Справа 206/6172/13-ц
Провадження 2/206/1340/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"26" листопада 2013 р. Самарський районний
суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого
судді:
Сухоруков А.О.,

при секретарі:
Сядро Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовною заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бюро швидкого
кредитування» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

05 вересня 2013 року представник
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бюро швидкого
кредитування» звернувся до
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
договором позики.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що 22 березня
2013 року між ТОВ «Бюро швидкого
кредитування» та ОСОБА_1 було укладено
договір позики № 1/213/001/4, відповідно
якого остання отримала грошові кошти у
розмірі 500,00 гривень, які зобов’язалася
повернути в строк до 05 квітня 2013 року,
під 2% за кожен день користування
позикою.

Однак у встановлений строк прийняте на
себе зобов’язання відповідач не
виконала, в добровільному порядку
повернути грошові кошти відмовляється,
що і слугує підставою для звернення до
суду із цим позовом.

На підставі викладеного просить суд
стягнути із відповідача на його
користь заборгованість за договором
позики в розмірі 2390 грн. та судові
витрати по справі (а.с. 2-4).

Представник позивач в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, обґрунтовуючи їх з тих
же підстав, що викладені у позовній
заяві, просив суд задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання на
слухання по справі не з’явилася, про
час та місце розгляду справи
повідомлялася належним чином, причина
неявки до суду невідомі.

Таким чином, враховуючи вищезазначені
обставини, суд вважає можливим
розглянути справу у відсутність
відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224
ЦПК України за правилами глави 8
розділу ІІ ЦПК України та винести по
справі заочне рішення.

Вислухавши доводи та пояснення
позивача, дослідивши письмові
матеріали справи в їх сукупності, суд
приходить до висновку про необхідність
задовольнити позовні вимоги позивача в
повному обсязі з наступних підстав, що
встановлені в судовому засіданні.

В судовому засіданні було встановлено,
що 22 березня 2013 року між ТОВ «Бюро
швидкого кредитування» та
відповідачем ОСОБА_1 було укладено
договір позики № 1/2013/001/4 за умовами
якого останній в строк до 05 квітня 2013
року було надано позику у розмірі 500,00
грн. (а.с. 5).

Відповідно до видаткового косового
ордеру від 22 березня 2013 року відповідач
ОСОБА_1 отримала кошти у розмірі 500,00
грн. (а.с. 6)

За змістом п. 3.1 зазначеного договору
позики, ОСОБА_1 зобов’язалася
сплачувати по 2% від суми кредиту за
кожен день користування позикою.

Період прострочення сплати позики
склав 164 календарних днів (22 березня 2013
– 05 вересня 2013 року), у зв’язку з чим за
цей період із відповідача на користь
позивача підлягають стягненню
проценти у розмірі 1640 грн.

За змістом п. 6.5 договору позики у
випадку прострочення сплати процентів
за користування позикою або
несвоєчасне повернення суми позики
повністю або відповідної її частини
більш ніж на три дні, ОСОБА_1
зобов’язалася сплатити штраф в
розмірі 50 відсотків від суми позики.
Тобто розмір штрафу, що підлягає сплаті
складає 250 грн.

У відповідності до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою
виникнення цивільних прав та
обов’язків, зокрема є договори й інші
правочини.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Змістом ст. 1047 ЦК України встановлено,
що договір позики укладається у
письмовій формі, якщо його сума не менш
як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України
встановлено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

В силу ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконанням ним грошового
зобов’язання.

Враховуючи вище приведені висновку
суду, яким встановлено наявність між
сторонами відносин, що виникли з
договору позики, достовірність та
допустимість доказів в даній цивільній
справі, встановлення факту ухилення
ОСОБА_1від виконання свого
зобов’язання, суд приходить до
висновку про необхідність
задовольнити позовні вимоги позивача у
повному обсязі, стягнувши заявлену
суму грошових коштів, що були предметом
договори позики, із відповідача.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК
України, враховуючи результат
вирішення справи, вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача понесені ним при зверненні до
суду судові витрати по сплаті судового
збору у розмірі 229,40 грн.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 11, 524, 526, 530, 533, 1046, 1047, 1049
Цивільного кодексу України, ст.ст. 4 – 8,
10, 11, 18, 57 – 61, 79, 88, 130, 169, 208, 209, 212 – 215, 218,
224-225 Цивільного процесуального кодексу
України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бюро швидкого
кредитування» (і.к. 38530863)
заборгованість за договором позики від
22 березня 2013 року № 1/2013/001/4 року у
розмірі 2390 грн., що складається з суми
основного боргу у розмірі 500,00 грн., сума
штрафу у розмірі 250 грн., сума
нарахованих процентів на дату подання
позову у розмірі 1640 грн., а також судові
витрати по справі у розмірі 229,40 грн. , а
всього – суму в розмірі 2619 (дві тисячі
шістсот дев’ятнадцять) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А.О.
Сухоруков