провадження №4-с/487/78/13
справа №487/3688/13ц
У Х В А Л А

Іменем України

22.05.2013 Заводський районний суд міста ОСОБА_1

у складі: Головуючого судді - Кузьменко В.В.,

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті ОСОБА_1 скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Корабельного відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції,

встановив:

25.04.2013 ОСОБА_3 звернувся до Заводського районного суду міста ОСОБА_1 із скаргою, якою просив визнати неправомірною постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 05.12.2012, винесену старшим державним виконавцем Корабельного ВДВС Миколаївського МУЮ, ОСОБА_4, та скасувати її; визнати неправомірною постанову про розшук майна боржника від 20.02.2013, винесену державним виконавцем Корабельного ВДВС Миколаївського МУЮ ОСОБА_5 та скасувати її.

В судовому засіданні представник заявника - ОСОБА_6 вимоги скарги підтримала, наполягаючи на її повному задоволенні.

Державний виконавець Корабельного ВДВС Миколаївського МУЮ в задоволенні скарги просила відмовити.

Вивчивши матеріали скарги, цивільної справи в якій були видані виконавчі документи, що стали підставою для відкриття виконавчого провадження, та матеріали виконавчого провадження №33421772, суд дійшов наступного.

Судом установлено, що рішенням Заводського районного суду міста ОСОБА_1 від 24.01.2012 з ОСОБА_3, ОСОБА_7 на користь ПАТ Ерсте Банк солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 99 203.79 грн. та 1 121.4 грн. судових витрат. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 14.05.2012 вказане рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення судових витрат змінено, ухвалено стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_7 з кожного по 556.02 грн. судових витрат.

08.06.2012 у справі видано виконавчі листи, а 17.07.2012 державним виконавцем Корабельного ВДВС Миколаївського МУЮ, за місцем реєстрації проживання боржника ОСОБА_3, відкрито виконавче провадження про стягнення вказаної суми заборгованості.

05.12.2012 державним виконавцем Корабельного ВДВС Миколаївського МУЮ винесено постанову про накладення арешту на належний ОСОБА_3 транспортний засіб Chevrolet Lacetti NF, номер державної реєстрації ВЕ8440АХ, а 20.02.2013 постанову про розшук вказаного майна.

В той же час із матеріалів скарги та виконавчого провадження вбачається, що 26.01.2011 між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 укладено договір, за яким останньому було передано 120 000 грн. в якості позики.

В забезпечення виконання вказаного договору позики, 04.05.2011 між сторонами було укладено договір застави, за яким ОСОБА_3 передав ОСОБА_8 належний йому, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 554121 від 04.05.2011, автомобіль марки Chevrolet, модель Lacetti NF, номер державної реєстрації ВЕ8440АХ.

26.09.2011 вказаний договір було внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що підтверджується копією відповідного витягу від 26.09.2011 №33089207, наявного, в тому числі в матеріалах виконавчого провадження.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 52 Закону України Про виконавче провадження, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно.

Відповідно до частини 1, частини 3 статті 54 вказаного Закону, звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Як установлено судом заставодержателем за договором від 04.05.2011 є ОСОБА_8, а стягувачем у виконавчому провадженні №33421772 із примусового виконання рішення Заводського районного суду міста ОСОБА_1, зміненого рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 14.05.2012 - ПАТ Ерсте Банк.

Таким чином, суд приходить висновку, що накладення арешту на заставлене майно, що не належить стягувачу, в рамках звернення стягнення на майно божника є неправомірним, а тому цей захід забезпечення виконання рішення підлягає скасуванню.

Як наслідок скасування забезпечення виконання рішення у вигляді арешту майна боржника, підлягає скасуванню прийняте 20.02.2013 державним виконавцем рішення про розшук арештованого майна.

Ураховуючи викладене, керуючись статтями 383-387 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Корабельного відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції - задовольнити.

Постанову старшого державного виконавця Корабельного відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 05.12.2012 про арешт майна боржника та заборону його відчуження в рамках виконавчого провадження №33421772 визнати неправомірною та скасувати.

Постанову державного виконавця Корабельного відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 20.02.2013 про розшук майна боржника в рамках виконавчого провадження №33421772 визнати неправомірною та скасувати.

Ухвала може бути оскарженою до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста ОСОБА_1 шляхом подачі апеляційної скарги в пяти денний строк з дня її оголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Заводського районного

суду міста ОСОБА_1 Кузьменко