Справа № 635/6737/13-ц
Провадження № 2/635/3542/2013
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2013 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого суддi Бобко Т.В.

секретар судових засідань Прихненко Г.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в пгт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить визнати за нею право власності на житловий будинок житловою площею 36 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 та визнати за нею право власності на переобладнаний житловий будинок літ. А-1 розміром 6,10м х 7,13м з верандою літ. а розміром 1,85м х 3,88м, тамбуром літ. а1 розміром 1,65м х 1,75м, загальною площею 38,80 кв.м. та самочинно збудовані господарські будівлі на садибі - сарай літ. Б розмірами 2,65м х 7,13м, сарай літ. В розмірами 5,56м х 4,05м, літня кухня літ. Г розмірами 5,56м х 5,00м з верандою літ. г розмірами 2,02м х 6,95м.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід - ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яку фактично прийняв батько позивача - ОСОБА_6, про що отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, однак отримати свідоцтво про право власності на спірний будинок останній не встиг, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Після смерті батька позивач, будучи єдиним спадкоємцем за законом першої черги фактично спадщину прийняла, при цьому отримала його ощадну книжку та стала проживати у вищевказаному будинку. Крім того, в період часу з 2004 року по 2008 рік на земельній ділянці, відведеній для будівництва будинку нею були збудовані господарчі споруди - два сараї, літня кухня та переобладнано будинок - зроблено тамбур та веранду, після чого у передбаченому законом порядку їй був наданий дозвіл на збереження переобладнаного будинку, однак правовстановлюючі документи на спірний будинок отримати не може, оскільки право власності на нього не зареєстроване.

Представник позивача ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просить розглянути справу у його відсутність, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, суду надана суду заява за підписом сільського голови ОСОБА_8, якою останній просить розглянути справу у відсутність представника Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області, та не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5, що підтверджується Рішенням Виконавчого комітету Лизогубівської сільської ради депутатів трудящих Харківського району Харківської області від 14 жовтня 1976 року та висновком про можливість будівництва господарських будівель, виданого КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" від 10 листопада 1976 року.

Згідно довідки КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" №165 від 23.04.2008 року, спірний будинок в БТІ станом на 23 квітня 2008 року не зареєстрований.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на момент будівництва спірного будинку, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 набув право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та є єдиним власником зазначеного будинку.

Як вбачається із свідоцтва про смерть, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис №100.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими по АДРЕСА_1

Як вбачається з відповіді Харківського обласного держаного нотаріального архіву №2221/01-21 від 25.07.2013 року, єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, який звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини був ОСОБА_4

Згідно із ст..529 ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно із ст. 548 ЦК України, у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5 його син, ОСОБА_6 фактично спадщину прийняв, оскільки по день смерті проживав та був зареєстрований у спірному будинку та повністю його утримував.

Крім того, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_4 після смерті свого батька звернувся до нотаріальної контори та 05 квітня 1989 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Ніколенко А.А., яке зареєстроване в погосподарській книзі Лизогубівської сільської ради по особовому рахунку НОМЕР_1 21.01.1998 року.

Вищезазначена Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах.

Однак зареєструвати в БТІ спірне домоволодіння ОСОБА_4 не встиг, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 02 липня 1998 року.

При таких обставинах, суд вважає встановленим той факт, що ОСОБА_4, як спадкоємцем першої черги спадкування за законом, була прийнята спадщина після смерті батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, суд вважає ОСОБА_4, таким, що набув право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1

Єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на момент відкриття спадщини, була дочка померлого - ОСОБА_3 (свідоцтво про народження на ім'я ОСОБА_10, свідоцтво про укладенні шлюбу серії НОМЕР_3 від 21 грудня 1990 року).

Згідно із ст..529 ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно із ст. 548 ЦК України, у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 його дочка ОСОБА_3 фактично спадщину прийняла, оскільки на день смерті свого батька по теперішній час постійно проживає в спірному будинку, утримує його в належному стані, таким чином фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що не оспорюється сторонами по справі.

Згідно інформації Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №1448/01-16 від 30 липня 2013 року, після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, який на день смерті мешкав в АДРЕСА_1, до нотаріальної контори в шестимісячний строк із заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину за 1998-2013 роки нікому не видавалося.

