Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/3947/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08 листопада 2013 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Худякова А.М.,

суддів: Широкової Л.В.,

Снітка С.О.,

при секретарі судового засідання
Ходаківській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 на рішення Корольовського
районного суду м.Житомира від 03 липня
2013 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ТОВ "Елкопласт-Укр" про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вказаним позовом. Свої вимоги
обґрунтовував тим, що з 15 лютого 2013 року
він звільнений з роботи за п.1 ст.40 КЗпП
України у зв'язку із скороченням штату
працівників. Своє звільнення позивач
вважає незаконним, оскільки про
майбутнє звільнення його ніхто не
попереджував, з наказом про звільнення
не ознайомлювали, тому за вказаних
обставин просив задовольнити позовні
вимоги.

Рішенням Корольовського районного
суду м.Житомира від 03 липня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі представник
позивача, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постановлене рішення та
ухвалити нове про задоволення позову.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Відмовляючи у задоволені позову, суд
першої інстанції виходив з
недоведеності позовних вимог щодо
порушення прав позивача при звільненні
та необхідності їх захисту.

З таким висновком суду не може
погодитися колегія суддів, оскільки
він зроблений всупереч ст.213,214 ЦПК
України без дотримання судом вимог
щодо повного з'ясування обставин
справи, обґрунтовування рішення
належними доказами.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
працював у ТОВ "Елкопласт-Укр" на посаді
водія автонавантажувача та був
звільнений з 15 лютого 2013 на підставі п.1
ст.40 КЗпП України у зв'язку зі
скороченням численності або штату
робітників.

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
ОСОБА_2 посилалася на порушення
роботодавцем ст.40 п.1 КЗпП України,
зокрема, вважає, що фактично скорочення
не було, з наказом про скорочення його
не було ознайомлено, також не було
запропоновано іншої посади.

Відповідно до пункту 1 ст.40 КЗпП
України трудовий договір може бути
розірваний власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом у разі змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації або
перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
численності або штату працівників.

Згідно з п.19 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 06
листопада 1992 року №9 „Про практику
розгляду судами трудових спорів", суди
зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у
відповідача мали місце зміни в
організації виробництва і праці,
зокрема ліквідація, реорганізація,
скорочення численності або штату
працівників, чи додержано власником
або уповноваженим ним органом норм
законодавства, що регулюють
вивільнення працівника, які є докази
щодо змін в організації виробництва і
праці, про те, що працівник відмовився
від переведення на іншу роботу або що
власник чи уповноважений ним орган не
мав можливості перевести працівника за
його згодою на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи не
попереджався він за 2 місяці про
наступне вивільнення.

Згідно з правилами ст.49-2 КЗпП
України про наступне звільнення
працівник має бути персонально
попереджений не пізніше ніж за два
місяці. При цьому у випадках змін в
організації виробництва і праці
враховується переважне право
працівника на залишення на роботі,
передбачене законодавством.
Попередивши про звільнення у зв'язку зі
змінами в організації виробництва і
праці, власник або уповноважений ним
орган повинен запропонувати
працівникові іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації.
За відсутності роботи за відповідною
професією чи спеціальністю, а також у
разі відмови працівника від
переведення на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації
працівник, за своїм розсудом,
звертається за допомогою до державної
служби зайнятості або
працевлаштовується самостійно.

Як вбачається з матеріалів справи,
наказом по ТОВ "Елкопласт-Укр" №16 від
14.02.2013 року «Про скорочення штату»,
тобто фактично за один день до
звільнення, було зазначено про
скорочення посади водія
автонавантажувача. З зазначеним
наказом позивач ознайомлений не був. На
наказі є підпис його дружини ОСОБА_4

Підпис дружини позивача не може
бути прийнятим як доказ дотримання
відповідачем вимог трудового
законодавства щодо належного
попередження про скорочення, оскільки
з самим наказом позивач ознайомлений
не був. Крім цього, відповідачем не
надано доказів пропонування
позивачеві іншої посади та його
відмову від запропонованої посади.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає неправильними висновки суду
щодо дотримання відповідачем при
звільненні ОСОБА_2 вимог ст.49-2 КЗпП
України.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що при
звільненні ОСОБА_2 відповідач порушив
вимоги трудового законодавства, а тому
він підлягає поновленню на роботі на
посаді водія.

Відповідно до вимог ст.235 КЗпП
Україїни у разі звільнення без
законної підстави працівник повинен
бути поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.
При винесені рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
але не більше як за один рік.

Згідно з Порядком обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№100, середній заробіток за час
вимушеного прогулу у зв'язку з
незаконним звільненням працівника
визначається з огляду на виплати за
останні два повні календарні місяці
роботи, що передували звільненню.

Визначаючи розмір середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
колегія суддів ураховує заробітну
плату, яку позивач отримував за 2
попередніх місяці до часу звільнення у
грудні 2012 року - січні 2013 року, яка
виплачувалась у розмірі 2200,00 грн.

Середньоденна заробітна плата
становить: 2200,00 грн. : 42 роб. дні = 104,76
грн.

Термін вимушеного прогулу складає
182 дні, а тому розмір заробітної плати,
яка підлягає стягненню за час
вимушеного прогулу, складає 19066 грн.32
коп.(104,76 грн. х 182 дн.).

Відповідного до чинного
законодавства (п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України)
рішення суду в частині стягнення
заробітної плати за місяць підлягає до
виконання негайно.

Крім того, відповідно до вимог ст. 88
ЦПК України з відповідача підлягає до
стягнення судовий збір у сумі 190,66 грн.

Щодо вимог про відшкодування
моральної шкоди, то колегія суддів
вважає, ці вимоги позивач не довів, а
тому рішення в цій частині підлягає
залишенню без змін.

Враховуючи викладене, відповідно до
ст.309 ЦПК України рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,314-316 ЦПК
України, колегія суддів -

В И Р І Ш И
Л А:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного
суду м.Житомира від 03 липня 2013 року
частково скасувати, ухваливши нове
рішення, яким позов ОСОБА_2
задовольнити частково. Поновити строк
ОСОБА_2 звернення до суду. Поновити
ОСОБА_2 на посаду водія
автонавантажувача ТОВ "Елкопласт-Укр" з
15 лютого 2013 року.

Стягнути з ТОВ "Елкопласт-Укр" на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час вимушеного прогулу в розмірі 19066
грн.32 коп. без врахування податків та
обов'язкових платежів. Рішення про
стягнення середньої заробітної плати в
межах місячного платежу в розмірі 2200
грн. звернути до негайного виконання.

Стягнути з ТОВ "Елкопласт-Укр" на
користь держави судовий збір в сумі 190
грн. 66 коп. В решті рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього ж дня на
протязі двадцяти днів може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді