Справа №1490/6020/12 06.11.2013 06.11.2013 06.11.2013
Провадження № 22ц/784/352/13 Головуюча у
першій інстанції Рум’янцева Н.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

Іменем України

06 листопада 2013 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів Коломієць В.В., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання
Романенко Ю.О.,

за участю представника позивача
ОСОБА_3,

представника відповідача
Поросолової Л.М.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_5

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 22 листопада 2012 року по
справі за позовом

ОСОБА_5

до

публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк»

(далі - ПАТ «ВТБ Банк»),

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ківіт»

(далі - ТОВ «Ківіт»)

про визнання договору поруки
недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

28 травня 2012 року ОСОБА_5 звернувся з
позовом до ПАТ «ВТБ Банк», ТОВ «Ківіт»
про визнання недійсним договору поруки
№ 04КБ/2009/П-3 від 29 вересня 2009 року.

Позивач зазначав, що 29 вересня 2009
року між ВАТ «ВТБ Банк»,
правонаступником якого є - ПАТ «ВТБ
Банк», та ТОВ «Ківіт» було укладено
договір про надання овердрафту №
04КБ/2009-О. В подальшому йому стало відомо
про те, що в забезпечення цього
кредитного договору між ВАТ «ВТБ Банк»
та ним нібито було укладено договір
поруки № 04КБ/2009/П-3.

Посилаючись на те, що він не
підписував договір поруки, просив
визнати його недійсним.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 22 листопада 2012
року в задоволенні позову ОСОБА_5
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити його
позов в повному обсязі. На думку
апелянта рішення суду є незаконним та
необґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача та представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга в межах її доводів не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1-3, 5-6 ст. 203
ЦК України. Зокрема, ч. 3 ст. 203 ЦК України
передбачено, що волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Звертаючись з позовом про визнання
договору поруки № 04КБ/2009/П-3 від 29
вересня 2009 року, укладеного між ОСОБА_5
та ВАТ «ВТБ Банк» недійсним, позивач
посилався на те, що такий договір він не
підписував.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що позивач є директором
ТОВ «Ківіт», яке є позичальником за
кредитним договором від 29 вересня 2009
року, укладеним між ВАТ «ВТБ Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ВТБ
Банк», і ТОВ «Ківіт» строком до 29
березня 2010 року, та який підписаний
ОСОБА_5 від імені свого товариства (а.с.
8). Згідно цього договору ТОВ «Ківіт»
був наданий овердрафт з лімітом 2 100 000
грн. під 27% річних в разі користування
овердрафтом до 30 календарних днів та 40%
річних в разі користування коштами
понад 30 днів.

Внаслідок невиконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором
утворилась заборгованість станом на 20
квітня 2011 року в розмірі 4 709 523 грн. 50
коп.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 20 червня 2012 року, яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Миколаївської області 11 вересня
2012 року, стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ПАТ «ВТБ Банк» 3 893 282 грн. 64 коп.
заборгованості за вказаним вище
договором про надання овердрафту.

З п. 1.7 цього кредитного договору
вбачається, що в якості забезпечення
позичальником зобов'язань за цим
договором, позичальник укладає та/або
забезпечує укладання договору поруки з
фізичною особою ОСОБА_5 (зазначений
ідентифікаційний номер) (а.с. 9).

Дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_6 29 вересня 2009
року надала згоду на укладання її
чоловіком договору поруки, зі змістом
якого вона була ознайомлена (а.с. 31).

Згідно висновку судової
почеркознавчої експертизи від 02
жовтня 2012 року підпис від імені ОСОБА_5
у графі «поручитель» договору поруки
від 29 вересня 2009 року виконаний не
самим ОСОБА_5, а іншою особою (а.с. 48).

Проте, відповідно до висновку
повторної судової почеркознавчої
експертизи від 02 липня 2013 року,
проведеної за ухвалою апеляційного
суду, підпис від імені ОСОБА_5 у графі
«поручитель» договору поруки від 29
вересня 2009 року виконаний, ймовірно,
ОСОБА_5 та розбіжності у висновку з
первинною експертизою зумовлені
різною оцінкою виявлених ознак та
наданням для повторної експертизи
більшої кількості експериментальних
зразків (а.с. 180).

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

У відповідності до ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Тобто, позивачем не підтверджено факт
відсутності саме його підпису під
оспорюваним договором поруки.

Таким чином, договір поруки за
формою і змістом відповідає вимогам
закону, а факт підписання позивачем
договору поруки підтверджений
сукупністю доказів.

Доводи апеляційної скарги, що рішення
суду є незаконним та необґрунтованим
безпідставні та спростовуються
матеріалами справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду є законним і
обґрунтованим, а тому відсутні
підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити,
рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 22 листопада 2012 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді