Справа № 509/4835/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2013 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі :

судді Гандзій Д.М.

при секретарях Сідих С.П., Мочернюк В.В., Бушуляні О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

29 жовтня 2013 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що відповідно до кредитного договору № б/н від 15.09.2006 р., ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником всіх прав і обовязків якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (позивач) надав відповідачу, кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно із заявою клієнта, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана нею заява разом із умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить особистий підпис відповідача у відповідній заяві. Відповідно до умов кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, в який позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та іншими витратами згідно умов надання кредиту.

В порушення умов договору, відповідач, свої кредитні зобовязання належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 31.08.2013 р., у відповідача перед банком утворилась заборгованість у розмірі 21929,88 грн., яка складається з : 5202,67 грн. заборгованості за кредитом, 15206,74 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом та штрафів, відповідно до п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг, а саме : 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 1020,47 грн. штрафу (процентної складової), які представник банку, просив суд стягнути з відповідача та суму судового збору у розмірі 229,40 грн. на користь банку.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позов та просив його задовольнити.

Представник відповідача за нотаріально-посвідченою довіреністю позов не визнав, пояснивши, що його довіритель (відповідач) ніколи не укладав з банком договір кредиту і не отримував кредит, позивачі пропустили строк позовної давності зі зверненням до суду, банком наданий суду невірний розрахунок суми позову, а також, що ОСОБА_1 не користувався платіжною карткою банку з 2008 року.

Заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено зобовязання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, відповідно до ч.3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

За умовами ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.

Приписами статей 525,526 ЦК України передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Також, статтею 617 ЦК України передбачено особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін (а.с. 16).

Суд встановив, що відповідно до кредитного договору № б/н від 15.09.2006 р., ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником всіх прав і обовязків якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (позивач) надав відповідачу, кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 10-18).

При чому, в заяві клієнта банку ОСОБА_1 під підпис підтвердив, що вся інформація, що надана ним банку достовірна, він зобовязується про всі зміни повідомляти до банку не пізніше 15 днів з моменту їх виникнення. А також, ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомлений та згоден з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банка. ОСОБА_1, під підпис, виразив свою згоду на те, що дана заява разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами - склдає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 11).

В порушення умов договору, відповідач, свої кредитні зобовязання належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 31.08.2013 р., у відповідача перед банком утворилась заборгованість у розмірі 21929,88 грн., яка складається з : 5202,67 грн. заборгованості за кредитом, 15206,74 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом та штрафів, відповідно до п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг, а саме : 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 1020,47 грн. штрафу (процентної складової), обґрунтований та зроблений у відповідності до діючого законодавства України розрахунок якої, був зроблений позивачами, наданий суду і перевірений судом (а.с. 6-9,60-73).

Судом не приймаються до уваги безпідставні твердження представника відповідача, що ОСОБА_1 ніколи не укладав з банком договір кредиту і не отримував кредит, так як вказане спростовується вищевказаною заявою відповідача, підписаною ним особисто, в якому він підтвердив, що відносини між останнім та банком є договірні відносини.

Також, суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідача на нібито пропущення позивачами строків звернення до суду з позовом, з огляду на вищевказаний п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг. При чому, в судовому засіданні представник відповідача підтвердив той факт, що його довіритель ОСОБА_1 ніколи не заявляв банку про припинення строку дії, закінчення, розірвання чи зміну умов вищевказаного кредитного договору, як і не приймається до уваги судом, пояснення представника відповідача щодо невірного розрахунку позову, враховуючи відсутність особистого розрахунку боргу відповідача і який у нього відсутній, що підтвердив представник ОСОБА_1

На думку суду є хибними посилання представника ОСОБА_1 на те, що останній, не користувався платіжною карткою банку з 2008 року, так як останній платіж банку за кредитним договором був зроблений відповідачем банку 27.09.2009 р. (а.с. 69).

Станом на дату винесення рішення, доказів погашення заборгованості, відповідачем суду не надано і відповідно у суду вони відсутні.

У звязку з викладеним, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» є обґрунтованими, доведеними документально, які найшли своє підтвердження в судовому засіданні та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, а доводи представника відповідача щодо невизнання позову не спростовують документальних доказів позивачів та пояснень представника позивача, які він надав суду під час слухання справи.

Крім суми заборгованості за невиконання умов кредитного договору, з відповідача, на користь банку, підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 229,40 грн., які були підтверджені банком документально (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 10,11,57-60,208-209,213-215,218 ЦПК України, ст.ст. 525,526,530,549,550,599,617,625,634,1048,1050,1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити;

2. Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 21929 грн. 88 коп. та судовий збір у сумі 229,40 грн., а разом 22159 грн. 28 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя Д.М. Гандзій