У Х В А Л А

Іменем України

26 вересня 2013 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Власова С.О., Дроботя В.В.

при секретарі: Чучка Н.В.

за участю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду від 6 серпня 2012 року за позовом прокурора Міжгірського району в інтересах ОСОБА_1 до Міжгірського медичного коледжу про поновлення на роботі на посаді викладача лаборанта і стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А:

Прокурор Міжгірського району Б. Пилип 14.06.2012 р. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до Міжгірського медичного коледжу, який мотивував тим, що ОСОБА_1 з вересня 1963 року працювала у коледжі викладачем, наказом директора коледжу від 15.03.2012 року її звільнено з посади викладача лаборанта на підставі ст. 40 ч.1 п.4 КЗпП України за прогул без поважних причин, учинений 14.02.2012 р. Вважає звільнення незаконним, оскільки всупереч змісту наказу про відсутність на роботі протягом усього дня, ОСОБА_1 з 13-00 по 17-00 перебувала на робочому місці, а затвердженого графіку роботи у коледжі на той час не було, тому відсутність на роботі з 8-00 по 13-00 не є підставою для звільнення працівника за прогул. Крім того, ОСОБА_1 є викладачем вищої категорії, неодноразово заохочувалася. Посилаючись на ці обставини, позивач просив скасувати наказ директора Міжгірського медичного коледжу від 15.03.2012 р. №16 як незаконний, поновити ОСОБА_1 на посаді викладача-лаборанта, стягнути на її користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.

Рішенням Міжгірського районного суду від 6 серпня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, якою просить: скасувати рішення суду, як незаконне та постановити нове рішення, яким позов задовольнити, оскільки суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, оскільки належних підстав для звільнення не було, дисциплінарне стягнення було накладено за межами установленого законом строку, а позов про поновлення на роботі був доведений.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 28 вересня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Міжгірського районного суду від 6 серпня 2012 року скасовано. Позов прокурора Міжгірського району Б. Пилип в інтересах ОСОБА_1 до Міжгірського медичного коледжу про поновлення на роботі задоволено, поновлено на роботі ОСОБА_1 у Міжгірському медичному коледжі на посаді викладача-лаборанта з 15 березня 2012 року, стягнуто з Міжгірського медичного коледжу на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.03.2012 р. по 28.09.2012 р. у розмірі 9124,06 грн.

На рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 28 вересня 2012 року представником Міжгірського медичного коледжу було подано касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня 2013 року касаційну скаргу представника Міжгірського медичного коледжу задоволено частково. Скасовано рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 28 вересня 2012 року, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з мотивів неналежної перевірки доводів апеляційної скарги, порушень норм процесуального права.

В судовому засіданні апелянтка та прокурор підтримала апеляційну скаргу і просила задовольнити з підстав зазначених в ній.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які приймали участь у судовому засіданні, дослідивши подані документи та матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Так, дослідивши матеріали справи, встановлено, що ОСОБА_1 працювала у відповідача викладачем лаборантом хімічного кабінету. Згідно графіку її роботи, розробленого і затвердженого керівником 03.01.2012 року за правилами внутрішнього трудового розпорядку і плану навчального графіку на 2012 рік ОСОБА_1 мала виходити на роботу кожен день пятиденного робочого тижня з 8.00 год. до 12.00 год., окрім середи, коли робочий час мав тривати з 12.00 до 16.00 год. Цей графік роботи був закріплений на дверях хімічного кабінету для відома працівника, студентів і викладача. 14.02.2012 року (вівторок) лаборант хімічного кабінету мав бути на робочому місці з 8.00 год. до 12.00 год. Згідно актів комісії у складі 6-ти чоловік, складених 14.02.2012 року зафіксовано відсутність ОСОБА_1 на робочому місці з 8.00 год. до 13.00 год. Згідно з протоколами засідань профспілкового комітету профспілкової організації Міжгірського медичного коледжу від 13.03.2012 р. і від 14.03.2012 р на цих засіданнях розглядалось подання керівника відповідача про розірвання трудового договору з ОСОБА_1 за прогул без поважних причин через відсутність на робочому місці в робочий час 14.02.2012 року.

14.03.2012 року вказаний профспілковий орган дав згоду на звільнення ОСОБА_1 за прогул.

15.03.2012 року, в останній день спливу строку для накладення дисциплінарного стягнення, керівник відповідача видав наказ №16, за яким звільнив ОСОБА_1 з посади викладача лаборанта з 15.03.2012 року за прогул без поважних причин, вчинений 14.02.2012 р. (п.4 ч.1 ст.40 КзпП України).

Крім того додатково, на виконання вимог Ухвали Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня 2013 року, судом апеляційної інстанції було витребувано та досліджено:

копію трудової книжки із записами,

копію наказу про затвердження робочого часу,

розклад занять на ІІ -й семестр 2011-2012 навчального року,

типові правила внутрішнього розпорядку для працівників Міжгірського медичного коледжу від 30.08.2012 року.

витяг з наказу № 13 від 2 квітня 2001 року "Про зміни в штатному розписі", згідно якого ОСОБА_1 надано 0,5 ставки лаборанта.

копію заяви ОСОБА_1 про надання їй відпустки, як лаборанту,

лист Міжгірського медичного коледжу, згідно якого адміністрація закладу інформує, що альтернативного графіку лаборанта хімічного кабінету на 2012 рік, окрім поданого до справи не було.

З даних матеріалів випливає, що ОСОБА_1 повинна була здійснювати свої трудові обов'язки саме в період прогулу з 8-00 до 12-00 14.02.2012 року, згідно розкладу занять.

Таким чином адміністрація закладу правомірно звільнила позивача за прогул.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в і д х и л и т и.

Рішення Міжгірського районного суду від 6 серпня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді