Провадження по справі 2/122/2449/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2013 року Залізничний
районний суд м. Сімферополя Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого - судді Домнікової М.В.,

при секретарі - Шерет Ф.М., Іоновій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Сімферополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про встановлення факту
проживання однією сім'єю як чоловіка та
жінки без реєстрації шлюбу,
встановлення режиму спільної сумісної
власності на майно, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про встановлення факту
проживання однією сім'єю, встановлення
режиму спільної сумісної власності на
майно, мотивуючі позовні вимоги тим, що
вона перебуває у фактичних шлюбних
відносинах та проживає однією сім'єю з
ОСОБА_2, починаючи з вересня 2004 року та
до теперішнього часу. У серпні 2004 року
сторони по справі познайомилися, а з
вересня 2004 року почали жити разом із
батьками відповідача у квартирі
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3. Саме з
цього часу, сторони по справі спільно
вели побут, здійснювали домашнє
господарство, спільно забезпечували
себе всім необхідним для життя. Окрім
того, ми мали спільний бюджет, разом
здійснювали покупки, разом витрачали
кошти, між ними склалися особисті
відносини, притаманні подружжю. З
лютого 2007 року по червень 2008 року
ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 проживали у
квартирі АДРЕСА_2, яка належала матері
останнього. Мати ОСОБА_2 - ОСОБА_4. З
червня 2008 року сторони по справі
переїхали проживати до АДРЕСА_3, де
проживають і досі. Вказана квартира
належить на праві власності ОСОБА_2.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін по справі
народився син - ОСОБА_5. Факт проживання
однією сім'єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2
підтверджується показаннями свідків
та довідками, що були додані позивачкою
до справи. Встановлення факту
проживання однією сім'єю має юридичне
значення для встановлення режиму
спільної сумісної власності на майно. З
урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просила
суд: встановити факт проживання однією
сім'єю без шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з
вересня 2004 року по теперішній час;
встановити режим спільної сумісної
власності на майно, набуте за час
проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, а саме: квартиру АДРЕСА_3;
квартиру АДРЕСА_4; квартиру АДРЕСА_1.

Позивачка та її представник підтримали
заявлені позовні вимоги та з підстав,
викладених у позові, просили вимоги
задовольнити.

Відповідач визнав позовні вимоги
ОСОБА_1, не заперечував проти
задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивачки, її
представника, відповідача, допитавши
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_4, вивчивши
матеріали цивільної справи, оцінивши
наявні у справі докази і матеріали
справи у їх сукупності, суд дійшов до
висновку про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_1, з наступних
підстав.

Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК
України, якою встановлений принцип
диспозитивності цивільного
судочинства, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Судом встановлено, що починаючи з
вересня 2004 року по лютий 2007 року ОСОБА_1
проживала разом з ОСОБА_2 однією сім'єю
у квартирі АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою №2/6923 від 10.06.2013 року,
виданою абонентним відділом
Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційне об'єднання
Київського району м. Сімферополя» у
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані:
ОСОБА_2, ОСОБА_4. та ОСОБА_3.

Факту сумісного проживання сторін по
справі за вказаною адресою підтвердили
й допитані судом свідки ОСОБА_6 та
ОСОБА_4., які пояснили суду, що з вересня
2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стали
проживати однією сім'єю, вели спільний
побут, спільний бюджет, разом
здійснювали покупки.

Крім того, зазначене підтверджуються й
довідкою від 14.06.2013 року, затвердженою
начальником Житлово-експлуатаційної
дільниці №5.

З лютого 2007 року по червень 2008 року
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 переїхали проживати
до квартири, що на той час належить
ОСОБА_4., а саме до квартири АДРЕСА_2

Факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією
сім'єю як чоловіка та жінки без шлюбу у
період з лютого 2007 року по червень 2008
року також підтвердили свідки ОСОБА_6
та ОСОБА_4.

Аналогічні відомості зазначені й у
довідці від 14.06.2013 року, затвердженій
начальником Житлово-експлуатаційної
дільниці №4.

З червня 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
переїхали проживати до АДРЕСА_3, що
належить на підставі свідоцтва про
право власності на нерухоме майно,
видане на підставі рішення виконавчого
комітету Сімферопольської міської
ради від 27.06.2008 року за №1428.

