати час з 05 по 19 жовтня 2012 ]?оку періодом перебування його у відпустці, визнати незаконним та скасувати наказ №70-к від

24.10.2012року про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани та знаття надбавки за важкість та напруженість в роботі, стягнути невиплачені йому в наслідок незаконного позбавлення його надбавки, кошти за жовтень 2012 та б робочих днів листопада.

Також зазначив що у звязку з порушенням власником законодавства про працю, він був змушений подати заяву про його звільнення за ст. 38 ч.З КЗпП України, між тим наказом від 08.11.2012 року його було звільнено за ч.І ст. 38 КЗпП України без виплати йому вихідної допомоги при звільнені передбаченої ст. 44 КЗпП України.

У звязку з чим просив суд зобовязати відповідача внести змінити до формулювання причини його звільнення зазначивши про порушення власником законодавства про працю на підставі ч.З ст.38 КЗпП України.

Оскільки невиплату вихідної допомоги та компенсації за роботу 19.05.2012 року (у вихідний день) при його звільненні, позивач вважає несвоєчасним розрахунком, він просив суд зобовязати відповідача сплатити вихідну допомогу відповідно до ст. 44 КЗпП України, компенсацію за роботу у вихідний день 19.05.2012 року та грошову компенсацію за затримку розрахунку відповідно до ст. 117 КЗпП України, а також відшкодувати завдану йому моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

В судове засідання позивач не з'явився.

Представник позивача, позовні вимоги ОСОБА_3 підтримала повністю, крім вимог про стягнення компенсація за роботу у вихідний день 19.05.2012 року, зазначивші, що така компенсація її довірителю сплачена, в іншій частині підтвердила викладені в позові обставини та просила суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив суд в його задоволенні відмовити, зазначивши, що в січні 2012 року ОСОБА_3 подав до адміністрації обсерваторії службову записку в якій просив визначити періодом надання йому відпустки липень, серпень 2012 року, що і було відображено в графіку відпусток на 2012 рік. Між тим, йому надавалась частина відпустки в червні 2012 року, на його прохання оскільки у звязку з виробничими потребами на при кінці серпня та вересня він мав поїхати до інших держав у звязку з відрядженням.

Сам факт звернення позивача з заявою про надання відпустки з 05 жовтня 2012 року по 19 жовтня відповідачем не оспорювався, однак зазначалось про відсутність погодження адміністрації, щодо надання позивачу відпустки в цей конкретний термін у звязку з великим обсягом роботи, який необхідно було виконувати по підготовці наукової конференції, яка мала відбутися наприкінці листопада 2012 року.

Оскільки позивач не отримав погодження керівника установи на надання йому відпустки в конкретний термін, при цьому в усній розмові з керівником установи йому було запропоновано інший термін у звязку з виробничою потребою, а наказ про надання йому відпустки не видавався, представник відповідача стверджував що ОСОБА_3, самовільно покинув робоче місце, а його відсутність на роботі з 05 по 19 жовтня є прогулом, тому застосоване до нього дисциплінарне стягнення є цілком обґрунтованим, а підстав для задоволення позову в цієї частині на його думку не вбачається.

Не обґрунтованими вважає і доводи позивача щодо незаконності наказу в частині зняття надбавки, оскільки відсутність позивача у вказаний період (прогул) свідчить про відсутність необхідності виплати йому надбавки за важкість та напруженість в роботі оскільки покладені на нього функції біли виконані іншими працівниками, у звязку з чим. позов і цієї частині також вважає безпідставним.

Також зазначив, що оскільки будь-яких порушень з боку власника, трудової з законодавства та умов колективного договору порушено не було, керівник установи ні підставі поданої заяви, обґрунтовано видав наказ про його звільнення за ч.І ст. 38 КЗПП України, у звязку з чим відповідно немає жодної підстави для сплати вихідної допомоги передбаченої ст. 44 КЗпП України.

Що стосується виплати за 19.05.2012 тобто роботу у вихідні дні, компенсація йому біла виплачена при здійсненні остаточного розрахунку.

Відповідно вважав і незаконними вимоги про внесення змін до формулювати: причин звільнення та відшкодування моральної шкоди.

Суд вислухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Судом встановлено що ОСОБА_3 перебував в трудових відносинах з НДІ «Миколаївська астрономічна обсерваторія» з 14.01.2000 року наказ № 03-к від 13.01.2000 року, коли був прийнятий на роботу на посаду інженера програміста за сумісництвом.

Протягом 2000-2012 року не одноразово переводився на різні посади, а з 17.01.2012 року, наказом № 4-к від 13.01.2012 року переведений на посаду завідувань лабораторією де і працював до його звільнення

18.11.2012 року, відповідно до наказу №77-к від 08.11.2012 року, ОСОБА_3 було звільнено за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог позивача судом встановлено, шо в січні 2012 року, ОСОБА_3 як керівник лабораторії подав директору НДІ «Миколаївська астрономічна обсерваторія» службову записку в якій просив надати планові відпустки працівникам лабораторії в тому числі і йому в липні, серпні 2012 року.

