АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

05 грудня 2013 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Чобіток А.О.

при секретарі - Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за поданням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Семка Богдана Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» - СимончукаМикити Віталійовича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

у жовтні 2013 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень СемкоБ.О. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника - ОСОБА_2, посилаючись те, що боржник не вчиняє жодних дій для погашення заборгованості та ухиляється від її погашення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2013 року в задоволенні подання було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» - Симончук М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою подання задовольнити, посилаючись на порушення норм процесуального права..

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника ПАТ «ВТБ Банк», дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з поданням, старший державний виконавець посилався на те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень ДВС України перебуває виконавче провадження №36598950 з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.2013 р. про солідарне стягнення з ТОВ «Молочна фабрика «Рейнфорд» та ТОВ «Рижкофф» заборгованості. Боржник ТОВ «Рижкофф» не вчиняє жодних дій для погашення боргу. Директором боржника є ОСОБА_2

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2013 року в задоволенні подання було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень ДВС України ОСОБА_3 вжив всіх заходів щодо примусового стягнення з боржника заборгованості, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а тому подання є необґрунтованим та передчасним.

З таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів погодитись не може з таких підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень ДВС України перебуває виконавче провадження №36598950 з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.2013 р. про солідарне стягнення з ТОВ «Молочна фабрика «Рейнфорд» та ТОВ «Рижкофф» заборгованості. Боржник ТОВ «Рижкофф» не вчиняє жодних дій для погашення боргу.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження відкрито 14.02.2013 р., сума заборгованості до теперішнього часу не погашена та складає 20 921 713,50 дол. США.

Право державного виконавця звернутися до суду з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України не ставиться у залежність від обсягу вжитих державним виконавцем заходів щодо примусового стягнення заборгованості, а відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець таким правом може скористатись у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов'язань, а не після вчинення усіх можливих виконавчих дій та відсутності з боку боржника виконання.

В матеріалах виконавчого провадження містяться відомості про заходи, які вживались державним виконавцем з метою примусового виконання наказу, виданого господарським судом.

Згідно матеріалів виконавчого провадження можна зробити висновок про відсутність наміру боржника в добровільному порядку виконувати покладені на останнього зобов'язання. Крім того, про ухилення від виконання зобов'язання свідчить та обставина, що боржником було змінено найменування та місцезнаходження юридичної особи, що могло завадити кредиторові у встановлений чинним законодавством строк пред'явити свої вимоги.

Судом не в повному обсязі було досліджено докази по справі та не надано їм відповідної оцінки.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, результати оцінки яких відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Виходячи з викладеного та з урахуванням положень ст.377-1 ЦПК України, ст. 1, 8, 11 Закону України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, а тому ухвала підлягає скасуванню з направленням питання на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 313-317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» - СимончукаМикити Віталійовича задовольнити частково. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2013 року скасувати та направити питання на новий розгляд до суду першої інстанції..

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/16481/2013

Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.