Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2013 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3» на свою користь грошові кошти у розмірі 22602 грн. 94 коп. - на відшкодування завданої шкоди; 555,00 грн. - на відшкодування витрат, понесених на проведення автотоварознавчого дослідження та відправлення телеграфного повідомлення, а всього на загальну суму 23157 грн.94 коп., також стягнути з Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3» на свою користь сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 231 грн. 58 коп., що є предметом позову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснив, що 12 серпня 2013 року, близько 19.00 год. за адресою: м. Київ, вул. Шумського, 3-а (біля входу на територію ресторану «Колиба»), на спеціально відведеному майданчику для паркування авто, стався випадок, внаслідок якого відбулося пошкодження транспортного засобу марки «Мазда СХ9», державний номер НОМЕР_1, власником якого є позивач. Пошкодження транспортного засобу відбулося внаслідок недбалих дій працівників - будівельників та порушення норм безпеки щодо встановлення огорожувального паркану з боку ПАТ «Трест «Київміськбуд-3», наслідком цього стало падіння кріпильного елементу (кронштейну), який і спричинив падіння з верхнього поверху об'єкту будівництва шквалу щебеню, який сипався на припарковані транспортні засоби протягом 10-15 хвилин, та спричинив чисельні пошкодження, при цьому на місці події були присутні головний інженер та прораб зазначеного об'єкту будівництва, які визнали вину щодо інциденту. Даний факт був зафіксований працівниками відділу ДАІ у Дніпровському районі м. Києва, після чого заяву позивача було передано для проведення розслідування слідчому відділу Дніпровського РУ ГУ МВС у м. Києві. Вартість матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику транспортного засобу марки «Мазда СХ9», державний номер НОМЕР_1, склав 22 602, 94 грн., що підтверджується Звітом № 2576 від 28.08.2013 р. про оцінку майна (копія додається), також позивач просить відшкодувати витрати, понесені на проведення автотоварознавчого дослідження та відправлення телеграфного повідомлення у розмірі 555,00 грн., що підтверджується товарним чеком № 235 від 28.08.2013 р. Позивач вважає, що в розумінні положень ч.1 ст.1187 Цивільного кодексу України, будівельна діяльність є джерелом підвищеної небезпеки, оскільки створює підвищену ймовірність завдання шкоди через неможливість здіснення контролю з боку людей, а враховуючи той факт, що будівництво на об'єкті, розташованому за адресою: Київ, вул. Шумського, 3-а, здійснює ПАТ «Трест «Київміськбуд-3», що стало підставою для звернення до даної юридичної особи з вимогою відшкодувати задані збитки, пов'язані з пошкодженням транспортного засобу, оскільки в досудовому порядку відповідач відмовився відшкодувати завдану шкоду.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засідання позов підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та додаткових письмових пояснень, які долучено до справи, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Друзь Х.О. в судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі, з підстав викладених у письмових запереченнях на позов, які приєднано до матеріалів справи (а.с. 42-45), просила в позові відмовити в повному обсязі, мотивуючи тим, що на момент настання випадку, внаслідок якого відбулося пошкодження транспортного засобу «Мазда СХ9», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який мав місце 12.08.2013 року, позивач не був власником транспортного засобу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, де зазначено, що автомобіль за вказаним реєстраційним номером був зареєстрований за ОСОБА_1 16.08.2013 року. Крім того, як стверджує позивач, він залишив автомобіль на спеціально відведеному майданчику для паркування авто, за адресою: м. Київ, вул. Шумського, 3-а (біля входу на територію ресторану «Колиба»), в той же час у постанові Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві від 19.09.2013 року про закриття кримінального провадження зазначено, що ОСОБА_1 залишив вказаний автомобіль біля будинку №3-А по вул. Шумського в м. Києві, де проводиться будівництво багатоповерхового будинку, що унеможливлює встановити де саме позивачем на момент випадку було розміщено автомобіль. Представник позивача наголосила, що позивачем не доведено той факт, що шкода заподіяна позивачу з вини працівників Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3», ці обставини не встановлені правоохоронними органами, оскільки у постанові про закриття кримінального провадження слідчим лише зазначено, що «опитані мешканці вказаного будинку та інші громадяни повідомили, що з приводу вказаної ситуації інформацією не володіють, свідками чи очевидцями не були». Також, представник позивача вважає, що наданий позивачем Звіт №2576 про оцінку майна (автотоварознавче дослідження), складений суб'єктом оціночної діяльності Фізичної особою - підприємцем ОСОБА_5 28 серпня 2013 року, не може слугувати належним доказом, що підтверджує розмір заподіяної позивачу шкоди, оскільки подія мала місце 12 серпня 2013 року, в той же час Звіт про оцінку майна складений спеціалістом - оцінювачем лише 28 серпня 2013 року, при цьому підставою проведення оцінки майна є визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, внаслідок пошкодження при ДТП, тому за відсутності належних та допустимих доказів, які мали підтвердити факт заподіяння шкоди з вини працівників відповідача, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача - Рубан Л.М. в судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі, з підстав викладених у письмових запереченнях на позов, які приєднано до матеріалів справи (а.с. 42-45), просила в позові відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача ОСОБА_3, представників відповідача Друзь Х.О. та Рубан Л.М., оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що 19 вересня 2013 року слідчим СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в місті Києві Поспєєвим Р.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження, на підставі якої кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0013253 від 13.08.2013 року, закрите у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. (а.с.9)