Згідно з графіком відпусток на 2012 рік, затвердженим в січні 2012 року, позивачу заплановано надання відпустки тривалістю 28 днів в липні або серпні 2012 року.

Матеріалами справи підтверджується, що за заявою позивача в червні 2012 року йому було надано частину планової основної відпустки за 2012 рік в період з 18.06. по 22.06. 2012 року.

Згідно наказу № 44-к від 08.08.2012 року, з 16.08.2012 по 01.09.2012 року, ОСОБА_4 знаходився у відряджені в м.Бейджин КНР в Китайському національному центрі конвенції для представлення доповідей на Генеральній асамблеї Міжнародного астрономічного союзу.

Статтею 79 КЗпП України та ст. 10 Закону України «Про відпустки» передбачений порядок і умови надання щорічних відпусток. Відповідно до зазначених норм черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку. Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Судом встановлено, що позивач був ознайомлений з графіком про надання відпусток, відповідно до якого його відпустка була передбачена в липні, серпні 2012 року, яку він із невідомих причин не використав. Більш того, будучі обізнаним ще в березні 2012 року про те, що в серпні 2012 року йому належить бути у відрядженні, позивач погодився працювати в серпні 2012 року та знов таки будь-яких заяв про узгодження переносу щорічної основної відпустки до адміністрації не подавав.

Згідно наказу 51-7 від 11.09.2012 з 16.09.2012 по 02.10.2012 року ОСОБА_3 знаходився у відряджені в м.Париж Франція в інституті небесної механіки для проведення спільних наукових досліджень.

Матеріалами цивільної справи підтверджується, що згідно програми проведення роботи НДІ «Миколаївська астрономічна обсерваторія» з іноземними фахівцями та у звязку з виконанням умов договору №М323-2012, з 29 по 31 жовтня до м.Миколаєва було заплановано візит представників інституті небесної механіки Паризької Обсерваторії. Відповідальним за організацію та проведення прийом було призначено ОСОБА_5

Між тим, 04 жовтня 2012 року ОСОБА_3 звернувся до адміністрації НДІ «Миколаївська астрономічна обсерваторія» з заявою про надання йому планової відпустки з 04 по 19 жовтня 2012 року.

Судом встановлено, що погодження на надання йому відпустки в даний період від адміністрації ОСОБА_3 отримано не було. При цьому відмовляючи йому в погодженні відпустки в період з 05 до 19 жовтня 2012 року, керівник установи виходив саме з того, що необхідно здійснити підготовчі заходи щодо організації прийому представників інституту небесної механіки Паризької Обсерваторі в період з 29 по 31 жовтня, та не заперечував проти його відпустки у листопаді 2012 року.

Таким чином, наказу про відпустку позивача, роботодавцем не видано.

Не отримавши погодження від керівника, конкретного періоду планової відпустки, та за відсутності відповідного наказу, ОСОБА_3 самовільно відлучився з місця роботи та був відсутній з 05 до 19 жовтня 2012 року згідно наданих актів.

Саме вказаний період позивач просив суд визнати його відпусткою, а незаконні дії відповідача по ненаданню йому відпустки як такі, що змусили його звернутися з заявою про розірвання трудового договору за ч.З ст. 38 КЗпП України.

Між тим, відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Як розяснив Пленум Верховного суду України в пункті 24 постанови Пленуму від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику, розгляду судами трудових спорів» суди повинні виходити з того, що прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

За таких обставин суд вважає, що позивач самовільно використав відпустку, не дочекавшись наказу про її надання, чим порушив трудову дисципліну та відповідно обґрунтовано був притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Доводи позивача викладені в позовній заяві та його представника в судовому засіданні, про те, що лише наявність заяви позивача від 05 жовтня 2012 року про надання йому такої відпустки з 05 жовтня 2012 року є належним доказом правомірності його відсутності на роботі у вказаний період, є необгрунтованими й такими, що не відповідають вимогам закону.

Необгрунтованими суд вважає і доводи позивача та його представника, щодо подвійного дисциплінарного стягнення а саме, у звязку з застосування до ОСОБА_3 зняття відповідної надбавки за важкість та напруженість в роботі оскільки, за своєю природою встановлення вказаної надбавки є мірою підвищення матеріальної зацікавленості в виконанні показників в роботі та не є дисциплінарним стягненням відповідно до ст. 147 КЗпП України.

У звязку з чим, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання незаконним наказу про застосування дисциплінарного стягнення, зміну формулювання причини звільнення, внесення змін до запису про звільнення в трудовій книжці не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення вихідної допомоги при звільненні, компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні та про відшкодування моральної шкоди оскільки є похідними від вказаних вимог.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_3 до Науково дослідницького Інституту «Миколаївська Астрономічна обсерваторія» про визнання незаконним наказу про застосування дисциплінарного стягнення, зміну формулювання причини звільнення, внесення змін до запису про звільнення в трудовій книжці, стягнення вихідної допомога при звільненні, компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні, пре* відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Заводський райсуд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку встановленому ст.296 ЦПК України.

Головуючий суддя: С.В. Щербина