Факт спільного проживання однією
сім'єю сторін по справі підтвердили
свідки та вказане не спростовується
матеріалами цивільної справи, а саме
довідкою від 12.06.2013 року, виданої
начальником дільниці №6 по вул. Лексіна
м. Сімферополь, Приватне підприємство
«Сервісна компанія «Комфорт».

Також, за час спільного проживання була
набута квартира АДРЕСА_4, на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, видане на підставі
рішення виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради від
12.09.2008 року за №2120. Право власності на
вказану квартиру зареєстровано за
ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2
народився син - ОСОБА_5

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 256
ЦПК України суд розглядає справи про
встановлення факту, зокрема,
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу.

Відповідно до частини 2 статті 3 СК
України сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки.

При розгляді вимог про встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу, з огляду на
вимоги частини 2 статті 3 СК України
слід встановити як факти спільного
проживання та відсутність будь яких
шлюбних відносин з іншою особою, так і
факт фактичних шлюбних відносин, а саме
взаємне піклування, спільний побут,
взаємні права та обов'язки тощо.

При цьому, положення частини 2 статті 3,
частини 1 статті 56 СК України щодо не
проживання подружжя спільно
стосується лише офіційно
зареєстрованих шлюбів, оскільки
спільне проживання є безумовною
складовою фактичних шлюбних відносин.

Під «усталеністю» можна розуміти
певний часовий критерій, тобто строк
перебування у фактичних шлюбних
відносинах. Що ж до словосполучення
«відносини, що притаманні подружжю», то
його зміст стосується якісної
характеристики співжиття, яка може
виражатися у спільному веденні
господарства, плануванні спільного
бюджету, догляді за спільними дітьми
або дітьми одного з подружжя тощо.

Так, судом встановлено, що ані
позивачка, ані відповідач, не
перебуваючи у шлюбі з іншими особами, з
вересня 2004 року проживали однією
сім'єю.

Відповідно до статті 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, що мають
значення для справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їх представників,
допитаних як свідків, показань свідків,
письмових доказів, речових доказів,
зокрема звуко- і відеозаписів,
висновків експертів.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивачкою надано
достатньо доказів спільного ведення
господарства, плануванні спільного
бюджету, догляду за сином сторін по
справі. Пояснення свідків ОСОБА_6 та
ОСОБА_2, є конкретними, послідовними,
не суперечливими один одному та
належними доказами не спростовані
відповідачем. Зазначені пояснення
свідків узгоджуються й з письмовими
доказами, дослідженими судом.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до
висновку про задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 в частині встановлення
факту її проживання з ОСОБА_2 однією
сім'єю як чоловіка та жінки без
реєстрації шлюбу у період з вересня 2004
року по теперішній час.

Відповідно до статті 74 СК України якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними. На майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

У 2008 році сторонами по справі було
придбано квартиру АДРЕСА_3 та квартиру
АДРЕСА_4. Право власності на вказані
квартири зареєстровано за ОСОБА_2

Оскільки в силу статті 74 СК України на
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності жінки та чоловіка,
які не перебувають у шлюбі між собою
або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу, то для визнання зазначеного
майна спільною сумісною власністю
сторін по справі відповідно до
положень статті 60 СК України достатньо
встановлення факту придбання цього
майна в період спільного життя.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до
висновку про задоволення частини
позовних вимог та визнання АДРЕСА_3 та
квартири АДРЕСА_4 спільної сумісною
власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Разом з тим, матеріали справи не
містять даних про придбання сторонами
квартири АДРЕСА_1, тому відсутні
правові підстави для визнання вказаної
квартири об'єктом спільної сумісної
власності подружжя.

На підставі статей 3, 56, 60, 74 Сімейного
кодексу України, пункту 5 частини 1
статті 256 Цивільного процесуального
кодексу України, керуючись статтями 10,
11, 60, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 з
ОСОБА_2 однією сім'єю як чоловіка та
жінки без реєстрації шлюбу у період з
вересня 2004 року по час ухвалення
судового рішення.

Визнати квартиру АДРЕСА_3 спільною
сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати квартиру АДРЕСА_4 спільної
сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
М.В.Домнікова