Справа № 2-160/11
Провадження №2/712/17/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2013 року Соснівський районний
суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді
Кальчук А.П.

при секретарі
Онищенко Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Черкаси
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Перша Черкаська
державна нотаріальна контора про
визнання правочину недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2, третя особа: Перша
Черкаська державна нотаріальна
контора про визнання правочину
недійсним, обгрунтовуючи свої вимоги
тим, що 26 березня 2008 року її брат -
ОСОБА_3 залишив заповіт, яким свій
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1 заповів своїй сусідці - ОСОБА_2.

Заповіт посвідчено 26 березня 2008 року в
Першій Черкаській державній
нотаріальній конторі за реєстром №
44782725.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Про смерть
свого рідного брата вона дізналася
випадково, коли пішла його провідати і
не змогла потрапити на територію
подвір'я, де проживав її брат, оскільки
відповідачка не допустила її на
територію і повідомила, що її брат
ОСОБА_3 помер і залишив заповіт, яким
дане домоволодіння заповів їй, а тому
вона має повне право не допускати її на
територію своєї власності. Об'їздивши
всі лікарні, вона дізналась, що 01.05.2008
року ОСОБА_3 дійсно був доставлений в
морг Першої міської лікарні. 05.05.2008 року
тіло її брата з моргу забрала ОСОБА_2, не
повідомивши рідних про смерть ОСОБА_3,
організувала його поховання.

Вона являється рідною сестрою ОСОБА_3,
інших родичів у нього не було. Вона
постійно провідувала свого брата та
здійснювала за ним постійний догляд.
Вважає, що вона мала повне право знати
про смерть свого брата та бути
присутньою на його похованні.

В 2008 році ОСОБА_3 виповнилось 80 років. На
цей час стан його здоров'я різко
погіршився. Розвивався віковий
склероз, почастішали випадки не
сприйняття ним дійсних подій,
правильної життєвої орієнтації.

Неадекватна поведінка ОСОБА_3
викликала необхідність обстеження
його лікарем 14.02.2008 року. В період, коли
було здійснено посвідчення заповіту на
користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 був хворий і у
нього спостерігався процес судинної
деменції, що підтверджується довідкою
№ 2008 від 27.10.2008 року.

Позивачка просила визнати заповіт
ОСОБА_3, посвідчений Першою Черкаською
державною нотаріальною конторою за
реєстром № 44782725 на користь
відповідачки ОСОБА_2 недійсним.

В судовому засіданні представник
позивачки позовні вимоги підтримав та
просив суд визнати заповіт ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 недійсним, пояснивши, що
по даній справі була проведена
посмертна судово-психіатрична
експертиза і зроблений відповідний
висновок. Даний висновок сумнівів не
викликає, експертові були надані всі
необхідні матеріали для проведення
експертизи, дана категорія експертиз
проводиться виключно по медичним
документам, в результаті ним, як
фахівцем в даній галузі, було зроблено
відповідний висновок. Посилання
відповідача про те, що не були допитані
свідки про події 14.02.2008 року є
безпідставними, в зв'язку з тим, що сама
відповідачка могла при допиті свідків
задати дані питання. Ні один, з
допитаних в судовому засіданні,
свідків не має медичної освіти, і не міг
пояснити, чи міг померлий ОСОБА_3 на
момент укладення заповіту
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними.

Представники відповідача в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнали, та просили суд в позові
відмовити.

Представник Першої Черкаської
державної нотаріальної контори в
судове засідання не з'явився, скерував
до суду заяву в якій просить справу
розглянути без його участі, у вирішенні
справи покладається на компетентність
суду. В даному листі Перша Черкаська
державна нотаріальна контора
повідомляє, що при посвідченні
заповіту нотаріус відповідно до п. 13, 14
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
встановив особу заповідача ОСОБА_3 (по
паспорту громадянина України),
перевірив його дієздатність (шляхом
особистої бесіди).

Заслухавши пояснення
представників сторін, допитавши
свідків, дослідивши матеріали
цивільної справи, судом встановлені
наступні факти та відповідні їм
правовідносини, які регулюються
нормами цивільного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3, який являвся
рідним братом позивачки.

24 березня 2008 року ОСОБА_3 залишив
заповіт, яким свій будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1
заповів відповідачці ОСОБА_2. Заповіт
посвідчено 24 березня 2008 року в Першій
Черкаській державній нотаріальній
конторі за реєстром № 44782725 державним
нотаріусом Кам»янецьким В.В.

