Справа № 1328/1455/11
Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/5381/13
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді
Монастирецького Д.І.,

суддів: Мацея М.М.,
Тропак О.В.,

секретаря Данилик
І.І.,

з участю
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
представника ПАТ «Укрсоцбанк» -
Бачинського О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
на ухвалу Шевченківського районного
суду м. Львова від 30 січня 2012 року у
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, приватного нотаріуса ОСОБА_8,
ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про визнання права
власності та позовом третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги ОСОБА_9 до
ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_5, треті
особи без самостійних вимог - ОКП ЛОР
«БТІ та ЕО», приватний нотаріус ОСОБА_8,
про визнання права власності, -

в с т а н
о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою заяву ОСОБА_9
задоволено. З метою забезпечення
позову:

1. Накладено арешт на житловий будинок,
що розташований по вул. Варшавській, 46 в
м. Львові, в тому числі квартири № № 1, 2,
4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, а також нежитлові
приміщення, що розташовані в ньому.

2. Заборонено ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_2 та
ОСОБА_12, а також будь-яким іншим особам
вчиняти дії щодо обтяження чи
відчуження житлового будинку, що
розташований по АДРЕСА_1, в тому числі
квартири № № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3,
НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8,
НОМЕР_9, НОМЕР_10, а також нежитлових
приміщень та гаражів, позначених
літерами ХІІ, ХІІІ, ХІV, ХV, ХVІ, що
розташовані по АДРЕСА_1 шляхом
укладення договорів купівлі-продажу,
дарування, продажу майна з прилюдних
торгів чи відчуження іншим особам.

3. Заборонено ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», а
також іншим особам вчиняти дії щодо
внесення змін до державного реєстру
прав власності на нерухоме майно, що
стосується житлового будинку, що
розташований по АДРЕСА_1, в тому числі
квартири № № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3,
НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8,
НОМЕР_9, НОМЕР_10, а також нежитлових
приміщень та гаражів, позначених
літерами ХІІ, ХІІІ, ХІV, ХV, ХVІ, що
розташовані по АДРЕСА_1, в тому числі
здійснювати реєстрацію прав власності
на спірне майно та видавати витяги.

Виконання даної ухвали доручено
державному виконавцеві
Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 27 травня 2013 року задоволено
частково апеляційну скаргу ОСОБА_13,
представника ПАТ КБ «Приватбанк».
Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Львова в частині забезпечення позову
за рахунок квартири № НОМЕР_6 в
житловому будинку АДРЕСА_1 скасовано і
в цій частині постановлено нову ухвалу,
якою відмовлено ОСОБА_9 у задоволенні
його заяви в частині забезпечення його
позову за рахунок згаданої квартири.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржило
Публічне акціонерне товариство
«Укрсоцбанк», яке не було стороною у
справі, однак вважає, що ухвалою
порушено його інтереси. Зокрема,
стверджує, що між банком та ОСОБА_14 12
квітня 2007 року укладено договори
кредиту, за якими ОСОБА_14 надано
кредити в межах максимального ліміту
заборгованості до 85 000,00 доларів США зі
сплатою 13% річних та з кінцевим
терміном повернення до 11 квітня 2022 року
та 99 000,00 доларів США з кінцевим
терміном повернення 11 квітня 2022 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_14 16.04.2007 року банком з ОСОБА_6
укладений іпотечний договір, згідно
якого іпотекодавець передав в іпотеку
банку нерухоме майно: двохкімнатну
квартиру за адресою АДРЕСА_2. Крім цього
16.04.2007 року укладений іпотечний договір
з ОСОБА_10, згідно якого останній
передав в іпотеку однокімнатну
квартиру АДРЕСА_3, а також

трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_4 та
трьохкімнатну квартиру № НОМЕР_10 за
цією ж адресою. У зв'язку з невиконанням
умов кредитного договору кредитором
було подано позов про звернення
стягнення на предмет іпотеки.
Рішеннями Шевченківського суду м.
Львова від 21 квітня 2010 року звернуто
стягнення на заставлене договорами
іпотеки майно в рахунок погашення
боргу ОСОБА_15 Дані рішення набрали
законної сили. Постановляючи ухвалу
про забезпечення позову суд не
врахував п. 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006
року № 9 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», якою передбачено
що недопустимо забезпечувати позов
шляхом зупинення виконання судових
рішень, що набрали законної сили. Крім
цього, при постановленні ухвали суд
проігнорував ст. ст. 153 та 210 ЦПК України,
що є підставою для скасування
оскаржуваної ухвали. Стверджує, що суд
не обґрунтував мотивів з яких
задовольнив заяву про забезпечення
позову, що є порушенням п. 7
вищенаведеної Постанови Пленуму ВСУ, а
також не врахував інтересів інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку з застосуванням відповідних
заходів. Стверджує, що відповідно до ЗУ
«Про іпотеку та «Про виконавче
провадження» ПАТ «Укрсоцбанк» має
переважне перед іншими особами право
задовольнити забезпечені іпотекою
вимоги за її рахунок. Дана ухвала
порушує майнові інтереси банку, а тому
просить ухвалу суду скасувати.

Інші учасники цивільного процесу
повідомлені належним чином (а.с. 204, 205,
206, 208), в судове засідання апеляційної
інстанції не з'явилися, причину своєї
неявки суду не повідомили, матеріалів
справи достатньо для розгляду справи у
їх відсутності.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
представника ПАТ «Укрсоцбанк» -
Бачинського О.М., перевіривши матеріали
справи, межі та доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22
грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
забезпечення позову - це сукупність
процесуальних дій, які гарантують
виконання рішення суду в разі
задоволення позовних вимог.

