Справа № 199/7169/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

15 липня 2013 року Амур-нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Носулі А.Л.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малого приватного підприємства фірми «Геракл» та ОСОБА_2 про визнання додаткової угоди дійсною, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до відповідачів із зазначеним позовом до суду про визнання додаткової угоди №1 до договору купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі за № 1614 від 06.08.2009 року укладену 10 серпня 2009 року між Малим підприємством фірма «Геракл» () та ОСОБА_1, а також додаткової угоди №2 до договору купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі за №1614 від 06.08.2009 року, укладену 10 серпня 2009 року між Малим підприємством фірма «Геракл» () та ОСОБА_1 і ОСОБА_2, дійсними.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 06 серпня 2009 року між Малим приватним підприємством фірмою «Геракл» та ОСОБА_1 був укладений і нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за №1614.

Відповідно до умов вказаного договору МППФ «Геракл» передав, а позивач прийняв у власність нежитлові приміщення в адміністративно-торгівельному будинку літ. А-2, А'-4, А"-1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Зазначені нежитлові приміщення належали відповідачу МППФ «Геракл» на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2009 року, зареєстрованого КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 22.07.2009 року, ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2009 року, зареєстрованого КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 22.07.2009 року, свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 09.10.2003 року (рішення №2942 від 01.10.2003 року), зареєстрованого КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 22.07.2009 року, реєстраційний номер 2969508.

Після укладання та нотаріального посвідчення договору, на його підставі позивач зареєстрував право власності на нежитлові приміщення в адміністративно-торгівельному будинку літ. А-2, А'-4, А"-1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

В подальшому 10 серпня 2009 року між позивачем та відповідачем МППФ «Геракл» була укладена додаткова угода №1 до договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за №1614 від 06.08.2009 року.

Відповідно до умов додаткової угоди №1 умови п. 2 та п. 4 основного договору були змінені. Також додатковою угодою №1 у договір купівлі-продажу були внесені нові пункти 4.1 та 4.2 .

При цьому дана додаткова угода була укладена сторонами в простій письмовій формі. Однак, позивач та відповідач домовилися про те, що додаткова угода №1 буде нотаріально посвідчена у майбутньому і визначили датою такого посвідчення 12 серпня 2009 року. В подальшому відповідач МППФ «Геракл» від такого посвідчення ухилився. З боку позивача на адресу відповідача неодноразово направлялися письмові запрошення прибути до нотаріуса щодо нотаріального посвідчення додаткової угоди, відповідач жодного разу на ці запрошення не відповів та до нотаріуса не з'явився. При цьому позивач зазначає, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, відбулося повне виконання сторонами умов договору та умов додаткової угоди, що виразилося в отриманні грошових коштів у повному обсязі відповідачем та передачі ним позивачеві нежитлових приміщень, які є предметом договору купівлі-продажу. При цьому відбулася державна реєстрація права власності позивача на придбані ним нежитлові приміщення.

В той же день 10.08.2009 року позивач та відповідачі МППФ «Геракл» і ОСОБА_2 уклали між собою додаткову угоду №2 до вищезазначеного договору купівлі-продажу. Згідно з її умовами, відповідач ОСОБА_2 прийняв на себе зобов'язання зробити поточний ремонт у приміщенні літ. А-2, А'-4, А"-1 за адресою АДРЕСА_1, у відповідності до проекту, затвердженого позивачем по справі та кошторисом, затвердженим МПП фірмою "Геракл". При цьому відповідач МПП фірма "Геракл" взяло на себе зобов'язання оплатити вартість поточного ремонту в строк трьох календарних днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт.

Враховуючи, що відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення додаткових угод, позивач просив суд визнати дійсними додаткові угоди №1 та №2 від 10.08.2009 року до договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за №1614 від 06.08.2009 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені ним позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача МПП фірми "Геракл" у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень по суті заявленого позову не надав, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні факт укладення додаткової угоди №2 не заперечував та суду пояснив, що позивач та відповідач МПП фірма "Геракл" запропонували йому зробити поточний ремонт у приміщенні літ. А-2, А'-4, А"-1 за адресою АДРЕСА_1, однак до приміщення його не допустили, не надали йому ані проекту, ані кошторису робіт, тому умови додаткової угоди №2 сторонами не виконувалися фактично з цих причин. Посвідчити цю додаткову угоду нотаріально йому ніхто не пропонував. В майбутньому ОСОБА_2 готовий приступити до виконання передбачених угодою робіт після того, як позивач та МПП фірма "Геракл" виконають свої зобов'язання за цією угодою, тому проти задоволення позову у частині визнання дійсною додаткової угоди №2 до основного договору заперечував.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та відповідні письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково.

У судовому засіданні встановлено, що 06 серпня 2009 року між Малим приватним підприємством фірмою «Геракл» та ОСОБА_1 був укладений і нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за №1614. За даним договором відповідач передав, а позивач прийняв у власність нежитлові приміщення в адміністративно-торгівельному будинку літ. А-2, А'-4, А"-1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Після укладання та нотаріального посвідчення договору, на його підставі позивач зареєстрував право власності на нежитлові приміщення в адміністративно-торгівельному будинку літ. А-2, А'-4, А"-1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується витягом КП «ДМБТІ» про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11 серпня 2009 року.

За умовами договору продаж було здійснено за суму у розмірі 2 852 010,00 гривень, які відповідач одержав повністю від позивача, ще до підписання договору.

