Справа № 2-7222/13
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

16 грудня 2013 року м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Г.О. Козленко, розглянувши матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, без згоди та супроводу батька, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до Солом'янського районного суду м. Києва із зазначеним позовом до відповідача та просила суд ухвалити рішення про надання дозволу на виїзд з України, в тому числі, але не обмежуючись, у країни Шенгенської зони, а також до Австралії, республіки Болгарія, Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, Єгипту, Канади, Кіпру, Мексики, Об'єднаних Арабських Еміратів, Королівства Тайланд, Тунісу, Індонезії, Малайзії, Сейшельських островів, Мальдівських островів, Турецької республіки, Сполучених Штатів Америки, Хорватії, Чорногорії, Шрі-Ланки, Російської Федерації, Грузії, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі її матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення ОСОБА_3 16-річного віку.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовну заяву необхідно залишити без руху.

Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

За нормою ст.4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Компетенція судів щодо розгляду цивільних справ передбачена ст.15 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Тому суд зобов'язаний встановити наявність правовідносин сторін, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Відповідно до ст.ст.119, 120 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема: ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі, зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви. Позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У прохальній частині позивачем фактично заявлено одну позовну вимогу.

Відповідно, у позовній заяві почергово повинно бути викладено по позовній вимозі: зміст позовної вимоги, виклад обставин, якими позивач обґрунтовую цю позовну вимогу та зазначення доказів, що її підтверджує, наявність підстав для звільнення від доказування.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин підстави також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше - для визначення предмета доказування по даній справі.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Позовні вимоги не мають чіткого визначення взагалі та відповідно норм чинного законодавства.

Як вбачається з позовної заяви, позивач обґрунтовуючи позовну заяву, зазначає, що справа також стосується інтересів інших осіб, оскільки дитина є неповнолітньою. З огляду на зазначене вбачається, що з урахуванням позовних вимог, позивачем не вирішено питання про притягнення до участі у справі органу (служби), завданням якої є: реалізація на відповідній території державної політики з питань соціального захисту дітей, розроблення і здійснення заходів щодо захисту прав, свобод і законних інтересів дітей. Тому позивачу необхідно визначитися із залученням до участі у справі відповідної служби, визначити її процесуальний статус та відповідно по кількості осіб, що беруть участь у справі надати копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Викладені позовні вимоги, підлягають розгляду в судовому порядку тільки за умови розірваного між батьками дитини шлюбу. Позивачем зазначено, що шлюб між сторонами розірвано, однак при цьому матеріали позову не містять відповідного рішення суду, яке набрало законної сили. До того, звертаю увагу позивача на необхідність дотриматися вимог щодо посвідчення документа, яке здійснюється відповідно до норм Національного стандарту України «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55, так завіряти документи слід із зазначенням назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, з відміткою «Згідно з оригіналом», засвідченою печаткою, дати засвідчення копії. Засвідченню підлягають копії тільки тих документів, що виходять від підприємств, організацій, установ і стосуються особистих прав і законних інтересів громадян. Тобто, копія вищевказаного рішення суду повинна відповідати зазначеній нормі, в іншому випадку копія не може вважатися такою, що підтверджують її ідентичність з оригіналом.

Позовна заява не містить викладу обставин із зазначенням у чому виражаються дії відповідача що перешкоджають виїзду дитини за межі України, які конкретно неправомірні дії він вчиняє, в який спосіб вони вчиняються, в чому полягають порушення прав позивача та не зазначено якими доказами це підтверджується.

Крім того, позивачем не надано доказів існуючих перешкод зі сторони відповідача у наданні дозволу на виїзд за кордон дитини. Оскільки врегулювання даного питання насамперед передбачено за допомогою органів нотаріату.

При цьому, законодавством встановлено певний порядок виїзду дитини за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Однак, як вбачається з матеріалів позовної заяви позивач просить дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон, до досягнення нею 16-річного віку та без згоди одного з батьків. Тому позивачу слід обґрунтувати позовні вимоги в контексті норм матеріального права (ст.ст.141,157 СК України), які визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини.

Крім того, позивачу слід обґрунтувати вимоги на майбутнє, оскільки чинним законодавством передбачена можливість вирішувати питання про надання відповідного дозволу на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька (одноразовий) з визначенням його початку і закінчення.

Також з матеріалів позовної заяви не вбачається досудового врегулювання спору не надано доказів щодо врегулювання спору у будь-якому порядку, оскільки надана переписка за допомогою електронної пошти не має ідентифікації, як особи позивача та і особи відповідача. При цьому, слід зауважити, що докази надаються у встановленій процесуальним законом формі. Недотримання (порушення) форми отримання (надання) доказів обумовлює те, що вони при вирішенні судом справи до уваги братись не будуть. Крім того, докази мають відповідати певним вимогам, тобто мають бути належними та допустимими. Процесуальною формою доказів є визначені цивільним процесуальним законом засоби доказування, в яких містяться фактичні дані, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. У цивільному процесі основоположними засобами доказування, серед інших, є письмові докази.

Позовна заява не містить викладу обставин із зазначенням у чому виражаються дії відповідача що перешкоджають спілкуванню позивача з дитиною, які конкретно неправомірні дії він вчиняє, в який спосіб вони вчиняються, в чому полягають порушення прав позивача та не зазначено якими доказами це підтверджується.

Вимоги позовної заяви не обґрунтовані та не мають чіткого визначення взагалі. Позивачу необхідно чітко викласти окремі обставини, що обґрунтовують позовну заяву, а саме зазначити: певний часовий проміжок виїзду дитини за кордон без згоди її батька, термін протягом якого дитина повинна залишати Україну; мета виїзду дитини та конкретний час; обставини які дають підстави для визначення періодичних поїздок за кордон; об'єктивна необхідність виїзду за вказаним позивачем списком, а саме до країн Шенгенської зони і 22 інших країни; обставини того, що вказані поїздки будуть відповідати інтересам дитини, тобто мають за мету насамперед врахування інтересів дитини.

Зазначені недоліки не дають можливості суду підготувати та розглянути заяву в суді першої інстанції.

Згідно ст.121 ЦПК України суддя встановивши, що заяву подано без додержання вимог ст.119 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк на усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Суд вважає за необхідне надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали.

Керуючись ст.ст.119-121, 208, 209 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, без згоди та супроводу батька - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків заяви протягом трьох днів з дня отримання копії даної ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

В разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, заяву вважати неподаною та повернути позивачу разом з усіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя- Г.О.Козленко