2/219/397/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2013 р. Артемівський міськрайонний суд Донецької області, в складі:

- головуючого-судді Медінцевої Н.М.

- при секретарі Кульбаці Г.С.

за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Артемівську справу за позовом ОСОБА_3 до Артемівської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Артемівської міської Ради Артемівського району Донецької області про встановлення факту прийняття спадщини, посилаючись на те, що 13.12.2002 року померла її бабуся ОСОБА_4 (далі спадкодавець), яка постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлової квартири АДРЕСА_1.

Оформити зазначену вище спадщину вона не може, оскільки після смерті бабусі вважала, що прийняла спадщину за законом, так як інших спадкоємців у бабусі не було. Але, коли вона звернулася до державного нотаріуса Першої Артемівської державної нотаріальної контори у листопаді 2012 року, з»ясувалося, що оформити свої спадкові права вона не може на підставі того, що своєчасно не звернулася до нотаріальної контори та не подала відповідну заяву про прийняття спадщини.

Вона була зареєстрована та проживала із спадкодавцем ОСОБА_4 в якості онуки по день її смерті, та продовжує до теперішнього часу мешкати в квартирі АДРЕСА_1, що значить, що фактично вона вступила в управління та володіння спадковим майном та прийняла спадщину. Тоб-то, після смерті бабусі вона відкрито володіє нерухомим майном, дбає про спадкове майно, проводить заходи про його безпечність.

Оскільки досудове вирішення питання щодо права власності на спадкове майно неможливе, вона вимушена звернутися до суду та просити встановити факт прийняття нею спадщини.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, викладені на підставі позовної заяви, та просила їх задовольнити, пояснивши, що позивачка ОСОБА_3 дійсно мешкала із спадкодавцем квартирі АДРЕСА_1 на день його смерті, і продовжує проживати в цієї квартирі до теперішнього часу. Безперервно, відкрито володіла нерухомим майном, та вважала, що фактично вступила в майнові права, прийняла спадщину.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2, діючий за довіреністю, проти задоволення позов не заперечував.

Суд, з урахуванням пояснень представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про смерть I-НО № 700259 від 13.12.2002 року ОСОБА_4 померла 13.12.2002 року (л. с. 3).

Згідно свідоцтва про народження ІХ-НО № 342569, виданого 29.10.1993 року, ОСОБА_5 (рос.) народилася 02.06.1952 року, та її батьками дійсно є ОСОБА_6 (рос.) та ОСОБА_7 (рос.) (л. с. 17).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу ІІ-НО № 304207, виданого міським відділом РАЦС м. Артемівська Донецької області 12.07.1975 року, ОСОБА_5 (рос.) 12.07.1975 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 (рос.), та після реєстрації шлюбу їй було присвоєне прізвище ОСОБА_8 (рос.) (л. с. 15).

Згідно свідоцтва про народження ІІІ-НО № 326586, виданого 27.09.1976 року, ОСОБА_9 (рос.) народилася 17.09.1976 року, та її батьками дійсно є ОСОБА_8 (рос.) та ОСОБА_10 (рос.) (л. с. 17).

Згідно довідки КП «Артемівське БТІ» від 28.11.2012 року № 2565 про належність нерухомих об»єктів, зареєстрованих в КП «Артемівське БТІ», ОСОБА_4 є власником квартири № 1, розташованої в буд. № 101 по вул. Ювілейній в м. Артемівську на підставі договору міни від 23.06.1994 року № 4420, посвідченого Першою Артемівською держнотконторою (л. с. 9).

Згідно технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності, ОСОБА_4 належить квартира № 1, розташована в буд. № 101 по вул. Ювілейній в м. Артемівську Донецької області (л. с. 8).

Згідно договору міни від 23.06.1994 року, зареєстрованого реєстрі за № 4420, ОСОБА_4 перейшла у власність квартира № 1, розташована в буд. № 101 по вул. Ювілейній в м. Артемівську Донецької області (л. с. 6-7).

Факт проживання позивачки із спадкодавцем у вказаному житловому приміщенні до смерті спадкодавця, після його смерті, і в теперішній час підтверджується відміткою щодо місця проживання у паспорті ВА 618576, виданому 10.04.1997 року Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області на ім»я ОСОБА_3, в якій зазначено, що остання зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 28.05.1997 року по теперішній час (л. с. 4-5).

Згідно Прикінцевих та Перехідних положень ЦК (в редакції 2003 року) Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов»язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності».

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року.

Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року діями, що свідчать про прийняття спадку є те, що спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_4 померла у 2002 році, то, згідно ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець ОСОБА_3 визнається такою, яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно з нормами цивільного законодавства України (ст. ст. 1258, 1261 ЦК України) при відсутності заповіту право на спадщину за законом отримують спадкоємці відповідної черги.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, який прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторони вважали надані ними докази достатніми.

На підставі викладеного, керуючись ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 1258, 1268, 1270, п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року), ст. ст. 3, 4, 5, 6, 10, 14, 60, 107, 118-120, 208-209, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Артемівської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті бабусі ОСОБА_4, яка померла 13.12.2002 року, визнавши за нею право власності на зазначене вище майно.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Н. М.Медінцева