Справа № 2-4533/12
РІШЕННЯ

іменем України

04.01.2013 року Києво-Святошинський районний суд Київської областів складі:

головуючого Дубас Т. В.,

при секретарі Дідур М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту частково недійсним , -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2012 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту частково недійсним.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 18.09.2009 р. вона ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_3, будучи співвласниками житлового будинку за адресою Київська область, Васильківський район, смт. Глеваха, вул. Кошового 11, склали спільний заповіт подружжя, що був посвідчений 18.09.2009 р.,приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу, Київської області ОСОБА_4, реєстровий № 743, про те, що на випадок їх смерті належний їм вищезазначений будинок заповідають племіннику чоловіка та відповідачу по справі ОСОБА_2.

28.02.2012 року чоловік позивачки ОСОБА_3 помер. Після його смерті, позивачка звернулась до приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу, ОСОБА_5 за оформленням спадщини, де дізналась, що у звязку з укладенням даного заповіту подружжям, вона не має можливості будь-яким чином розпорядитися часткою у праві спільної сумісної власності.

Зазначила що є людиною похилого віку, пенсіонерка, юридично необізнана, укладаючи заповіт вважала, що зможе змінити його у будь-який час, крім того на момент підписання заповіту рахувала, що укладає фактично договір довічного утримання і спадкоємець зобовязується надавати матеріальну допомогу, буде доглядати за нею до смерті, допомагати, але уклала даний заповіт внаслідок помилки, оскільки під час його оформлення вважала, що смерті одного із подружжя частка будинку залишається тому з подружжя, який його пережив, а друга половина померлого перейде у власність відповідачу.

Нотаріусом при укладанні заповіту не були розяснені наслідки, передбачені ст. 1243 ЦК України.

Позивачка намагалась розірвати заповіт, проте не змогла цього зробити на підставі ст.1243, оскільки укладений заповіт є заповітом подружжя і розірвати його можна лише за життя обох спадкоємців.

Просила визнати частково недійсним заповіт подружжя, реєстровий № 743, від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_3, складений та зареєстрований 18.09.2009 року приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу, Київської області ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, у частині заповідання ОСОБА_1 на імя ОСОБА_2 ? частки у праві власності на житловий будинок за адресою: Київська область Васильківський район, смт. Глеваха, вул. Кошового, 11. Визнати частково недійсним заповіт подружжя, реєстровий № 743, від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_3, складений та зареєстрований 18.09.2009 року приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу, Київської області ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, у ? частині, яка є обовязковою часткою ОСОБА_1 у спадщині, після смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого 28.02.2012 р.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував.

Суд заслухавши пояснення осіб як брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч.1 ст.1243 Цивільного кодексу України Подружжя має право скласти спільний заповіт щодо майна,

яке належить йому на праві спільної сумісної власності.

За правилами ч. 2 ст. 1243 ЦК України У разі складення спільного заповіту частка у праві спільної сумісної власності після смерті одного з подружжя переходить до другого з подружжя, який його пережив. У разі смерті останнього право на спадкування мають особи, визначені подружжям у заповіті.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.09.2009 р. ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_3, будучи співвласниками житлового будинку за адресою Київська область, Васильківський район, смт. Глеваха, вул. Кошового 11, склали спільний заповіт подружжя, що був посвідчений 18.09.2009 р., приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу, Київської області ОСОБА_4, реєстровий № 743, про те, що на випадок їх смерті належний їм вищезазначений будинок заповідають племіннику чоловіка та відповідачу по справі ОСОБА_2.

28.02.2012 року чоловік позивачки ОСОБА_3 помер. Після його смерті, позивачка звернулась до приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу, ОСОБА_5 за оформленням спадщини, де дізналась, що у звязку з укладенням даного заповіту подружжям, вона не має можливості будь-яким чином розпорядитися часткою у праві спільної сумісної власності.

У відповідності з Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. А частина друга, цієї ж статті визначає що, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

В судовому засіданні, позивачкою не було надано доказів, в тому числі постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, того, що заповіт складений нею та її чоловіком, що був посвідчений 18.09.2009 р., приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу, Київської області ОСОБА_4, реєстровий № 743 підлягає визнанню частково не дійсним.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які

вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть

участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.ст. 1233-1235, 1243, 1247, 1248, 1254, 1257 ЦК України, та керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212-215, 218, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту частково недійсним відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя: Дубас Т.В.