Справа № 477/1913/13-ц
Провадження № 2/477/951/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2013 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі - Федоровській Л.А.,

розглянувши в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будовами та спорудами по вулиці Набережна, №3 в с. М-Ларине Жовтневого району Миколаївської області та на земельну ділянку площею 0, 22 га, розташовану за цією ж адресою.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що 8 грудня 2012 року помер її чоловік ОСОБА_4, після смерті якого залишилося спадкове майно, в тому числі у виді вищевказаних житлового будинку та земельної ділянки.

Вона та відповідачі є спадкоємцями першої черги та проживали із спадкодавцем на час його смерті, а тому вважаються спадкоємцями які спадщину фактично прийняли. Однак відповідачі не бажають примати спадкове майно, та відповідачка ОСОБА_3 заявила про відмову від свої прав на спадкове майно на користь позивачки, а відповідач ОСОБА_2 вчасно не подав до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини, через що вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадкове майно в цілому. Окрім цього, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з ненаданням всіх документів, необхідних для оформлення спадкових прав на земельну ділянку, а саме: витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку або витягу з поземельної книги.

Так як спадкодавець за життя не подав до відповідної державної установи заяву щодо відкриття поземельної книги та не провів державної реєстрації вказаного майна, то такі документи вона надати не може.

Крім того, вона позбавлена можливості нотаріально оформити спадкові права відносно житлового будинку у звязку з помилками у правовстановлюючих документах на це майно. Так, 1/ 2 частина вказаного житлового будинку належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину. Інша частина цього будинку була успадкована матірю спадкодавця, яка в подальшому свою частину подарувала спадкодавцю ОСОБА_4, однак у вказаному договорі дарування вказано про дарування всього будинку, а не його частини, що перешкоджає нотаріальному оформленню спадкових прав також відносно цього майна.

За вказаного, за захистом своїх спадкових прав, позивачка була змушена звернутися до суду із цим позовом.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, але в адресованій суду заяві просила справу розглянути у її відсутність, проти задоволення цього позову та визнання права власності на вищевказане майно за її матірю ОСОБА_1 не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, проте причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено, що за даними свідоцтва про шлюб І-ФП № 364712, ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 з 7 березня 1981 року (а.с. 14).

Згідно свідоцтва про смерть І-ФП № 175038, ОСОБА_4 помер 8 грудня 2012 року, про що Михайло-Ларинською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області було здійснено актовий запис про смерть за № 5 від 15.02.2013 року (а.с. 15).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 31 березня 1990 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках належало спадкове майно після смерті ОСОБА_6, батька спадкодавця по цій справі, а саме: житловий будинок, що розташований в с.М-Ларине по вул. Набережна, 3 Жовтневого району Миколаївської області (а.с. 21).

Згідно договору від 14 жовтня 1991 року, посвідченого секретарем виконкому М-Ларинської сільської ради, ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_4 прийняв в дар житловий будинок, розташований в с. М-Ларине по вул. Набережна № 3 Жовтневого району Миколаївської області. При цьому, у п.2 вказаного договору, зазначено, що вказаний житловий будинок належить дарувальнику на підставі даних погосподарської книги (а.с. 22).

Проте належність вказаного майна ОСОБА_5 як першочерговому власнику спростовується копією свідоцтва про право власності на вищевказаний житловий будинок, згідно якого власником цього нерухомого майна є ОСОБА_6 (а.с. 20).

За такого, суд дійшов висновку про належність вказаного житлового будинку ОСОБА_6, після смерті якого вказане майно у спадок в рівних частках прийняли його дружина ОСОБА_5 та син ОСОБА_4, та в подальшому ОСОБА_5 своєю частиною житлового будинку розпорядилася, подарувавши сонові ОСОБА_4

Вказані розбіжності є перешкодою для нотаріального оформлення позивачкою її спадкових прав відносно цього майна як спадкоємця після смерті ОСОБА_4.

Пояснення позивачки щодо її підстав звернення до суду із цим позовом також підтверджується листом приватного нотаріуса ОСОБА_7 від 21.05.2013 року про необхідність надання для оформлення спадкових прав на земельну ділянку також витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку або витягу з поземельної книги (а.с. 54).

Так, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 06425, ОСОБА_4 на час смерті, окрім вищевказаного житлового будинку, також належала земельна ділянка площею 0,22 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована по вул. Набережній № 3 в с.М-Ларине Жовтневого району Миколаївської області (а.с. 23).

За даними відділу Держземагенства у Жовтневому районі Миколаївської області у Державному земельному кадастрі відсутні дані про вищевказану земельну ділянку, тобто кадастровий номер останній не присвоювався (а.с. 38).

Відповідно до пп.4.20 п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом України 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку проводиться нотаріусами на підставі відповідних документів, в тому числі, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку або витягу з поземельної книги.

Згідно ст.1 Закону України Про Державний земельний кадастр, Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

За ст.3 цього Закону слідує про обовязковість внесення до Державного земельного кадастру відомостей про всі його обєкти (земельні ділянки, розташовані на території України).

Згідно п. 109 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2012 року № 1051, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою власника земельної ділянки, а отже позивачка позбавлена можливості надати всі необхідні документи для нотаріального оформлення своїх спадкових прав щодо цього майна.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 16, 1218, 1261, 1268 ЦК України, суд дійшов висновку, що цивільні права ОСОБА_1 підлягають захисту судом.

Проте її вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

За даними спадкової справи № 27/2013, заведеної приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7, позивачка ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_4 Відповідачка ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса із заявою, в якій від своїх спадкових прав щодо майна після смерті батька ОСОБА_4 відмовилася на користь своєї матері та дружини померлого ОСОБА_1 (а.с. 40-55).

Проте, за даними М-Ларинської сільської ради, на час смерті ОСОБА_4 із ним проживав та був зареєстрований окрім цих осіб, також його син ОСОБА_2, отже останній за приписами ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, є спадкоємцем, який фактично спадщину прийняв. Із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 відповідач до нотаріуса не звертався.

За такого, з урахуванням відмови ОСОБА_3 від своєї частки у спадковому майні на користь матері ОСОБА_1, суд дійшов висновку про належність позивачці 2/ 3 частини вищевказаного спадкового майна.

Положення ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи наведене, та встановивши, що відповідно до вимог ст. ст. 1261, 1268 Цивільного кодексу України, ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 та спадщину прийняла, проте через розбіжності у правовстановлюючих документах на житловий будинок та не проведенням спадкодавцем державної реєстрації земельної ділянки, позивачка позбавлена можливості нотаріально оформити свої спадкові права, тому відповідно до ст.16 ЦК України, її цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на 2/3 частини вищевказаного спадкового майна.

Керуючись ст.ст. 209, 212- 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 08 грудня 2012 року (актовий запис про смерть здійснено Михайло-Ларинською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 15.02.2013 року за № 5) право власності на:

- 2/3 частини житлового будинку № 3 з відповідною частиною господарських будов та споруд, що розташовані в с.Михайло-Ларине по вул.Набережна Жовтневого району Миколаївської області;

- 2/ 3 частини земельної ділянки від загальної площі 0, 22 га, що надана для будівництва та обслуговування житлового будинку та розташована по вул. Набережна № 3 в с.Михайло-Ларине Жовтневого району Миколаївської області (що зазначена у Державному акті на право приватної власності на землю серії МК № 06425, виданому 09.06.1994 року на підставі рішення М-Ларинської сільської ради народних депутатів № 133 від 14.03.1994 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право на землю за № 326).

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Жовтневий районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Л.М. Семенова