Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"15" лютого 2013 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючої судді Вернидубова
Я.І.

при секретарі Амбросімові
О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ВГІРФО
дніпровського району м. Києва, третя
особа Житлово-будівельний кооператив
«Механізатор-5» про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням та зняття з
реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2, ВГІРФО
дніпровського району м. Києва, третя
особа Житлово-будівельний кооператив
«Механізатор-5» про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням та зняття з
реєстраційного обліку посилаючись на
те, що їй на праві приватної власності
належить 59/100 частин квартири (одна
житлова кімната площею 17,1 кв.м.)
АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом
про право власності на квартиру серія
ККВ № 65341, виданим 06.02.2002 року Головним
управлінням житлового забезпечення
КМДА на підставі наказу Головного
управління житлового забезпечення від
31 січня 2002 року №125-с. Відповідач ОСОБА_2
декілька років тому була зареєстрована
в квартирі разом з донькою, але
проживала у своєї матері за адресою
АДРЕСА_1, в спірній квартирі не
проживає, будь-яких особистих речей
відповідачки в квартирі немає, витрати
по утриманню житла відповідачка не
несе. Тому позивач просить визнати
відповідачку такою, що втратила право
користування спірною квартирою та
зняття її з реєстраційного обліку.

Позивач в судове засідання не
з'явилась, але подала до суду заяву в
якій позовні вимоги підтримує в
повному обсязі, не заперечує проти
постановлення по справі заочного
рішення та просить розглянути справу
без її участі.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки, суд
може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи
в їх сукупності, приходить до
наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів
справи, відповідно до свідоцтва про
право власності на квартиру серія ККВ
№ 65341, виданого 06.02.2002 року Головним
управлінням житлового забезпечення
КМДА на підставі наказу Головного
управління житлового забезпечення від
31 січня 2002 року №125-с, ОСОБА_1 є
власником 59/100 частин квартири (одна
житлова кімната площею 17,1 кв.м.) АДРЕСА_2
(а.с.6).

Відповідачка довгий час в квартирі не
проживає, ніяких перешкод в
користуванні квартирою відповідачу
мешканці квартири не створювали,
позивач змушена самостійно сплачувати
комунальні послуги за відповідачку.

Довідкою виданою ЖБК «Механізатор-5»
від 12.03.2012 року №9 підтверджується, що
на даний час в квартирі зареєстровані:
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2,
ОСОБА_5(а.с.7).

На підтвердження того факту, що
відповідачка не проживає в спірній
квартирі позивач надала акти про не
проживання від 29.06.2011 року, 30.07.2011 року,
31.08.2011 року, 30.09.2011 року, 31.10.2011 року,
28.11.2011 року та 11.02.2013 року (а.с.8-13).

Відповідно до вимог ст. 383 ЦК
України власник житлового будинку,
квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів своєї сім`ї, інших
осіб і не має права використовувати
його для промислового виробництва.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 391
ЦК України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Також у статті 41 Конституції
України вказано, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності.

При визначені суми на правову допомогу,
яка підлягає стягненню з відповідача
суд виходить з того, що ст. 79 ЦПК України
передбачено, що до витрат, пов'язаних з
розглядом справи належать витрати на
правову допомогу.

В силу ст.ст. 56, 84 ЦПК України ці витрати
мають бути пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, які допускаються до
участі у розгляді справи ухвалою суду
за заявою особи, яка бере участь у
розгляді справи.

Виходячи із системного тлумачення
ст.ст. 56, 79, 84 ЦПК України витрати,
понесені позивачем до подання позовної
заяви, не є витратами на правову
допомогу.

Витрати, понесені позивачем до
відкриття провадження у справі, є
збитками, які особа понесла для
відновлення свого порушеного права (п.1
ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Враховуючи те, що витрати, які позивач
просить стягнути як витрати на правову
допомогу, понесені ним до відкриття
провадження у даній справі, суд не
вбачає підстав для стягнення таких
витрат як витрат на правову допомогу.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що реєстрація відповідача
у спірній квартирі дійсно перешкоджає
позивачу здійснювати її право
власності, а позивач має право
вимагати усунути перешкоди в
користуванні та розпорядженні
своїм майном, у зв'язку з чим, суд
вважає за необхідне визнати
відповідачку такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
отже позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Згідно із ст. 88 ЦПК України з
відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню
судовий збір у розмірі 107 грн. 30 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.
41 Конституції України, ст. ст. 383, 391, ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 213, 215, 218, 226
ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ВГІРФО
дніпровського району м. Києва, третя
особа Житлово-будівельний кооператив
«Механізатор-5» про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням та зняття з
реєстраційного обліку - задовольнити
частково.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_2.

Зобов'язати відділ громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.
Києві зняти ОСОБА_2 з реєстраційного
обліку в квартирі АДРЕСА_2.

В решті позову- відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом 10 днів з дня отримання
його копії.

До суду може бути подана
апеляційна скарга на рішення суду
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні при його проголошенні
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя