РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2013 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бондаренка Ю.О.,

суддів: Павліченко С.В., Собослой Г.Г.,

при секретарі Чейпеш С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ПАТ Страхова компанія Провідна, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 травня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

В квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2 та ПАТ Страхова компанія Провідна, якою просив стягнути з ПАТ Страхова компанія Провідна на його користь 7 870,33 грн. доплати страхового відшкодування за пошкодження належного йому транспортного засобу, стягнути з ОСОБА_2 1 000,00 грн. моральної шкоди та стягнути.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 13 січня 2013 року в м. Ужгороді водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Suzuki, реєстраційний номерний знак АО 12778 АВ, допустив зіткнення з транспортним засобом Volvo, реєстраційний номерний знак АО 1980АХ, який перебуває у його володінні. Внаслідок настання ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 січня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована за полісом АВ №5871519 в ПАТ СК Провідна обовязкового страхування такої відповідальності та умовами цього полісу встановлено ліміт відповідальності страховика за заподіяну майну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. і нульова франшиза. Відповідно до калькуляції страховика від 14.02.2013 року №2246В загальна вартість матеріалів та робіт по відновленню пошкодженого транспортного засобу склала 15 791,28 грн. та 15.02.2013 року страховик склав страховий акт №1 про виплату страхового відшкодування у розмірі 6 980,67 грн., які і були виплачені. Реальна вартість матеріалів і робіт по відновленню транспортного засобу Volvo склала 14 851,00 грн. відповідно до акту виконаних робіт ПП ОСОБА_3 від 11.02.2013 №10, накладної №151 від 28.01.2013 року про вартість матеріалів і запчастин та розрахункової квитанції від 28.01.2013 серії КЕУС РК-1 №128174. Таким чином, відповідач ПАТ СК Провідна недоплатила 7 870,33 грн. страхового відшкодування. Також, враховуючи значну суму шкоди та не маючи можливості самостійно і одразу оплатити ремонтні роботи по відновленню свого транспортного засобу, користувався пошкодженим, що завдавало значних душевних страждань, виплаканим почуттям сорому і дискомфорту. Крім того, за надання правової допомоги адвоката сплатив 1 800,00 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 травня 2013 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Провідна на користь ОСОБА_1 7 870,33 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 500,00 грн. моральної шкоди та стягнуто з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Провідна та ОСОБА_2 солідарно на користь ОСОБА_1 229,40 грн. судового збору та 1 800,00 грн. витрат на оплату правової допомоги адвоката.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник за довіреністю ОСОБА_4, яка діє в інтересах ПАТ Страхова компанія Провідна, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на грубе порушення норм матеріального та процесуального права, невстановлення обставин, що мають істотне значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 травня 2013 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

В судовому засіданні представник апелянта скаргу з наведених в ній підстав підтримала та просила задовольнити.

Представник ПАТ Страхова компанія Провідна вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справ, що 13 січня 2013 року в м. Ужгороді водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Suzuki, реєстраційний номерний знак АО 12778 АВ, допустив зіткнення з транспортним засобом Volvo, реєстраційний номерний знак АО 1980АХ, який перебуває у його володінні. Внаслідок настання ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 січня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована за полісом АВ №5871519 в ПАТ СК Провідна обовязкового страхування такої відповідальності. Відповідно до калькуляції страховика від 14.02.2013 року №2246В загальна вартість матеріалів та робіт по відновленню пошкодженого транспортного засобу склала 15 791,28 грн.

15.02.2013 року страховик склав страховий акт №1 про виплату страхового відшкодування у розмірі 6 980,67 грн., які в подальшому були перераховані відповідачу. Відповідно до акту виконаних робіт ПП ОСОБА_3 від 11.02.2013 №10, накладної №151 від 28.01.2013 року про вартість матеріалів і запчастин та розрахункової квитанції від 28.01.2013 серії КЕУС РК-1 №128174, реальна вартість матеріалів і робіт по відновленню транспортного засобу Volvo склала 14 851,00 грн.