По суті забезпечення позову є
встановленням судом обмежень
суб'єктивних прав, свобод та інтересів
відповідача або пов'язаних з ним інших
осіб в інтересах забезпечення
реалізації в майбутньому актів
правосуддя і задоволення претензій
позивача (заявника).

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_9 є позивачем у справі за
зустрічним позовом третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги, тобто
суб'єктом права вимагати забезпечення
позову.

У відповідності до ч. 1 п.п. 1 - 7, ч. 2 ст. 152
ЦПК України позов забезпечується
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; забороною вчиняти
певні дії; встановленням обов'язку
вчинити певні дії; забороною іншим
особам здійснювати платежі або
передавати майно відповідачеві чи
виконувати щодо нього інші
зобов'язання; зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту;
зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку; передачею речі, яка є
предметом спору, на зберігання іншим
особам.

У разі необхідності судом можуть бути
застосовані інші види забезпечення
позову. Суд може застосувати кілька
видів забезпечення позову.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» зазначено, що
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Встановлено, що ОСОБА_9 в порядку
забезпечення даного позову просив суд
першої інстанції вжити заходи
забезпечення позову, шляхом:

1. Накладення арешту на житловий
будинок, що розташований по АДРЕСА_1, в
тому числі квартири № № НОМЕР_1, НОМЕР_2,
НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7,
НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, а також
нежитлові приміщення, що розташовані в
ньому.

2. Заборони ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_2 та
ОСОБА_12, а також будь-яким іншим особам
вчиняти дії щодо обтяження чи
відчуження житлового будинку, що
розташований по АДРЕСА_1, в тому числі
квартири № № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3,
НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8,
НОМЕР_9, НОМЕР_10, а також нежитлових
приміщень та гаражів, позначених
літерами ХІІ, ХІІІ, ХІV, ХV, ХVІ, що
розташовані по АДРЕСА_1 шляхом
укладення договорів купівлі-продажу,
дарування, продажу майна з прилюдних
торгів чи відчуження іншим особам.

3. Заборони ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», а також
іншим особам вчиняти дії щодо внесення
змін до державного реєстру прав
власності на нерухоме майно, що
стосується житлового будинку, що
розташований по АДРЕСА_1, в тому числі
квартири № № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3,
НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8,
НОМЕР_9, НОМЕР_10, а також нежитлових
приміщень та гаражів, позначених
літерами ХІІ, ХІІІ, ХІV, ХV, ХVІ, що
розташовані по АДРЕСА_1, в тому числі
здійснювати реєстрацію прав власності
на спірне майно та видавати витяги.

Задовольняючи клопотання про
забезпечення позову районний суд вірно
послався на те, що невжиття заходів
забезпечення позову може у подальшому
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

При цьому, суд першої інстанції
врахував предмет позову і характер
спору, пересвідчився в тому, що між
сторонами виник майновий спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову.

Заходи забезпечення позову районним
судом вжито щодо майна в межах
заявлених вимог та відсутнє
співпадіння обраного виду
забезпечення позову із заявленими
позовними вимогами. Види забезпечення
позову співмірні із заявленими
позивачем вимогами та вжиті виходячи
із принципів розумності і
справедливості, обрані способи
забезпечення позову відсутні в
переліку їх обмежень, передбачених
частинами 4, 5 ст. 152 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
забезпечив позов своєю ухвалою
наклавши арешт на майно відповідачів,
яке знаходиться в іпотеці у Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк».

За змістом ч. 1 ст. 9, 10 Закону України
«Про іпотеку» іпотекодавець має право
володіти та користуватись предметом
іпотеки відповідно до його цільового
призначення, якщо інше не встановлено
цим Законом.

Ураховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що права ПАТ
«Укрсоцбанк» як іпотекодержателя
спірного майна, не пов?язані ні з правом
власності на майно, ні з правом
володіння ним, тому вимоги банку про
скасування ухвали про забезпечення
позову, оскільки така порушує їхні
права, на законі не ґрунтуються і є
безпідставними.

Тому, знаходження майна, що належить
відповідачам, в іпотеці, не свідчить
про перехід права власності до
іпотекодержателя і відповідно до ст. 152
ЦПК України не перешкоджає накладенню
на нього арешту на забезпечення
позовних вимог ОСОБА_9

В даному випадку при накладенні арешту
на спірне майно інтереси інших осіб, у
тому числі ПАТ «Укрсоцбанк», ніяким
чином не порушені.

Крім того, як вбачається з ухвали
Шевченківського районного суду м.
Львова від 30 січня 2013 року, заочне
рішення цього ж суду від 21 квітня 2010
року, на яке посилається апелянт
-скасоване.

Щодо переважного права
іпотекодержателя на задоволення вимог
за рахунок переданого в іпотеку майна,
то це питання знаходиться за межами
такої процесуальної дії, як вжиття
судом заходу забезпечення позову і
підлягає вирішенню на стадії
виконавчого провадження в засіб
передбачений законом. А тому доводи,
викладені в апеляційній скарзі не
можуть бути підставою для відмови в
задоволенні заяви про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
іпотечне майно та заборони вчиняти дії
щодо його обтяження чи відчуження,
внесення змін до державного реєстру
прав власності на нерухоме майно та
видавати витяги.

Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону, доводи
скарги висновків суду не спростовують,
а тому підстав для її задоволення
немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 2 ст. 305, ч. 2 п. 1
ст. 307, ч. 1 п. 1 ст. 312, ст. ст. 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Львова від 30 січня 2012 року, яка
ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 27 травня 2013 року скасована
у частині з постановленням в цій
частині нової ухвали, - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і касаційному
оскарженню в силу ст. 324 ЦПК України не
підлягає, оскільки не перешкоджає
подальшому провадженню у справі.

Головуючий:
Монастирецький Д.І.

Судді:
Мацей М.М.

Тропак О.В.