Справа № 277/1512/13-ц
У х в а л а

"25" грудня 2013 р.
смт. Ємільчине

Суддя Ємільчинського районного суду
Житомирської області Прищепа Т.П.,
розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,-

встановила:

ОСОБА_1 з вернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди.

Позовна заява не відповідає вимогам
ст. 119 ЦПК України, зокрема у
відповідності до п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України, позовна заява повинна містити:
виклад обставин, якими позивач
обгрунтовує свої позовні вимоги,
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування.

Позивач просить стягнути з відповідача
моральну шкоду в розмірі 2500 грн.,
посилаючись на те, що 22.06.2013 року біля
24.00 год. в с. Рихальськ, Ємільчинського
району Житомирської області, біля
приміщення бару, на грунті особистих
неприязних відносин під час суперечки
ОСОБА_2 умисно завдав йому біля 25 ударів
руками та ногами по всьому тілу, в
результаті чого завдав йому фізичного
болю, наніс тілесні ушкодження та він
лікувався в стаціонарному відділенні
Ємільчинської ЦРЛ. В підтвердження
своїх вимог надає суду ухвалу від 14.08.2013
року про закриття кримінального
провадження у зв'язку з відмовою
законного представника та потерпілого
від обвинувачення та розписку про те,
що ОСОБА_2 сплатить з три місяці ОСОБА_1
1500 грн.

Зазначений доказ суд не розцінює як
належний, оскільки ухвалою суду про
відмову від обвинувачення не
встановлюється вина ОСОБА_2 в умисному
спричиненні ударів руками та ногами по
всьому тілу ОСОБА_1 Відповідно до ч. 4 ст.
61 ЦПК України, підставою звільнення від
доказування є, вирок у кримінальному
провадженні, що набрав законної сили,
або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою, тобто позивач повинен
підтвердити належними доказами факт
незаконних дій зі сторони ОСОБА_2, що
стали причиною спричинення моральної
шкоди.

Крім того, позивач не обгрунтував
глибину моральних страждань завданої
шкоди. Посилання на ст. 1167 ЦК України не
знаходять свого підтвердження в
доданих матеріалах, оскільки ч. 1 ст. 1167
ЦК України передбачає, що моральна
шкода завдана фізичній або юридичній
особи неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою яка її завдала за наявності
вини. З доданих матеріалів, як було
зазначено вище встановити вину ОСОБА_2
неможливо.

Розписку, якою ОСОБА_2 підтверджує
сплату позивачу коштів у розмірі 1500
грн., не вбачається за можливе вважати
належним доказом для позову про
стягнення моральної шкоди, оскільки
дана розписка буде вважатися доказом
для іншого позову, про стягнення боргу,
про стягнення боргу за договором
позички, тощо, тобто позивачу
посилаючись на вказану розписку як на
доказ потрібно змінити предмет позову.

Разом з тим слід зазначити, що під
час кримінального провадження позивач
(потерпілий в кримінальному
провадженні) та його законний
представник подали до суду заяви в яких
вказано, що претензій до ОСОБА_2 не
мають.

За таких обставин суддя залишає
заяву без руху та надає позивачу строк
для усунення виявлених недоліків, при
цьому необхідно звернути увагу на те,
що у відповідності до ч. 1
ст. 121 ЦПК України, строк для усунення
недоліків не повинен перевищувати
п'яти днів з дня отримання ухвали.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 119, 121 ЦПК України, -

ухвалила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення моральної шкоди -
залишити без руху та надати ОСОБА_1
строк для виправлення вказаних
недоліків, п'ять днів з дня отримання
копії ухвали суду.

Запропонувати ОСОБА_1 подати до
суду належним чином оформлену позовну
заяву у відповідності до ст. 119, ст. 120
ЦПК України.

У разі не виконання вимог закону
позовна заява вважатиметься не поданою
і буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя: Т. П. Прищепа