Як встановлено судом у мотивувальній частині постанови: « 12 серпня 2013 року до Дніпровського РУ ГУМВС України в місті Києві надійшла заява гр.. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає: АДРЕСА_1 щодо пошкодження автомобіля. Як пояснив ОСОБА_1, що керує автомобілем «Мазда СХ9» д.н.з. НОМЕР_1 .12.08.2013 року вказаний автомобіль залишив біля будинку 3-А по вулиці Шумського в м. Києві, де на даний час проводиться будівництво багатоповерхового будинку. В цей час з верхніх поверхів почав падати щебінь, чим пошкодив його автомобіль, а саме розбите заднє скло, пошкодження лакофарбового покриття на всьому кузові. Довідку вартості вказаного пошкодження не надав, в зв'язку з чим встановити суму заподіяного матеріального збитку не надалось можливим. Будучи опитаними працівники вказаного будинку повідомили, що дійсно 12.08.2013 року почав сипатись щебінь випадково, та потрапив на автомобілі, які стояли поруч, чим їх пошкодив, причина падіння щебеню невідома».

Звертаючись з позовом до суду, позивач ОСОБА_1 просив відшкодувати за рахунок Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3» матеріальну шкоду в розмірі 22602 грн. 94 коп., яка складає вартість матеріального збитку завданого пошкодженням транспортного засобу - автомобіля «Мазда СХ9», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого є позивач, яка визначена на підставі Звіту №2576 про оцінку майна (автотоварознавче дослідження), складений суб'єктом оціночної діяльності Фізичної особою - підприємцем ОСОБА_5 28 серпня 2013 рок, мотивуючи тим, що будівельна діяльність є джерелом підвищеної небезпеки, оскільки створює підвищену ймовірність завдання шкоди через неможливість здіснення контролю з боку людей, що є безумною підставою для відшкодування завданої шкоди на підставі ст.1187 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.1187 Цивільного кодексу України діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб, - є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична або фізична особа, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз'яснено у п. 4 та п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" із змінами та доповненнями, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав; відповідальність юридичної особи настає лише у випадку, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах, була працівником цієї організації.

Правові, економічні, соціальні та організаційні основи діяльності, пов'язані з об'єктами підвищеної небезпеки, і спрямований на захист життя і здоров'я людей та довкілля від шкідливого впливу аварій на цих об'єктах шляхом запобігання їх виникненню, обмеження розвитку і ліквідації наслідків, регулюється Законом України "Про об'єкти підвищеної небезпеки".

Об'єкт підвищеної небезпеки - це об'єкт, на якому використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси, а також інші об'єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру.

Відповідності до ст. 24 Закону України «Про планування та забудову територій» фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міської державної адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво об'єкта містобудування.

У разі прийняття сільською, селищною чи міською радою рішення про надання земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності для розміщення об'єкта містобудування в порядку, визначеному земельним законодавством, зазначене рішення одночасно є дозволом на будівництво цього об'єкта.

Крім дозволу на будівництво, забудовник повинен мати розроблену та затверджену проектну документацію, повинен отримати дозвіл на виконання будівельних робіт.

Як встановлено ст. 29 Закону України «Про планування та забудову територій» дозвіл на виконання будівельних робіт - це документ, що засвідчує право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд, видачу ордерів на проведення земляних робіт.

Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів.

Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затверджене Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 р. N 273, встановлює порядок та умови надання дозволу на виконання будівельних робіт з нового будівництва, розширення, реконструкції, технічного переоснащення, реставрації та капітального ремонту об'єктів.

Розділ 4 Положення про надання дозволу на виконання будівельних робіт містить перелік будівельних робіт, для виконання яких не вимагається дозвіл. Згідно вищеназваного Розділу будівництво автостоянок вимагає отримання дозволу на виконання робіт.

Згідно ст. 24 Закону України «Про охорону праці» власник, який створив нове підприємство, зобов'язаний одержати від органів державного нагляду за охороною праці дозвіл на початок його роботи.

Відповідно до п.3 Положення про видачу Державним комітетом по нагляду за охороною праці власникові підприємства, установи, організації або уповноваженому ним органу дозволу на початок роботи підприємств, установи, організації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.10.1993 р.№ 831, дозвіл на початок роботи підприємства є офіційним документом, який дозволяє експлуатацію підприємства у робочих режимах.