15 березня 2013 року ОСОБА_1 звертався до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Провідна із заявою про доплату страхового відшкодування, але відповіді не отримав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції зазначив, що страхова компанія не у повному обсязі сплатила страхове відшкодування, а тому різниця між сплаченою сумою страхового відшкодування та фактичними витратами позивачки на відновлюваний ремонт автомобіля підлягає стягненню зі страхової компанії.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Законом України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює відносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Статтею 29 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована за полісом АВ №5871519 в ПАТ СК Провідна обовязкового страхування такої відповідальності з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну у пятдесят тисяч гривень (а.с.7).

15.02.2013 року страховик склав страховий акт №1 про виплату страхового відшкодування у розмірі 6 980,67 грн., які в подальшому були перераховані відповідачу, що сторонами не оспорюється.

Відповідно до акту виконаних робіт ПП ОСОБА_3 від 11.02.2013 №10, накладної №151 від 28.01.2013 року про вартість матеріалів і запчастин та розрахункової квитанції від 28.01.2013 серії КЕУС РК-1 №128174, реальна вартість матеріалів і робіт по відновленню транспортного засобу Volvo склала 14 851,00 грн. З врахуванням зносу замінюваних запчастин (деталей) на 70% (відповідно до п.7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів) сума страхового відшкодування склала 8 410,30 грн. (9 201,00 грн. 6 440,70 грн. (сума зносу) + 5 650,00 грн. (вартість відновлюваних робіт)).

Таким чином, відповідно до ст.29 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів яким передбачено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, сума доплати страхового відшкодування ОСОБА_1 складає 1 429,63 грн.

Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Частиною 22.1 ст.22 Закону визначено, що при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до вказаного полісу та вимог ст.22 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів будь-яка матеріальна шкода в розмірі до 50000 грн. підлягає відшкодуванню страховиком - ПАТ СК Провідна. Отже, володілець джерела підвищеної небезпеки, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, має відповідати за заподіяну ним шкоду тільки, в розмірі, який перевищує ліміт відповідальності страховика (страхову суму), франшизу і втрату товарної якості автомобіля у разі її наявності.

Оскільки майнові вимоги позивача не виходять за межі страхових сум (ліміту відповідальності), зазначених у страховому полісі, суд дійшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для застосування ст.1194 Цивільного кодексу і стягнення з відповідача ОСОБА_2 грошових коштів як різниці, яка не покривається страховою виплатою за полісом страхування цивільно-правової відповідальності, так як згідно ст.1194 ЦК передбачається, що відповідальність за завдану шкоду несе страховик, а володілець несе відповідальність лише у разі недостатності страхової виплати.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції неправомірно стягнуто відшкодування витрат на правову допомогу авансом в єдиному розмірі 1 800,00 грн., без доказів про отримання такої допомоги та її погодинної калькуляції, не приймаються судом до уваги, оскільки в матеріалах справи наявний розрахунок вартості правової допомоги із погодинною оплатою праці, відповідно до Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах №4191-17 від 20.12.2011 року (а.с.22).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду, оскільки носять субєктивний характер та не ґрунтуються на вимогах закону, тому не дають підстав для її задоволення.

Висновок суду про наявність правових підстав для покладення на відповідача, як особу, визнану винною в ДТП, відповідальності за заподіяну моральну шкоду узгоджується з положеннями ст.23 Закону, п.3 ст.23 ЦК України.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.309 ч.1 п.4 ЦПК України, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, рішення не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст.338 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати за правилами ст.88 ЦПК України підлягають присудженню ОСОБА_1 з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Провідна та з ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника за довіреністю ПАТ Страхова компанія Провідна задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 травня 2013 року змінити.

Стягнути з ПАТ Страхова компанія Провідна на користь ОСОБА_1 доплату страхового відшкодування в розмірі 1 429,63 грн.

Стягнути з ПАТ Страхова компанія Провідна на користь ОСОБА_1 частину сплаченого судового збору в розмірі 27,12 грн. та 212,84 грн. витрат на правову допомогу

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину сплаченого судового збору в розмірі 14,58 грн. та 114,43 грн. витрат на правову допомогу

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: