Провадження № 2/263/3789/2013
Е Н Е М У К Р А Ї Н И.
12 грудня 2013 року
Жовтневий районний суду м. Маріуполя в
складі головуючого судді Степанової
С.В. при секретарі Марцині Д.С., за
відсутністю сторін, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Маріуполі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
Позивачка звернулася до суду з
позовом про стягнення з відповідача
суми боргу в розмірі 18 240 грн. В
позовній заяві вказала, що 15 вересня 2004
року вона уклала з Кредитною спілкою
«Азовкредит» договір № ВТ-197 про
внесення членського строкового
внеску, згідно якого внесла на
розрахунковий рахунок кредитної
спілки 10 740 грн. До теперішнього часу
позивачка не отримала ні грошей, ні
процентів за внеском. При зверненні до
відповідача з вимогою повернути
грошові кошти, останній 10 травня 2011
року надав розписку про отримання
грошей від позивачки на зберігання на
загальну суму 2380 доларів США, які
зобов’язався повернути до 30 жовтня 2011
року. 15 листопада 2011 року відповідач
повернув позивачці 100 доларів США, що
еквівалентно 800 грн., через що 23 грудня
2012 року відповідач написав нову
розписку, якою зобов’язався повернути
позивачці борг в розмірі 2 280 доларів
США, що еквівалентно 18 240 грн. До
теперішнього часу відповідач грошові
кошти на користь позивачки не повернув,
у зв’язку з чим вона просить стягнути
з відповідача суму боргу в розмірі 18 240
грн., а також судовий збір в розмірі 229
грн. 40 коп. та витрати на правову
Позивачка у судове засідання не
з’явилася, до суду надала заяву про
розгляд справи у її відсутності,
позовні вимоги підтримала в повному.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
також не з’явився, надав суду заяву з
проханням розглянути справу у його
відсутність, позовні вимоги визнав в
Суд, дослідивши письмові докази по
справі, вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що 15 вересня 2004 року
позивачка та громадська організація
кредитна спілка «Азовкредит» в особі
голови правління ОСОБА_2 уклали договір
№ ВТ-197 про внесення членського
термінового внеску, на підставі якого
позивачка внесла до Спілки членський
внесок у вигляді готівкових коштів на
умовах зворотності та платності в
розмірі 10 740 грн. строком до 15 вересня 2005
року. По закінченню терміну внеску, а
саме 15.09.2005 року грошові кошти Спілка
на користь ОСОБА_1 не повернула. (а.с.11).
Згідно розписки від 10.05.2011 року за
вказаним борговим зобов’язанням було
замінено боржника з громадської
організації кредитної спілки
«Азовкредит» на ОСОБА_2, у якій останній
зазначив, що він взяв на зберігання від
ОСОБА_1 2 380 доларів США, які
зобов’язався повернути до 30 жовтня 2011
року. У вказаній розписки зазначено,
що 15.11.2011 року повернуто 100 доларів США
23 грудня 2012 року ОСОБА_2 надав позивачці
розписку, якою підтвердив наявність
непогашеного ним боргу позивачці в
сумі 2 280 доларів США (а.с. 10).
Згідно ст.ст.936, 937, 938 ЦК України, за
договором зберігання одна сторона
/зберігач/ зобов’язується зберігати
річ, яка передана їй другою стороною і
повернути її в схоронності. Договір
зберігання укладається в письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
двадцять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян /ст.208 ЦК/.
Письмова форма вважається дотриманою,
якщо прийняття речі на зберігання
посвідчене розпискою, або іншим
документом підписаним зберігачем.
Зберігач зобов’язаний повернути річ
по першій вимозі, якщо строк її
зберігання не може бути визначений
виходячи з умов договору.
Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України
передбачено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.
Відповідно ст. 14 ЦК України, цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.
Згідно до ч. 1 статті 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
Відповідно ч. 2 статті 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно до ст. 520 ЦК України боржник у
зобов’язанні може бути замінений
іншою особою(переведення боргу) лише за
Відповідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
Згідно до ч. 1 статті 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
Відповідно ст.ст.936, 937, 938 ЦК України, за
договором зберігання одна сторона
/зберігач/ зобов’язується зберігати
річ, яка передана їй другою стороною і
повернути її в схоронності. Договір
зберігання укладається в письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
двадцять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян /ст.208 ЦК/.
Письмова форма вважається дотриманою,
якщо прийняття речі на зберігання
посвідчене розпискою, або іншим
документом підписаним зберігачем.
Зберігач зобов’язаний повернути річ
по першій вимозі, якщо строк її
зберігання не може бути визначений
виходячи з умов договору.
Згідно до ч.1, 2 ст. 949 ЦК України,
зберігач зобов'язаний повернути
поклажодавцеві річ, яка була передана
на зберігання, або відповідну
кількість речей такого самого роду та
такої самої якості. Річ має бути
повернена поклажодавцю в такому стані,
в якому вона була прийнята на
зберігання, з урахуванням зміни її
природних властивостей.
Відповідно ст. 953 ЦК України, зберігач
зобов'язаний на першу вимогу
поклажодавця повернути річ, навіть
якщо строк її зберігання не закінчився.
Згідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України, за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.
Відповідач свої зобов’язання по
поверненню суми боргу у вказаній у
розписці строк не виконав, чим
порушує право позивачки, за захистом
якого вона звернулася до суду.
В перерахунку на національну валюту за
курсом НБУ на день ухвалення рішення,
станом на 12.13.2013 року (100 доларів = 799,3000
грн.), через що сума еквівалентна 2 280
доларів США в гривневому еквіваленті
дорівнює 18 224 грн. 04 коп., та є меншою
ніж заявлена позивачем. Однак, з
урахуванням того, що відповідач
позовні вимоги визнав і таке визнання
позову прийнято судом, оскільки не
суперечить закону та не порушує прав,
свобод і інтересів інших осіб, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача підлягають задоволенню та зі
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає
стягненню сума боргу в розмірі 18 240
Відповідно ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати у
вигляді судового збору в розмірі 229
Що стосується витрат на юридичну
допомогу, суд зазначає наступне. Згідно
довідки від 27 вересня 2013 року № 15и
ОСОБА_1 сплатила адвокату ОСОБА_3 500 грн.
за надання юридичної допомоги.
Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.
Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом. Згідно із ч. 1 ст. 56 ЦПК України
правову допомогу може надавати особа,
яка є фахівцем у галузі права і за
законом має право на надання правової
допомоги. Така особа допускається до
участі в розгляді справи ухвалою суду
за заявою особи, яка бере участь у
справі. Оскільки ОСОБА_4 допущена до
участі в розгляді справи як особа, яка
надає правову допомогу на підставі
ухвали суду не була та представництво
інтересів позивача нею не
здійснювалося, тому, відсутні правові
підстави стягувати витрати на правову
допомогу на користь позивача.
На підставі ст. ст.11, 14, 16, 202, 208, 520, 526, 626,
949, 953, 1058 ЦК України, керуючись ст. ст. 10,
11,56, 60, 84, 88, 213, 215ЦПК України,
Позовні вимоги до ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу задовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 б.
42, кв. 77 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ІПН НОМЕР_2, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4,
б. 82, кв. 3, суму боргу в розмірі 18 240
(вісімнадцять тисяч двісті сорок) грн.,
судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп., а
всього 18 469 (вісімнадцять тисяч
чотириста шістдесят дев’ять) 40 коп.
На рішення може бути подано апеляційну
скаргу до апеляційного суду Донецької
області через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.
Суддя