Згідно п. 4 Положення дозвіл на початок роботи підприємства видається органами Держнаглядохоронпраці за наявності позитивних висновків органів державного пожежного нагляду, санітарно-епідеміологічної служби, а в разі потреби органів нагляду з ядерної та радіаційної безпеки про готовність підприємства до роботи.

Отже, розміщення об'єктів містобудування, їх будівництво, порядок введення їх експлуатацію та умови його подальшого використання є запорукою уникнення випадків заподіяння шкоди життю, здоров'ю та майну громадян.

Відповідно до Додатку «Б» ДБН В.2.3-15:2007 «Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів» автостоянка - спеціально обладнана відкрита площадка для постійного або тимчасового зберігання легкових автомобілів та інших мототранспортних засобів.

Таким чином, автомобільна стоянка є об'єктом містобудування і являє собою об'єкт транспортної інфраструктури.

Законом України «Про основи містобудування» регламентовано, що автомобільна стоянка є об'єктом містобудування, а тому її розміщення повинно відповідати містобудівний документації та здійснюватися на підставі розробленої і погодженої у встановленому законом порядку проектній документації.

Відповідно до п. 27 «Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках» затверджених Постановою КМУ від 22 січня 1996 р. №115, автостоянки гарантують схоронність транспортних засобів, прийнятих на зберігання згідно з цими Правилами, а у разі їх зникнення, розукомплектування чи пошкодження під час зберігання несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку.

Як з'ясовано судом, Публічне акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-3» є окремою юридичною особою, відповідно до дозволу на виконання будівельних робіт №1633-Дн/Т від 28 вересня 2009 року, який видано Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, проводить будівельні роботи з будівництва житлового будинку з приміщеннями соцільно-громадського призначення та підземним паркінгом на перетині вул. Юрія Шумського та вул. Березняківської у Дніпровському районі м. Києва. (а.с.56)

Виходячи з норм чинного законодавства, діяльність юридичної особи, яка пов'язана з виконанням будівельних робіт, що здійснюється на підставі отриманого у встановленому порядку дозволу на виконання будівельних робіт, який містить перелік будівельних робіт, не є джерелом підвищеної небезпеки у розумінні положень ст. 1187 Цивільного кодексу України.

За вимог цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. ( ч.1 та 2 ст.1166 Цивільного кодексу України)

Стаття 1192 Цивільного кодексу України зобов'язує особу, яка завдала шкоду, відшкодувати її в натурі за вибором потерпілого (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо), або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасників правовідносин за рахунок іншого суб'єкта - правопорушника.

Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного зв'язку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони. Тобто, протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитками, що виникли у потерпілої особи, - наслідком протиправної поведінки заподіювача.

Відповідно до положень частини першої ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдачем шкоди або особою, яка відповідна до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Виходячи з предмету позову та суб'єктивного складу сторін у справі, суд вважає недоведеними вимоги позивача ОСОБА_1 про відшкодування за рахунок Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3» матеріального збитку в розмірі 22602,94 грн., що складає вартість матеріального збитку завданого внаслідок пошкодження транспортного засобу, оскільки в межах даного спору не встановлено обставин, які зумовлювали б настання цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, інших підстав для відшкодування завданих збитків за рахунок юридичної особи - Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3», в тому числі з урахуванням положень ст. 1172 Цивільного кодексу України, позивачем не наведено, в той же час суд діє в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, як це передбачено ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, та не має права вийти за межі заявлених позовних вимог.

Також, суд не вбачає підстав для відшкодування за рахунок Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3» витрат понесених позивачем в розмірі 555,00 грн.60 коп., які включають витрати на проведення автотоварознавчого дослідження та відправлення телеграфного повідомлення, оскільки відшкодування цих витрат залежить від з'ясування судом підстав для відшкодування позивачу завданої шкоди саме в обсязі визначеному у Звіті №2576 про оцінку майна (автотоварознавче дослідження), складений суб'єктом оціночної діяльності Фізичної особою - підприємцем ОСОБА_5 28 серпня 2013 рок, та підлягає доказуванню з урахуванням положень ст.1192 Цивільного кодексу України, тому не може бути самостійним предметом спору.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1166, 1167, 1172, 1187, 1192 Цивільного кодексу України, ст. 24 Закону України «Про охорону праці», ст.ст.24, 29 Закону України «Про планування та забудову територій», Положенням про видачу Державним комітетом по нагляду за охороною праці власникові підприємства, установи, організації або уповноваженому ним органу дозволу на початок роботи підприємств, установи, організації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.10.1993 р. № 831, Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених Постановою КМУ від 22 січня 1996 року №115, п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", ст.ст.1, 4, 10, 11, 56, 58, 60, 61, 79, 84, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

С у д д я