Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

10 грудня 2013 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Неганової Н. В. ,

при секретарі - Онопченко О.
А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю «УніКредит Лізинг»
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що 15.12.2008 року між ним та ОСОБА_1
укладено договір фінансового лізингу
№52/1-РР, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2,
відповідно до якого позивач купує
автомобіль для наступної його платної
передачі відповідачу у фінансовий
лізинг на умовах та у строки, визначені
договором. На виконання умов договору
позивач придбав предмет лізингу та
передав його у користування
відповідачу за актом приймання
передачі від 31.12.2008 року. Відповідач
зобов»язаний був сплачувати за
користування предметом лізингу
лізингові платежі за графіком. Однак
відповідач свої зобов»язання за
договором не виконав, лізингові
платежі не сплачував. Тому позивач,
реалізуючи своє право на односторонню
відмову від договору фінансового
лізингу, з 15.10.2009 року припинив дію
договору, надіславши про це
відповідачеві повідомлення.
Заборгованість відповідача за
договором фінансового лізингу за
період з грудня 2008 року по жовтень 2009
року становить 129 648 гривень 71 копійку.
Позивач вважає, що за прострочення
виконання грошового зобов»язання
відповідач має сплатити 3 % річних у
розмірі 15 027 гривень 72 копійки,
інфляційні втрати в розмірі 23 827
гривень 72 копійки, а також пеню в
розмірі 480 374 гривні 35 копійок. Позивач
просить стягнути на його користь з
відповідача заборгованість в
загальній сумі 648 878 гривень 50 копійок, а
також судові витрати.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги з
тих же підстав, просив позов
задовольнити, не заперечував проти
постановлення заочного рішення по
справі.

Відповідач в судове засідання повторно
не з»явився, про причини неявки не
повідомив, тому суд вважав за можливе
розглядати справу за його відсутності
і постановити заочне рішення.

Вислухавши представника позивача,
вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позов підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні,
15.12.2008 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «УніКредит Лізинг» і
ОСОБА_1 укладено договір фінансового
лізингу №52/1-РР, за умовами якого
позивач відповідно до наданої
відповідачем специфікації купує
автомобіль для наступної його платної
передачі відповідачу у фінансовий
лізинг на умовах, передбачених
договором, на строк, визначений у
графіку, але у будь-якому випадку не
менше одного року. Відповідач
зобов»язаний сплачувати за
користування предметом лізингу
лізингові платежі згідно з графіком
(а.с. 8-15 - копія договору). Предметом
лізингу за договором був легковий
автомобіль «Ауді». Договір посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2,
зареєстровано в реєстрі за №4039.

29.12.2008 року між сторонами укладено
додатковий договір №1 до договору
фінансового лізингу №52/1-РР, відповідно
до якого було змінено предмет лізингу,
ціна предмету та графік лізингових
платежів. Предметом лізингу за
договором став легковий автомобіль
«Мерседес Бенц» (а.с.14-15 - копія договору
з додатками). Договір посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2

31.12.2008 року предмет лізингу - автомобіль
«Мерседес Бенц» д.н. НОМЕР_1 був
переданий ОСОБА_1 у користування, що
підтверджується актом
прийому-передачі (а.с. 16).

Відповідач порушив умови договору, не
сплачував лізингові платежі.

09.10.2009 року позивач, реалізуючи своє
право на односторонню відмову від
договору фінансового лізингу
відповідно до п.4.2.16 договору, направив
відповідачеві повідомлення про
відмову від договору фінансового
лізингу та розірвання договору з 15.10.2009
року, вимагаючи при цьому повернути
автомобіль, документи на нього та
ключі, а також сплатити заборгованість
по лізингових платежах (а.с. 16-17 - копія
повідомлення).

Як зазначив позивач, заборгованість
відповідача за договором фінансового
лізингу за період з 15.12.2008 року по 14.10.2009
року становить 129 648 гривень 71 копійку
(а.с.15 зворот - графік лізингових
платежів).

Оскільки відповідач заборгованість по
лізингових платежах не повернув,
розмір заборгованості підлягає
стягненню з нього за рішенням суду.

Відповіднго до ст.625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача
3 % річних за період з 01.04.2009 року по
31.05.2013 року в сумі 15 027 гривень 72
копійок, а також інфляційні втрати за
період з 01.04.2009 року по 30.04.2013 року у
розмірі 23 827 гривень 72 копійки.

На підтвердження цих вимог позивач
надав розрахунок (а.с. 3,4).

Суд вважає за можливе задовольнити
вимоги про стягнення 3 % річних та
інфляційних втрат, оскільки вони
відповідають чинному законодавству і
підтверджуються наданим розрахунком.

Отже, загальна сума, яка підлягає
стягненню з відповідача, становить 168 504
гривні 15 копійок (129 648,71 грн./сума боргу/
+ 15 027,72 грн. /3 % річних/ + 23 827,72
/інфляційні/ = 168 504,15 грн.)

Також позивач просить стягнути з
відповідача неустойку за прострочення
повернення предмету лізингу
відповідно до п.5.1.17 договору
фінансового лізингу в розмірі 480 374
гривні 35 копійок за період з 21.10.2009 року
по 31.05.2013 року.

Суд вважає, що вимоги про стягнення
неустойки не можуть бути задоволені,
оскільки п.5.1.17 договору фінансового
лізингу визначає обов»язок
лізингоодержувача щодо сплати
неустойки у випадку припинення дії
договору лізингу з ініціативи
лізингоодержувача. Оскільки договір
фінансового лізингу був припинений з
ініціативи позивача - лізингодавця, то
в цьому випадку стягнення неустойки
відповідно до п.5.1.17 договору
фінансового лізингу неможливе.

Враховуючи наведене, суд вважає,
що позов в судовому засіданні
доведений частково і підлягає
частковому задоволенню.

Стягненню з відповідача підлягає
судовий збір.

На підставі наведеного ст.ст. 526, 527, 530,
610, 625, 626, 628, 806 ЦК України, керуючись ст.
ст. 10, 11, 88, 209, 213, 214, 215, 216, 218, 226 ЦПК
України,

суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «УніКредит Лізинг»
() заборгованість в
загальній сумі 168 504 гривні 15 копійок,
судовий збір в сумі 1 685 гривень 04
копійки, а всього стягнути 170 189 гривень
19 копійок (сто сімдесят тисяч сто
вісімдесят дев»ять гривень
дев»ятнадцять копійок).

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва протягом
десяти днів з дня проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя Н. В. Неганова