Позивачка вказувала, що в силу похилого
віку у ОСОБА_3 стан здоров'я різко
погіршився. Розвивався віковий
склероз, почастішали випадки не
сприйняття ним дійсних подій,
правильної життєвої орієнтації. Також
зазначала, що в період, коли було
здійснено посвідчення заповіту на
користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 був хворий і у
нього спостерігався процес судинної
деменції, що підтверджується довідкою
№ 2008 від 27.10.2008 року.

Проте в матеріалах справи
знаходиться лист №317/2-22 від 05.02.2009р., (
а.с. 96 т.1), в якому Перша черкаська
державна нотаріальна контора
повідомляє, що при посвідченні
заповіту нотаріус відповідно до п. 13, 14
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
встановив особу заповідача ОСОБА_3 (по
паспорту громадянина України),
перевірив його дієздатність (шляхом
особистої бесіди).

При посвідченні 24.03.2008 року за р. №
4-244 заповіту від імені ОСОБА_3 у
нотаріуса не виникли сумніви у його
дієздатності.

Заповідач адекватно реагував на
запитання, мав намір та бажав скласти
заповіт, при цьому чітко зазначав ім'я
особи на користь якої бажає скласти
заповіт - ОСОБА_2, у результаті чого
прослідковується його чітка воля.
Скласти заповіт на інших осіб не бажав.

ОСОБА_3 чітко пам'ятав число,
місяць і рік свого народження та місце
народження. Крім того, ОСОБА_3 сам
здійснив виклик нотаріуса для
посвідчення заповіту на дому, про що
свідчить його підпис у журналі обліку
викликів нотаріуса для вчинення
нотаріальних дій поза робочим місцем.

Також, заповідачу було роз'яснено
зміст ст. 1241 ЦК України (право на
обов'язкову частку у спадщині
спадкоємців за законом першої черги),
ст. 1254 ЦК України (право на скасування
заповіту), ст. 1307 ЦК України (про
нікчемність заповіту стосовно майна,
яке є об'єктом спадкового договору).

До того ж, ОСОБА_3 ознайомився зі
змістом заповіту, вказав в тексті
заповіту, що заповіт записаний з його
слів та прочитаний ним вголос, був з ним
згідний, власноручно підписав його та
розписався в реєстрі для реєстрації
нотаріальних дій про отримання
заповіту.

По справі була проведена
амбулаторна посмертна
судово-психіатрична експертиза.

Як вбачається з акту № 43 амбулаторної
посмертної судово-психіатричної
експертизи від 23.02.2009 року - на момент
вчинення заповіту 24 березня 2008 року
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 виявляв ознаки
судинного - атеросклеротичного та
гіпертонічного ураження головного
мозку з когнітивним
(інтелектуально-мнестичним) зниженням,
психотичними - маячними включеннями
грабунку, переслідування, стосунку на
адресу родичів та з вестибуло -
атактичними і цефалгічними розладами,
що враховуючи взаємопоглиблююче
поєднання когнітивних порушень та
маячних ідей, наявність на той час
психічних розладів психотичного рівня
(маячної побудови) - позбавляло на 24.03.2008
року його здатності розуміти значення
своїх дій та керувати ними.

Зважаючи на надані для дослідження
експертизою матеріали, виявлений у
ОСОБА_3 на період 24.03.2008 р. вищевказаний
психічний розлад за категорією
тривалості щонайменше відноситься до
категорії підгострих, а за рівнем
важкості, зважаючи на його психотичний
рівень - до важких психічних розладів.

Також у вказаному акті
зазначається, що висновок ґрунтувався
на показах свідків, поясненнях
нотаріуса, дослідженій медичній
документації. У медичній документації,
а саме амбулаторній картці під
експертного з обласного
психоневрологічного диспансеру
наявний запис за 20.12.2007р., згідно якого,
за повідомленням родичів, у ОСОБА_3 вже
протягом 10-12 місяців до звертання
(тобто протягом всього 2007 року)
відмічалося зниження пам»яті,
порушення сну, з»явилися емоційні
розлади, незрозумілі для родичів
вчинки та висловлювання, з
категоричними претензіями,
звинуваченнями на адресу родичів в
крадіжках.

Основним медичним документом для
вирішення питань судово-психіатричної
експертизи являлась амбулаторна
медична картка хворого ОСОБА_3 Однак,
допитаний в судовому засіданні експерт
ОСОБА_21 пояснив, що амбулаторна картка
з міської поліклініки не може мати
психіатричного діагнозу. Але в
амбулаторній картці було вказано про
скарги на головні болі, запаморочення,
хитавість при ході. Якби не було
амбулаторної картки з ЧОПНД, то
невідомо, який би був зроблений
висновок.

