Київський районний суд м. Одеси
_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/1512/8040/2012
УХВАЛА

02.01.2013 року

суддя Київського районного суду м. Одеси Літвінова І.А., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 та просить судовим рішенням встановити земельний сервітут на свою користь щодо земельної ділянки ОСОБА_2, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Городня, 7 для визначення права встановлення двох калиток в огорожі території земельної ділянки ОСОБА_2, згідно Проекту встановлення двох калиток в огорожі території ділянки індивідуального житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Городня, 7, виконаного Державним НІ та ПІІ НІІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯвід 17.07.2012 року, та права проходу на територію земельної ділянки ОСОБА_2 для обслуговування будівель та споруд, які належать на праві приватної власності позивачу; зобовязати відповідача ОСОБА_2 знести частину огорожі, розташованої в місті встановлення калитки, перпендикулярно основній огорожі, яка заважає проходу для обслуговування будівлі та споруд, які належать позивачу на праві приватної власності; стягнути з відповідача судові витрати.

Справа передана судді 18 грудня 2012 року за результатами розподілу, здійсненому в порядку ст. 11-1 ЦПК України.

02 січня 2013 року, на виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, судом одержана інформація Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, якою підтверджена адреса реєстрації відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: м. Одеса, вул. Городня, 7 (довідка від 25.12.2012 р.).

За правилами ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Позов виник з приводу нерухомого майна, розташованого на території Київського району міста Одеси.

Справа підсудна Київському районному суду м. Одеси.

Однак, при ознайомлені з позовною заявою та додатками до неї, встановлені підстави для залишення позову без руху, у звязку з недодержанням вимог ст.119 ЦПК України при його оформлені.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, на позивача покладається обовязок зазначити в позовній заяві докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позивач особисто посилається в позові на те, що особа, яка є ініціатором встановлення земельного сервітуту, повинна звернутися до власника (користувача) суміжної земельної ділянки за дозволом на обмежене постійне або тимчасове користування цією ділянкою в рамках конкретного земельного сервітуту.

Позивач не зазначив докази досудового звернення до відповідача з метою укладення договору земельного сервітуту та відмову відповідача (дійсної чи шляхом бездіяльності) вирішити питання в договірному порядку. Взагалі не доведено, що між сторонами дійсно виник спір з цього приводу. Та відповідач оспорює чи не визнає права, свободи чи інтереси позивача.

Згідно ч.3 ст. 402 ЦК України суд встановлює сервітут у випадку недосягнення сторонами згоди щодо встановлення сервітуту.

Позивач не зазначив докази необхідності встановлення сервітуту для задоволення його власних потреб, які не можуть бути задоволені іншим способом, що обраний спосіб є найменш обтяжливим для відповідача та відсутні інші способи; не зазначає доказів, що встановлення сервітуту саме таким способом не призведе до позбавлення власника (користувача) земельної ділянки, щодо якої встановлюється сервітут, права користування, володіння та розпорядження; що встановлення земельного сервітуту відповідає цільовому призначенню земельної ділянки, щодо якої він встановлюється.

Питання про призначення експертизи позивач також не ставить.

Позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом (ч. 4 ст. 119 ЦПК України).

Позивач не визначає строку встановлення сервітуту: постійний чи строковий, а також не зазначає платний чи безоплатний, що впливає на ціну позову.

Як вбачається з матеріалів позивач є користувачем земельної ділянки. При цьому власника земельної ділянки до участі у справі не залучає та питання про це не ставить.

До позовної заяви доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 107.30 грн. (п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України). При цьому позивач заявляє дві окремі позовні вимоги, щодо встановлення сервітуту та усунення перешкод у користуванні належним позивачу майном шляхом зобовязання відповідача знести частину, належної йому споруди.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, ціна позову визначається загальною сумою всіх вимог. Тобто позивачу необхідно сплатити судовий збір за другу окрему позовну вимогу та додати в підтвердження відповідний документ.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1. ст. 6 Конвенції про захист прав людини ї основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Згідно ст. 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

За вимогами ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119 122 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Розяснити позивачу, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу позовна заява буде вважатись поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що не перешкоджає повторному зверненню до суду з цим позовом у встановленому порядку.

Копію ухвали направити позивачу для виконання.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Літвінова І. А.