Справа № 2 - 74 /13 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 лютого 2013 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8 про вселення,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2012 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою№3 по вул.Маршала Василевського,46-А у м.Миколаєві.

Позивач вказує на те, що 6 лютого 1987 року його дружині ОСОБА_9 було видано ордер на вказану квартиру. Після смерті дружини, в 2010 році він переоформив особовий рахунок на квартиру на себе та отримав про це свідоцтво. З моменту отримання дружиною ордеру на квартиру в ній були прописані: ОСОБА_9, ОСОБА_5, їх спільна донька ОСОБА_10 та син дружини від першого шлюбу ОСОБА_11 В 2008 році син його дружини ОСОБА_11 одружився та зареєстрував в квартирі свою дружину відповідачку у справі ОСОБА_6.

На початку 2010 року ОСОБА_11 тяжко захворів, а 7 березня 2012 року помер.

Посилаючись на те, що з 2010 року відповідачка припинила подружні стосунки з ОСОБА_11, добровільно змінила місце свого проживання та жодного разу в квартирі не зявлялася, витрат на комунальні послуги не несла, просив суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням.

Відповідачка ОСОБА_6 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_5, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8, про вселення, зміну договору найму.

Відповідачка вказувала на те, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_11 з 12.01.2008 року. За згодою його матері ОСОБА_9 вселилася до квартири як член сімї наймача та була зареєстрована в квартирі. Проживали вони з ОСОБА_11 в окремій кімнаті площею 11,4 кв.м.

Вона є приватним підприємцем з продажу дитячих товарів, які частково зберігала в кімнаті, де вони проживали з чоловіком. Починаючи з 2010 року ОСОБА_11 почав зловживати спиртними напоями, вести аморальний спосіб життя, а також продавати її товар, в звязку з чим вона була вимушена винайняти інше житло. Проте, незважаючи на такі обставини, вони з чоловіком не припиняли сімейних відносин до його смерті, а також вона приходила до спірної квартири, в якій до теперішнього часу залишилися деякі її особисті речі. Крім того після смерті чоловіка позивач змінив замки на дверях кімнати, а тому вона не може попасти до кімнати.

Посилаючись на викладені обставини, просила суд вселити її до квартири АДРЕСА_1 та змінити договір найму квартири, зобовязавши Миколаївську міську раду оформити з нею окремий договір найму на кімнату площею 11,4 кв.м.

Ухвалою суду від 05.12.2012 обидва позови обєднано в одне провадження та до участі у справі за зустрічним позовом ОСОБА_6 в якості співвідповідача залучено Миколаївську міську раду.

Ухвалою суду від 14.02.2013 року позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8, Миколаївської міської ради про зміну договору найму залишено без розгляду.

В судовому засіданні представник позивача первісний позов підтримав. Просив про його задоволення. В зустрічному позові ОСОБА_6 просив відмовити.

Відповідачка ОСОБА_6 просила задовольнити її зустрічний позов про вселення в квартиру. Відповідачка ОСОБА_4 в задоволенні позову ОСОБА_6 просила відмовити.

Представник третьої особи ЖКП Південь» в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, представника відповідачки, свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що будинок № 46-А належить до комунальної власності міста та знаходиться на балансі ЖКП «Південь».

06.02.1987 року дружині позивача ОСОБА_9 було надано ордер на житлове приміщення квартиру АДРЕСА_2 на склад сімї із чотирьох осіб: ОСОБА_9, її чоловіка ОСОБА_5, їх доньку ОСОБА_10 та сина ОСОБА_9 ОСОБА_12

Квартира складається з чотирьох кімнат, житловою площею 63,9 кв.м.

12 січня 2008 року ОСОБА_11 і ОСОБА_6 уклали шлюб. 25.03.2008 року ОСОБА_6 була зареєстрована в даній квартирі як член сімї наймача. В серпні 2008 року ОСОБА_9 померла. Після її смерті 24.02.2010 року ОСОБА_5 переоформив особовий рахунок на квартиру на своє імя та отримав про це свідоцтво.

У відповідності до ч.3 ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Виходячи з положень ст. 71 ЖК України та розяснень, що містяться в п.п. 10 і 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», право користування житловим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї зберігається протягом шести місяців або інших строків, передбачених цією статтею. В разі відсутності цих осіб понад встановлені строки з поважних причин (перебування у відрядженні, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) цей строк може бути продовжений судом.

Згідно зі ст..ст.29, 310 ЦК України місцем проживання фізичної особи э житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання, а також має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Як слідує з матеріалів цивільної справи, пояснень сторін і свідків в судовому засіданні, відповідачка ОСОБА_6 у спірній квартирі не проживає починаючи з початку 2010 року.

В судовому засіданні встановлені ті обставини, що не проживання відповідачки ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_3 було викликано саме неправомірними діями її чоловіка ОСОБА_11 Який, як пояснювали свідки в судовому засіданні при розгляді даної цивільної справи, та вбачається з наявної у справі характеристики дільничого інспектора міліції від 04.04.2012 року, постійно зловживав спиртними напоями, вів аморальний спосіб життя, періодично приводив до квартири, в якій він проживав з відповідачкою, інших осіб, які розпивали спиртні напої.

В той же час до своєї смерті ОСОБА_11 підтримував сімейні відносини зі своєю дружиною відповідачкою у справі ОСОБА_6, шлюб між ними не розривався.

До того ж після смерті ОСОБА_11 відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_4 змінила замки на дверях кімнати, де проживала ОСОБА_6 зі своїм чоловіком. Ці обставини вона повністю визнала в судовому засіданні.

За такого, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що не проживання відповідачки ОСОБА_6 в спірній квартирі повязане з поважними причинами, а тому її позов про вселення до квартири слід задовольнити, а в первісному позові ОСОБА_5 про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Керуючись ст.ст. 14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8 про вселення задовольнити.

Вселити ОСОБА_6 в квартиру АДРЕСА_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н.А. Спінчевська