При таких обставинах, суд вважає встановленим той факт, що ОСОБА_3, як спадкоємцем першої черги спадкування за законом, була прийнята спадщина після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суд вважає можливим визнати право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 та задовольнити позовні вимоги останньої в цій частині.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на переобладнаний житловий будинок та господарчі споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що у період часу з 2005 по 2012 рік, ОСОБА_3 самовільно, за власний рахунок, без розробки та погодження проекту, отримання дозволу на початок будівельних робіт, здачі об'єкту до експлуатації, переобладнала будинок АДРЕСА_1 та збудувала господарчі будівлі - сараї, літню кухня з верандою.

Рішенням Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області №33 від 14 квітня 2009 року ОСОБА_3 надано дозвіл на збереження переобладнаного житлового будинку АДРЕСА_1 літ. "А-1" розміром 6,10 м Х 7,13 м з верандою літ. "а" розміром 1,85 м Х 3,88 м, тамбуром літ. "а1" розміром 1,65 м Х 1,75 м, загальною площею 38,80 кв.м. та самочинно збудованих господарчих будівель на садибі за вищевказаною адресою - сарая літ. "Б" розмірами 2,62 м Х 7,13 м, сарая літ. "В" розмірами 5,56 м Х 4,05 м, літньої кухні літ. "Г" розмірами 5,56 м Х 5,00 м з верандою літ. "г" розмірами 2,02 м Х 6,95 м.

Після закінчення будівництва позивачем було замовлено технічну інвентаризацію домоволодіння з новозбудованими будівлями в цілому. Згідно технічного паспорту КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" станом на 25 липня 2013 року, після здійснення самочинного будівництва, домоволодіння АДРЕСА_1 складається з наступного: житлового будинку літ. "А-1" з верандою літ. "а", тамбуром літ. "а1", загальною площею 38,80 кв.м. та господарчих будівель - сарая літ. "Б", сарая літ. "В", літньої кухні літ. "Г" з верандою літ. "г".

Згідно акту обстеження КП "Архітектурне бюро Харківського району", державна ліцензія АА № 870400 від 31.12.2004 року та експертного висновку ДП "Харківспецпожобслугоувування", державна ліцензія серії АВ №399138, в результаті проведеного обстеження збудованого житлового будинку та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1, встановлено, що самочинно побудований одноповерховий житловий будинок літ. "А-1" з верандою літ. "а", тамбуром літ. "а1", а також господарські будівлі та споруди - сараї літ. "Б,В", літня кухня літ. "Г" з верандою літ. "г" можуть бути збережені та використовуватися за призначенням, вказані будівлі та земельна ділянка, на якій вони розташовані відповідають вимогам діючого санітарного законодавства України і за дотриманням вимог можуть бути використані у заявленій сфері застосування.

Відповідно до ст.. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Позивачем на момент розгляду справи завершено будівництво житлового будинку та надвірних споруд у межах належного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, судом встановлено, що самочинне будівництво позивачем проведено з дотриманням санітарно-технічних вимог і правил експлуатації, та не порушує права інших осіб.

У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 5 ст. 376 ЦПК України - за вимогою власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самовільно збудоване на ньому, якщо це не порушує права інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11, 60, 197, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК України в редакції закону 1963 року, п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 319, 328, 331, 375, 376, 377, 380, 383 ЦК України, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (яка діяла на момент відкриття спадщини), Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (яке діяло на момент відкриття спадщини), Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок житловою площею 36 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок літ. "А-1" розміром 6,10 м Х 7,13 м з верандою літ. "а" розміром 1,85 м Х 3,88 м, тамбуром літ. "а1" розміром 1,65 м Х 1,75 м, загальною площею 38,80 кв.м. та господарчі будівлі - сарай літ. "Б" розмірами 2,62 м Х 7,13 м, сарай літ. "В" розмірами 5,56 м Х 4,05 м, літня кухня літ. "Г" розмірами 5,56 м Х 5,00 м з верандою літ. "г" розмірами 2,02 м Х 6,95 які розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: