Справа № 727/5869/13-ц
Провадження № 2/727/1451/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2013 року
Шевченківський районний суд м.
Чернівці в складі:

головуючої судді Чебан В.М.

при секретарі Костащук І.І.,
Пугач Т.

з участю представника позивача
Білянського М.І.

з участі відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернівці цивільну справу
за позовом міського комунального
підприємства
"Чернівцітеплокомуненерго" до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення
заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги
централізованого опалення з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач МКП
«Чернівцітеплокомуненерго» в липні 2013
року звернувся до суду з позовом до
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги
централізованого опалення з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних, посилаючись на те, що
МКП « Чернівцітеплокомуненерго» в
вересні 2011 року звернулося з заявою,
про видачу судового наказу щодо
стягнення заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги
централізованого опалення з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних з відповідачів.
Шевченківський районний суд м.
Чернівці ухвалою від 16 грудня 2011 року
відмовив у прийнятті заяви.

В позовній заяві зазначено, що
позивач надає послуги
централізованого опалення в квартиру,
що знаходиться за адресою АДРЕСА_1,
опалювальною площею 40,20 кв.м. Вказана
квартира розташована в
багатоквартирному житловому будинку,
який вводився в експлуатацію з
комплексом інженерного обладнання, до
вказаного інженерного обладнання
входять прилади централізованого
опалення. Між позивачем та
відповідачами до 01.01.2006 р. існували
фактичні договірні правовідносини
передбачені ст. 11 ЦК України, шляхом
відкриття особового рахунку № НОМЕР_1.

Законом України «Про
житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004
року передбачено, що договори про
надання житлово-комунальних послуг,
укладені до набрання чинності цим
законом мають бути приведені у
відповідність із ним до 01.01.2006 р. На цій
підставі та у відповідності з типовим
договором, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 21.07.2005
року № 630, позивачем було розроблено
та направлено поштою проект договору
про надання послуг з централізованого
опалення відповідачам. На пропозицію
позивача укласти договір відповідачі
не відповіли.

Законом України «Про
житлово-комунальні послуги» п.1 ст.19
передбачено, що відносини між
учасниками договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Також в даному законі, а саме
п.3 ст.20 зазначено, що споживач
зобов'язаний укласти договір на
надання житлово-комунальних послуг
підготовлений виконавцем на основі
типового договору. Отже, зазначеним
законом передбачена обов'язкова
письмова форма договору про надання
послуг з центрального опалення.

Згідно ст.1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
споживачем житлово-комунальних послуг
є фізична або юридична особа, яка
отримує або має намір отримувати
житлово-комунальні послуги.

Як вказує позивач, послуги
централізованого опалення надавались
протягом опалювального періоду із
жовтня по квітень місяці відповідно
по роках. При розрахунках фактичних
обсягів та вартості спожитої теплової
енергії враховувались, зокрема,
середньодобове теплове навантаження,
кількість годин роботи
тепловикористовуючих установок у
розрахунковому періоді та коефіцієнт,
величина якого визначається в
залежності від температури
зовнішнього повітря і фактичної
кількості відпущеного тепла, з
урахуванням обґрунтованих
скарг-претензій.

У відповідності до ст.19 Закону
України «Про теплопостачання» від
02.06.2005 р. - споживач повинен щомісячно
здійснювати оплату теплопостачальній
організації за фактично відпущену
теплову енергію» та згідно п. 5 ч. 3 ст.
20 З.У. « Про житлово-комунальні послуги»
- споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки
встановлені договором або законом.

У відповідності до ст.ст. 64, 67, 156, 162 ЖК
України споживачі зобов'язані
щомісячно вносити на рахунок
підприємства оплату за централізоване
опалення їх квартири.

Згідно ст. 541 ЦК України - солідарний
обов'язок або солідарна вимога
виникають у випадках, встановлених
договором або законом, зокрема у разі
неподільності предмета зобов'язання,
а ст.ст. 64, 156 ЖК України передбачено, що
повнолітні члени сім'ї несуть з
наймачем (власником) солідарну
відповідальність за оплату
житлово-комунальних послуг.

Оплата за надані послуги повинна
здійснюватись відповідачами не
пізніше 20-го числа місяця, наступного
за розрахунковим згідно п.18 Постанови
Кабінету Міністрів України від 21 липня
2005 року № 630 « Про затвердження правил
надання послуг з централізованого
опалення...».

Однак, передбачених зазначеними
нормами обов'язків відповідачі не
виконують, внаслідок чого заборгували
позивачу за надані
житлово-комунальні послуги
централізованого опалення з 01.10.2009
р. по 31.05.2013 р. кошти в сумі 2 250,86 грн.

Як зазначає позивач, в 2009 році вони
зверталися з аналогічним позовом до
відповідачів. Судом задоволено позовні
вимоги на суму 1234,02 грн. ( період з
01.10.2007 р. по 30.09.2009 року ).

У відповідності до п. 24, 25 «Правил
надання послуг з централізованого
опалення, ...» затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 21 липня
2005 року № 630: споживач може відмовитися
від отримання послуг з
централізованого опалення у порядку,
що затверджується центральними
органами виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства;
самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води
забороняється.

Позивач зазначив, що на день подання
позовної заяви відповідачами
відповідних документів про те, що вони
в установленому порядку відмовилися
від централізованого опалення не
надано. Відповідачі користуються
послугами централізованого опалення,
однак не в повній мірі виконують
обов'язки по оплаті
житлово-комунальних послуг. На їх
попередження відповідачі не
прореагували, тим самим відмовилися в
добровільному порядку вирішити
питання по погашенню заборгованості.

