Провадження № 2/1522/9821/13
09 грудня 2013 року           Приморський
районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді          Свяченої
секретарі                    Шеян І.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Одесі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
Позивачі звернулись до суду з позовом
до ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики, посилаючись на те, що
20 лютого 2013 року між ними та
відповідачем був укладений договір
позики, за яким останній отримав від
них позику у сумі 178 240, 00 грн., що
еквівалентно 22 280 дол. США строком до 01
серпня 2013 року. ОСОБА_3 в свою чергу
зобов’язався повертати позику
частинами з 20 по 30 число щомісяця
відповідно до графіка повернення
Проте відповідач до 30 травня 2013 року
повернув лише 3 000 дол. США, що
еквівалентно 23 970, 00 грн., інша сума
повернута не була. Крім того, протягом
трьох місяців ОСОБА_3 взагалі нічого не
сплачував позивачам. В результаті
цього у нього виникла заборгованість у
розмірі 160 847, 56 грн., яка складається з:
суми основного боргу – 154 270, 00 грн., пені
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з’явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином за
місцем його реєстрації, про причини
неявки суд не повідомляв.
Представник позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та подав
заяву про розгляд справи в заочному
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.
Тобто, враховуючи неявку відповідача
за даною цивільною справою, а також
відповідної заяви представника
позивачів про можливість прийняття по
справі заочного рішення, суд вважає
можливим розглядати справу в заочному
Дослідивши матеріали цивільної справи,
вислухавши думку представника
позивачів, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
Судом встановлено, що 20 лютого 2013 року
між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був
укладений договір позики, за яким
останній отримав від позивачів позику
у сумі 178 240, 00 грн., що еквівалентно 22 280
дол. США. Позивачами позика була надана
відповідачу у рівних частинах. На
підтвердження передачі позики ОСОБА_3
була надана розписка, що є невід’ємною
частиною договору позики від 20 лютого
Відповідно до п. 4.2. договору позики,
позичальник зобов’язався повернути
всю суму позики до 01 серпня 2013 року.
Згідно п. 5.1 договору позики ОСОБА_3
також зобов’язався повертати позику
частинами з 20 по 30 число щомісяця
відповідно до графіка повернення
грошових коштів, яка міститься у
вищевказаному договорі позики.
Також судом встановлено, що ОСОБА_3
повернув позивачам лише 3 000 дол. США, що
еквівалентно 23 970, 00 грн. Вищевказана
сума була сплачена 30 травня 2013 року, що
підтверджується відповідним
розрахунком заборгованості.
Тобто відповідач не передав позику
позивачам частинами відповідно до
графіка повернення грошових коштів.
Крім того, протягом трьох місяців
ОСОБА_3В платежі не сплачував
позивачам, що суперечить п. 5.1. договору
позики від 20 лютого 2013 року.
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов’язання мають виконуватися
належним чином відповідно до умов
кредитного договору та Цивільного
кодексу, інших актів цивільного
законодавства. Одностороння відмова
від зобов’язання або одностороння
зміна його умов не допускається.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України,
передбачено, якщо у зобов’язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
У судовому засіданні також доведено, що
прострочення платежу склалось з вини
відповідача та загальний термін такого
прострочення складає 90 днів (три
В результаті вищевикладеного у ОСОБА_3
виникла заборгованість у розмірі 160 847,
56 грн., яка складається з: суми
основного боргу – 154 270, 00 грн., пені – 6
577, 56 грн., що підтверджується також
розрахунком заборгованості.
Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість невиконання ним
грошового зобов’язання.
За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до п. 5.3. договору позики у
разі прострочення повернення чергової
частини позики позикодавці мають право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилась, а також
вправі нарахувати пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
несплаченої суми позики за кожен день
Оскільки строк договору позики від 20
лютого 2013 року фактично закінчився ще 01
серпня 2013 року, то немає підстав для
дострокового розірвання даного
Однак підлягає стягненню сума
заборгованості за договором позики
відповідача перед ОСОБА_1, ОСОБА_2
згідно вищевказаного розрахунку.
Крім того, у судовому засіданні
доведено, що внаслідок невиконання
ОСОБА_3 своїх зобов’язань за
вищевказаним договором позики
позивачі понесли додаткові витрати по
сплаті судового збору у розмірі 1 608, 48
грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК
України підлягають стягненню з
Після всебічного, повного дослідження
й оцінки наявних матеріалів та
обставин цивільної справи суд дійшов
висновку про те, що позовні вимоги є
обґрунтованими і доведеними
позивачами та такими, що знайшли своє
підтвердження у судовому засіданні.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2
ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,
ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612, 625, 1050 ЦК України
ст.ст. 3, 4, 10, 11 ,57, 60, 88, 208-209, 212-215, 218, 224-225
ЦПК України, суд –
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення боргу, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код
НОМЕР_2), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
(ідентифікаційний код НОМЕР_3)
заборгованість за договором позики у
розмірі 160 847 (сто шістдесят тисяч
вісімсот сорок сім) грн. 56 коп., яка
складається з: суми основного боргу –
154 270 (сто п’ятдесят чотири тисячі
двісті сімдесят) грн., пені – 6 577 (шість
тисяч п’ятсот сімдесят сім) грн. 56 коп.
за період з 28 лютого 2013 року по 26 липня
Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код
НОМЕР_2), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
(ідентифікаційний код НОМЕР_3) суму
судового збору у розмірі 1 608 (одна
тисяча шістсот вісім) грн. 48 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
шляхом подачі апеляційної скарги до
Апеляційного суду Одеської області
через Приморський районний суд м.
Одеси. У цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
Суддя