15.04.2009р. прокурором Соснівського
району м. Черкаси було порушено
кримінальну справу за фактом
підроблення працівниками Черкаського
обласного психоневрологічного
диспансеру медичної картки
амбулаторного хворого ОСОБА_3, за
ознаками складу злочину, передбаченого
ст.. 358 ч. 1 КК України. На даний час
слідство по даній справі
продовжується.

В ході розслідування
кримінальної справи було встановлено,
що рукописний текст на титульній
частині медичної картки амбулаторного
хворого ОСОБА_3, 1928 р.н. з ЧОПНД
виконаний медичним реєстратором
ОСОБА_5, а рукописний текст з третьої по
шосту сторінки медичної картки -
дільничим лікарем-психіатром ОСОБА_6.
Однак, довести вину осіб - працівників
психоневрологічного диспансеру в
підробці записів в амбулаторній картці
не представилось можливим.

Як вбачається з копії
амбулаторної картки на титульній
сторінці вказано, що за психіатричною
допомогою звернулась сестра хворого -
ОСОБА_1, 1925 р.н., а в записах лікаря
вказано, що фактично звернулась
дружина племінника. Ця обставина була
встановлена і в судовому засіданні. В
картці відсутня згода пацієнта на
надання амбулаторної психіатричної
допомоги, не вказані дані паспорта
хворого, або іншого документу, який би
посвідчував його особу.

14.02.2008 року лікар ОСОБА_6 вказує,
що хворий ОСОБА_7 був на прийомі в ЧОПНД
з племінницею, однак документів, які б
посвідчували особу хворого знову таки
не відмічено.

Судом направлявся запит до
комунального закладу «Черкаський
обласний психоневрологічний
диспансер» із запитаннями, на які було
надано такі відповіді:

На питання №1 «Чи можливо поставити
особу на психоневрологічний облік до
КЗ «ЧОПНД» за її відсутності (заочно)
або без особистої згоди на те?» надано
відповідь: Так, та роз»яснено, що особі
може бути установлений
консультативний нагляд за її
відсутності (заочно) без огляду у
випадку, коли до психіатричного
закладу надійшла медична інформація
від інших психіатричних закладів
(витяг з медичної карти
стаціонарного/амбулаторного хворого
після лікування чи обстеження у
закладах охорони здоров'я, що надавали
психіатричну допомогу) (ч.2, п.5.2
Інструкції).

Особі може бути установлений
диспансерний нагляд без особистої
згоди на те у наступних випадках:

- якщо вона страждає на тяжкий
психічний розлад, унаслідок чого вона
може завдати значної шкоди своєму
здоров'ю у зв'язку з погіршенням
психічного стану в разі ненадання їй
психіатричної допомоги, та якій
амбулаторна психіатрична допомога
надається без її усвідомленої згоди
або без згоди її законних
представників за рішенням суду (ч.2, п.4.2
Інструкції);

- якщо відносно неї застосовані
примусові заходи медичного характеру
відповідно до статті 19 Закону України
"Про психіатричну допомогу" (ч.3, п.4.2.
Інструкції).

Особі може бути установлений
консультативний нагляд без особистої
згоди у наступних випадках:

- якщо вона страждає на тяжкий
психічний розлад, що за формою та
характером перебігу потребує
безперервного систематичного
спостереження лікарем-психіатром
(іншими фахівцями психіатричного
закладу) за перебігом розладу, але вона
(особа) чи її законні представники
відмовляються від надання
психіатричної допомоги, а покази для
надання амбулаторної психіатричної
допомоги в примусовому порядку
відсутні (ч.3, п.5.2 Інструкції);

- якщо вона страждає на тяжкий
психічний розлад, унаслідок чого вона
може завдати шкоди своєму здоров'ю у
зв'язку з погіршенням психічного стану
в разі ненадання їй психіатричної
допомоги, проте вона сама чи її законні
представники відмовляються від
диспансерного психіатричного нагляду,
та щодо якої за заявою психіатричного
закладу отримано рішення суду про
відмову в наданні амбулаторної
психіатричної допомоги у примусовому
порядку (ч.4, п.5.2 Інструкції);

- якщо до психіатричного закладу
надійшла медична інформація від інших
психіатричних закладів (витяг з
медичної карти
стаціонарного/амбулаторного хворого
після лікування чи обстеження у
закладах охорони здоров'я, що надавали
психіатричну допомогу) (ч.2, п.5.2
Інструкції).