Крім того, відповідно до п. 2 ст. 625
ЦК України, відповідачі на думку
позивача зобов'язані сплатити суму
боргу з урахуванням індексу інфляції
за весь час прострочення платежу та 3%
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Згідно
розрахунків позивача інфляційні
складають - 45,82 грн. та 3% річних - 57,66
грн..

На основі викладеного, просять суд
стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь МКП
«Чернівцітеплокомуненерго»
заборгованість за надані
житлово-комунальні послуги
централізованого опалення в сумі 2 250,
86 грн., 45,82 грн. - витрат від інфляційних
процесів, 57,66 грн. - три відсотки
річних та судовий збір.

Під час розгляду даної справи в суді
від позивача надійшла заява про
зменшення позовних вимог, згідно якої
позивач просить стягнути з
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь МКП
«Чернівцітеплокомуненерго»
заборгованість за надані
житлово-комунальні послуги
централізованого опалення в сумі 1
282,64 грн., 45,82 грн. - витрат від
інфляційних процесів, 57,66 грн. - три
відсотки річних та судовий збір.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити, вказавши, що у
відповідачки ОСОБА_2 існувала
заборгованість за надані
житлово-комунальні послуги
централізованого опалення в сумі 1234, 02
грн. в 2009 році, що змусило їх звернутися
до суду з позовом про стягнення з
відповідачки даної заборгованості.
Рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 26 лютого 2010 року
позовні вимоги МКП
«Чернівцітеплокомуненерго» були
задоволені та стягнуто з ОСОБА_2
заборгованість за надану теплову
енергію в сумі 1234,02 грн. за період з
01.10.2007 року по 30.09.2009 рік, однак дане
рішення суду не було виконане. Крім
того, представник позивача в судовому
засіданні не заперечував того факту, що
з 01.10.2009 року відповідачі проводили
оплати за споживання теплової енергії,
проте проплати які були здійснені
відповідачами відповідно до ст. 534 ЦК
України позивачем зараховувалися в
рахунок виконання рішення суду від 26
лютого 2010 р.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала, та
вказала, що до 01.10.2009 року в них
насправді існувала заборгованість
перед МКП
«Чернівцітеплокомуненерго» за
спожиту теплову енергію, яку рішенням
суду з них було примусово стягнуто.
Проте, починаючи з 01.10.2009 року вони
справно платять поточні платежі за
спожиту теплову енергію і в них немає
заборгованості перед позивачем за
період з 01.10.2009 рік по 31.08.2013 р. Просила
відмовити в задоволенні позовних вимог
позивача.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
судове засідання не з'явилися, проте
від них до початку судового засідання
надійшли заяви про розгляд даної
справи в їх відсутність, позовні вимоги
не визнають та просять відмовити в їх
задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали страви,
вважає, що в задоволенні позову МКП
«Чернівцітеплокомуненерго» слід
відмовити.

Судом встановлено, що рішенням
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 26 лютого 2010 року позовні
вимоги МКП «Чернівцітеплокомуненерго»
були задоволені та стягнуто з ОСОБА_2
заборгованість за надану теплову
енергію в сумі 1234,02 грн. за період з
01.10.2007 року по 30.09.2009 року. (а.с. 62-63).

Згідно розрахунку заборгованості у
відповідачів, що проживають АДРЕСА_1,
за надані послуги з централізованого
опалення за період з 01.10.2009 року по
31.08.2013 року існує заборгованість в
сумі 5343,86 грн. за надані послуги
централізованого опалення. ( а.с. 58).

Також як встановлено судом,
відповідно наявних в матеріалах
справи ксерокопій квитанцій, які
звірені з оригіналами відповідачка
систематично сплачувала поточні
витрати за надані послуги
централізованого опалення за кожен
місяць в період з 01.10.2009 року по 31.08.2013
року. ( а.с. 37-43, 67), чого не заперечував в
судовому засіданні сам представник
позивача.

Факт сплати відповідачкою саме
поточних виплат підтверджується
дослідженими судом ксерокопіями
квитанцій, з яких вбачається проплата
саме за відповідні місяці та роки. (
а.с. 37-43, 67).

Крім того, факт відсутності
заборгованості у відповідачів перед
позивачем підтверджується довідкою
МКП «Чернівцітеплокомуненерго» з якої
вбачається, що у відповідачки з
урахуванням останньої проплати в
жовтні 2013 р. в сумі 48,64 грн., борг
становить 1234 грн., що аналогічно
заборгованості що існувала станом на
30.09.2009 року та була стягнута згідно
рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 26
лютого 2010 року з відповідачки ОСОБА_2 (
а.с. 68).

Посилання представника позивача на
ст. 534 ЦК України, суд вважає
безпідставними, оскільки зазначена
стаття на думку суду не стосується
спірних правовідносин.

Правомірність списання існуючого
раніше боргу, відносно якого є рішення
суду, за рахунок поточних витрат не
передбачено чинним законодавством.

Правомірність своєї діяльності в
цій частині представником позивача
не доведена в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України -
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд вважає,
що в задоволенні позову міського
комунального підприємства
"Чернівцітеплокомуненерго" до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення
заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги
централізованого опалення з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних - слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10; 11; 58-61; 209; 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог міського
комунального підприємства
"Чернівцітеплокомуненерго" до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення
заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги
централізованого опалення з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на рішення суду може бути подана до
апеляційного суду Чернівецької
області через Шевченківський районний
суд м. Чернівці протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ: