Справа № 428/5149/13-ц
08 жовтня 2013 рокум. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Посохова І.С.,
при секретаріКолядінцевій П.В.,
за участю позивачаБородавки С.В.,
представника позивачаТаранухи В.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24.08.2012 року він уклав з ОСОБА_2 договір позики, згідно з яким передав йому грошові кошти в сумі двадцять вісім тисяч сто двадцять пять доларів США і він зобовязався повернути їх до 24.03.2013 року, що підтверджується розписками від 24.08.2012 року, наданими йому відповідачем. По закінченню зазначеного строку відповідач борг не повернув. Згідно довідки від 26.06.2013 року, офіційний курс НБ України становить 799 гривень за 100 доларів США. Відповідно до розрахунку заборгованості, сума боргу 28 125 доларів США за курсом у 799 гривень за 100 доларів США становить 224 719 (двісті двадцять чотири тисячі сімсот девятнадцять гривень). У розписках відповідач зобовязався повернути борг до 24.03.2013 року. До теперішнього часу відповідач борг не повернув. На його прохання про добровільне повернення боргу не відповідає і не реагує. Гроші повернути відмовляється. У звязку з тим, що відповідач не бажає врегулювати спір мирним шляхом позивач змушений звернутися до суду. Для нього вказана сума є значною, і невиконання відповідачем своїх зобовязань ставить його в край скрутне матеріальне становище.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, суду пояснив, що відповідач позичив у нього 28 125 доларів США на розвиток бізнесу. 12 500 доларів США повинен був повернути 24.03.2012 року, а 15 625 доларів США помісячно до 24.03.2013 року. Однак він зник, на дзвінки не відповідає. Він зрозумів, що гроші повертати відповідач не збирається. Просив позов задовольнити у повному обсязі.
Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив суд позов задовольнити.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 24.08.2012 року він був присутній при передачі грошей ОСОБА_1 ОСОБА_2 в сумі 12 500 доларів США та 15 625 доларів США. При домовленості він не був присутній. У його присутності ОСОБА_2 писав розписки. Чому дві розписки він не знає, йому про це не розповідали. Він бачив як ОСОБА_2 забрав гроші.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що у серпні 2012 року її запросив ОСОБА_1 і вона була присутня при передачі грошей. ОСОБА_1 ОСОБА_2 передав дві суми 12 500 доларів США та 15 625 доларів США. Це відбувалось в один день і було написано дві розписки. З нею був присутній ОСОБА_4 Для яких цілей брав гроші ОСОБА_2 їй не відомо. Вона чула, що ОСОБА_2 зобовязався повернути гроші протягом півроку. Вона ставила свій підпис в двох розписках і бачила як при ній ОСОБА_2 ложив гроші до сумки.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Вислухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
В судовому засіданні встановлено, що згідно з розпискою від 24.08.2012 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 в борг 15 625 доларів США, а останній зобовязався повернути суму боргу до 24.03.2013 року.
Згідно з розпискою від 24.08.2012 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 в борг 12 500 доларів США, а останній зобовязався повернути суму боргу до 24.03.2013 року.
У вищевказаній розписці був визначений щомісячний графік погашення боргу, який починався з 24 жовтня 2012 року та закінчувався 24 березня 2013 року.
Таким чином, з матеріалів справи та пояснень позивача, наданих в судовому засіданні, встановлено, що відповідач свої зобовязання за договором позики перед позивачем не виконав і суму боргу у передбачений договором строк не повернув.
За таких обставин, суд вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача ОСОБА_2 перед позивачем ОСОБА_1, згідно з договором позики від 24.08.2012 року, а тому вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за договором позики від 24.08.2012 року у сумі 224 719 грн.
Вирішуючи питання про стягнення заборгованості в грошовій одиниці України, суд враховує розяснення викладені в п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» де зазначено, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. У звязку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 11, 509, 526, 527, 530, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н. НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 24.08.2012 року у сумі 224 719 (двісті двадцять чотири тисячі сімсот девятнадцять) гривень 00 копійок, що згідно з курсом НБУ станом на 01.07.2013 року, еквівалентно 28 125 доларам США.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 2 247 (дві тисячі двісті сорок сім) гривень 19 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

СУДДЯ І.С. ПОСОХОВ