За згодою сторін, 10 серпня 2009 року була укладена Додаткова угода №1 до вказаного договору, яка була підписана сторонами. У відповідності до умов цієї угоди п. 2 та п. 4 договору були змінені, а саме: «2. Продаж цей вчинено за 136 000 000 грн. Продавець у якості передоплати до підписання договору купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі за № 1614 від 06.08.2009 отримав від Покупця 06 серпня 2009 року 2 852 010,00 (два мільйони вісімсот п'ятдесят дві тисячі десять) гривень. Різницю між вартістю за якою було вчинено продаж і внесеною передоплатою, у розмірі 133 147 990 (сто тридцять три мільйони сто сорок сім тисяч дев'ятсот дев'яносто) грн., Покупець зобов'язується сплатити частинами до 06 серпня 2013 року»; «4. Загальна вартість нерухомого майна складає 136 000 000 (сто тридцять шість мільйонів) гривень».

Також Додатковою угодою у договір купівлі-продажу були внесені нові пункти 4.1 та 4.2, відповідно до яких:

« 4.1. Продавець зобов'язується за власні кошти у строк до 23.05.2013 року здійснити капітальне перепланування приміщення, що продається із збільшенням корисної площі на 150 кв. м із державною реєстрацією внесених змін у встановленому законом порядку»

« 4.2. У випадку не виконання пункту 4.1 Договору Продавець зобов'язується виплатити неустойку Покупцю у розмірі 1% від вартості зазначеного у п.1 Договору нерухомого майна за кожний день прострочення виконання зобов'язання але не більше 136 000 000 грн.».

Дана Додаткова угода була укладена сторонами у простій письмовій формі, була підписана сторонами, тобто позивач та відповідач досягли згоди щодо усіх істотних її умов, як встановлено у судовому засіданні, від її нотаріального посвідчення відповідач ухилився. Так, позивачем і відповідачем було узгоджено, що нотаріальне посвідчення Додаткової угоди відбудеться 12 серпня 2009 року, однак відповідач для вчинення такого нотаріального посвідчення до нотаріуса не прибув.

В подальшому з боку позивача на адресу відповідача тричі направлялися відповідні запрошення прибути до нотаріальної контори для посвідчення додаткової угоди, однак відповідач без пояснення причин жодного разу не з'явився. Умови Договору та укладеної сторонами Додаткової угоди були виконані.

Судом встановлено, що 06 серпня 2009 року позивач сплатив відповідачу 2 852 010,00 грн. в якості передоплати за придбане нежитлове приміщення, іншу частину у розмірі 133 147 990 грн. мав сплатити до 06 серпня 2013 року, таким чином відбувся частковий розрахунок між сторонами. Крім того, позивач вступив у володіння та користування нерухомим майном, яке було передано відповідачем та нежитлове приміщення було зареєстровано за позивачем у КП «ДМБТІ» м.Дніпропетровська.

Згідно зі ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Враховуючи положення ст.210 ЦК України, такий правочин між сторонами є вчиненим. У відповідності до ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна,що перебуває в податковій заставі.

Згідно до ст.654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

У відповідності до ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Таким чином, враховуючи доводи позивача та надані ним докази, що були досліджені у судовому засіданні, суд вважає позов в цій частині задовольнити та визнати дійсною додаткову угоди №1 від 10 серпня 2009 року до договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за №1614 від 06.08.2009 року.

Надаючи правову оцінку вимогам позивача щодо визнання дійсною додаткової угоди №2, суд вважає, що ці вимоги не ґрунтуються на законі.

Враховуючи приписи ст.654 ЦК України, оскільки додатковою угодою №2 змінюється характер зобов'язань сторін основного договору, її необхідно було, як і договір купівлі-продажу, посвідчити нотаріально.

Укладаючи додаткову угоду №2, сторони не узгоджували між собою необхідність нотаріального посвідчення угоди, жодних доказів таких намірів позивачем суду не надано, як і не надано жодних доказів того, що позивач взагалі звертався до відповідача ОСОБА_2 з цього питання. Як було з'ясовано у судовому засіданні, до виконання цієї угоди її сторони не приступили. Одночасно відповідачем ОСОБА_2 дійсність цієї угоди не заперечується. З аналізу змісту угоди суд приходить до висновку, що між її сторонами фактично склалися відносини договору підряду, які повинні регулюватися відповідними нормами права. Відповідно до ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов'язаний одержати спеціальний дозвіл. Так як сторони угоди мали на увазі проведення ремонтних робіт у приміщенні, що відносяться до будівельних за своїм характером, то у відповідності до вимог Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності", будівельна діяльність є видом господарської діяльності, що потребує наявності відповідної ліцензії. Відповідач ОСОБА_2 не є суб'єктом підприємницької діяльності та відповідної ліцензії не має, тобто права виконання будівельних робіт не набув. Згідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Таким чином, суд вважає в позовних вимогах про визнання дійсною додаткової угоди №2 відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 182, 203, 204, 210, 220, 654, 657, 837 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Малого приватного підприємства фірми «Геракл» та ОСОБА_2 про визнання додаткової угоди дійсною, - задовольнити частково.

Визнати дійсною Додаткову угоду №1 від 10 серпня 2009 року, укладену між Малим приватним підприємством «Геракл» () та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) до Договору купівлі-продажу від 06 серпня 2009 року, що зареєстрований у реєстрі за №1614.

В іншій частині позову, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: