Справа №2/489/207/2013
УХВАЛА

17 січня 2013 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва

в складі: головуючого - судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (далі за текстом - Банк) про визнання кредитного договору і договору застави автотранспорту недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Первісними позовними вимогами є визнання кредитного договору від 08 лютого 2008 р. між відповідачем та ОСОБА_1 недійсним з підстав введення в оману останнього Банком, а також скоєння ОСОБА_1 як споживача банківських послуг помилки щодо його прав та обовязків. Також первісно позивачі просили визнати недійсним договір застави автотранспорту між відповідачем та ОСОБА_3 від 08 лютого 2008 р.

В судове засідання, до початку розгляду справи по суті, повноважений представник позивачів предявив суду заяву про збільшення позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 31 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову.

В предявленій заяві, містяться нові вимоги - про визнання майнової поруки ОСОБА_2 за договором застави автотранспорту від 08 лютого 2008 р. із Банком (на той час ЗАТ КБ «Приватбанк») припиненою та про стягнення з Банку на користь кожного позивача по 5000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» N 5 від 12 червня 2009. дано визначення предмету позову - це те, чого конкретно вимагає позивач, підстави позову - це те. чим він обґрунтовує свої вимоги.

Нова вимога в предявлені заяві - про визнання майнової поруки ОСОБА_2 за договором застави автотранспорт) від 08 лютого 2008 р. припиненою, обґрунтована збільшенням обсягом відповідальності ОСОБА_2 без його згоди, про що не йшлося у первісній позовній заяві.

А про стягнення моральної шкоди є зовсім новою вимогою як за предметом, так і за підставою, якою представник позивача зазначив ч. 2 ст. 230 ЦК України.

Тобто в даному випадку, представник позивача змінює як предмет та підставу позову, що є неприпустимо в силу ст. 31 ч. 2 ЦПК України.

Отже, в прийняті заяви про збільшення позовних вимог в частині визнання припиненою поруки ОСОБА_2 за договором застави автотранспорту від 08 лютого 2008 р. між ним та Банком та про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Вказана заява в іншій частині підлягає прийнятті до розгляду, оскільки предмет її залишається без змін.

Керуючись ст.. 31, 209, 210 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику позивачів у прийнятті заяви про збільшення розміру позовних вимог в частині вимог про визнання припиненою поруки ОСОБА_2 за договором застави автотранспорту від 08 лютого 2008 р із ЗАТ КБ «Приватбанк» та про стягнення моральної шкоди на користь позивачів по 5000 грн. з відповідача.

Прийняти вказану заяву в решти вимог до розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.Г. Губницький