На питання №2 «Чи можливо поставити
особу на облік до КЗ «ЧОПНД» за словами
родичів?» - відповідь: Ні. Установлення
психіатричного нагляду можливе або за
власною усвідомленою згодою особи чи
її законних представників або у
випадках, наведених у відповіді на
Питання 1.

На питання 3 «Чи обов'язкове
пред'явлення документу (паспорту), що
посвідчує особу (хворого) під час
постановления на облік до Вашого
закладу?» надана відповідь: Так, крім
випадків зазначених у ч.1 відповіді на
Питання 1.

На питання 4 «Якщо так, то прошу вказати,
де ці дані фіксуються?» - відповідь:
Персональні дані особи, якій
установлюється психіатричний нагляд
фіксуються в «Медичній карті
амбулаторного хворого» ф. 025/о,
затвердженої наказом МОЗ України від
14.02.2012 №110.

Отже, судом встановлено, що внесені в
амбулаторну картку ОСОБА_3, 1928 року
народження, відомості про стан його
здоров»я, а саме: «судомна деменція з
параноїдними влюченнями», не можна
визнати достовірними доказами.
Оскільки акт № 43 амбулаторної
посмертної судово-психіатричної
експертизи від 23.02.2009 року, в основному
ґрунтувався на даних, внесених до
амбулаторної картки ОСОБА_3, то суд
також оцінює його критично..

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
вказували на той факт, що ОСОБА_3 хворів
на атеросклероз, кардіосклероз, у нього
були набряки кінцівок, одишка, аритмія.
Коли вони приходили до нього, то він
себе поводив адекватно, був при
пам»яті, сумнівів у його психічному
здоров»ї не виникало. Виклики лікаря
здійснювала ОСОБА_2, вона ж його
доглядала, приносила йому їжу, ліки. Ці
свідки є медпрацівниками, які
відвідували ОСОБА_3 та надавали йому
медичну допомогу на дому.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що знала
ОСОБА_3, оскільки вона провідувала його
неодноразово разом з ОСОБА_2 Вони разом
з ОСОБА_2 14.02.2008р., на день Святого
Валентина були у гостях у ОСОБА_3,
спілкувались, пили чай. Того дня були у
нього приблизно з 09-00 до 17-00 год. На
протязі дня заходила також ОСОБА_13.
Після цього ще не один раз заходили до
ОСОБА_3, перед його смертю. Він завжди
усіх впізнавав, нормально спілкувався,
поведінка у нього була адекватна.

Свідок ОСОБА_13 в судовому
засіданні пояснила, що ОСОБА_3 був її
сусідом. Оскільки у ОСОБА_3 були хворі
ноги, то він попросив ОСОБА_2, щоб вона
доглядала за ним, а за це пообіцяв
переписати хату на неї. ОСОБА_2
приблизно два роки доглядала за ним,
робила покупки та прибирала. Окрім
хвороби ніг, ОСОБА_3 ні на що більше не
скаржився.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що ОСОБА_3
проживав на її ділянці і вона йому
доставляла пенсію більше 7 років. Коли
вона останній раз принесла пенсію, то
він був лежачий, а двері відчинила
сусідка ОСОБА_2. Крім ОСОБА_2 вона нікого
у ОСОБА_3 вдома не бачила. Один раз
бачила сестру ОСОБА_1, вона її також
обслуговує. ОСОБА_3 завжди впізнавав її,
вітався, вони розмовляли, ніяких
побоювань він не висловлював.

Свідок ОСОБА_15 вказував на те, що з
ОСОБА_16 вони були сусідами і щодня
зустрічались біля колонки. Він казав,
що заповіт складе на ОСОБА_4, бо родичі
від нього відмовились. ОСОБА_2 йому
готувала, прибирала, щодня була біля
нього. Свідок вказував, що до ОСОБА_3
ніхто з родичів не ходив і ні чого не
носив, навіть рідна сестра його не
провідувала. Зазначив, що ОСОБА_3 був
нормальним, тільки останній тиждень не
ходив, бо ноги попухли. Сам він з ОСОБА_17
не мав ніяких стосунків. Після смерті
ОСОБА_3 ОСОБА_18 став там хазяйнувати. До
смерті ніхто з родичів ніколи не
з»являвся у ОСОБА_3.

Таким чином, оцінивши всі докази,
які є в матеріалах справи, суд вважає,
що підстави для задоволення позову про
визнання заповіту недійсним відсутні.

Покази свідків ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, суд оцінює критично,
оскільки в них є розбіжності.

На підставі викладеного вище суд
вважає, що позов не підлягає до
задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215,
218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Черкаського
апеляційного суду через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-ти денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

ГОЛОВУЮЧИЙ: