№2/756/4208/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2013 року
Оболонський районний суд міста
Києва в складі:

головуючого судді -
Шевчука А.В.

при секретареві -
Субіну М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 про визнання дій
нотаріуса неправомірними,

в с т а н о в и в:

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду в порядку цивільного судочинства
з позовом до Приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 про визнання
неправомірними дій нотаріуса під час
посвідчення договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 від 27.08.2011 року,
зареєстрованого в реєстрі за №2100.

Відповідно до умов вказаного договору
ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_1
квартиру АДРЕСА_1, при цьому Київським
міським бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об»єкти нерухомого майна позивачу було
відмовлено у реєстрації права
власності на вказаний об»єкт
нерухомості.

Для посвідчення договору
купівлі-продажу Приватному нотаріусу
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 було надано Витяг з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно та технічний паспорт на квартиру,
а також поверховий план в яких
відповідно до приміток зазначено, що
земельна ділянка використовується не
за призначенням, дозвільна
документація на будівництво в БТІ не
подана, будинок не зданий в
експлуатацію, на момент проведення
інвентаризації сантехнічне обладнання
не встановлено.

Вбачаючи з технічного паспорту та
витягу з Реєстру прав власності на
нерухоме майно, що в будинку не
встановлено сантехнічне обладнання, в
п. 8 Договору купівлі-продажу квартири
нотаріус зазначає, що квартира, що
відчужується знаходиться у стані, який
є повністю придатним для використання
житла за цільовим призначенням,
прихованих недоліків чи інших дефектів
квартира не має.

Таким чином, позивач вважає дії
Приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
неправомірними з огляду на те, що
останній отримавши документи для
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу квартири із суперечним
відомостями щодо введення будинку в
експлуатацію, наявності будівельної
документації, в порушення п. 63, 64
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
все ж таки посвідчила вищевказаний
договір купівлі-продажу.

У судовому засіданні представник
позивача підтримала позов з підстав
зазначених у позовній заяві, при цьому
не змогла пояснити яким чином
ініційований позов із визнання дій
приватного нотаріуса неправомірними
може вплинути на можливість подальшої
реєстрації права власності на об»єкт
нерухомості.

Представник відповідача заперечила
проти позову вказуючи на те, що
квартира АДРЕСА_1 належала продавцю на
праві власності, право власності на
помешкання було зареєстроване в
Київському міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об»єкти нерухомого майна,
при цьому продавцем було надано всі
необхідні документи для посвідчення
договору купівлі - продажу квартири, а
покупцем до підписання договору
оглянуто об»єкт та повідомлено, що
квартира придатна для проживання.
Таким чином, у нотаріуса не було
правових підстав для відмови у
вчиненні нотаріальної дії. Також,
позивач посилається нібито на відмову
БТІ провести реєстрацію права
власності, про те в матеріалах справи
відсутні докази на підтвердження факту
звернення особисто ОСОБА_1 до БТІ та
відмову останній у проведенні
реєстрації права власності.

Заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
вивчивши письмові заперечення,
дослідивши матеріали справи, зібрані у
справі докази, судом встановлено
наступне.

27.08.2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулися
до Приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2 з
проханням посвідчити договір купівлі
продажу квартири АДРЕСА_1.

Відповідно ст. 55 Закону України «Про
нотаріат» угоди про відчуження та
заставу майна, що підлягає реєстрації,
посвідчуються за умови подання
документів, що підтверджують право
власності на майно, що відчужується або
заставляється.

У відповідності до п. 61 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, (чинної на час
посвідчення правочину) при
нотаріальному посвідченні договорів
про відчуження нерухомого майна, що
підлягає реєстрації, нотаріус вимагає
подання документів, які підтверджують
право власності (довірчої власності) на
вказане майно, та, у передбачених
законодавством випадках, документів,
що підтверджують державну реєстрацію
прав на це майно в осіб, які його
відчужують.

За п. 62 вказаної інструкції право
власності на квартиру, інші будівлі і
споруди, що відчужуються, може бути
підтверджено, зокрема, рішенням суду.

Згідно п. 63 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, крім правовстановлювального
документа на житловий будинок, садибу
та інше нерухоме майно (за винятком
земельної ділянки), якщо воно підлягає
державній реєстрації, нотаріус вимагає
витяг з Реєстру прав власності на
нерухоме майно. Коли з витягу з Реєстру
прав власності на нерухоме майно видно,
що власник, наприклад, житлового
будинку здійснив або здійснює його
перебудову чи прибудову, у тому числі
перепланування житлового будинку,
переобладнання нежитлового приміщення
в житлове і навпаки, або звів чи зводить
господарські, побутові будівлі та
споруди без установленого дозволу або
без належно затвердженого проекту чи з
істотними відхиленнями від проекту,
або з грубим порушенням основних
будівельних норм і правил, нотаріус
вимагає подання рішення органу
місцевого самоврядування про дозвіл
здійснити перебудову, прибудову,
перепланування чи звести господарські,
побутові будівлі та споруди.

Судом встановлено та не заперечувалося
представниками сторін, що на час
посвідчення договору купівлі продажу
квартира АДРЕСА_1 належала продавцю на
праві приватної власності на підставі
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 15.07.2008 року та ухвали
Голосіївського районного суду м. Києва
від 18.06.2009 року. Право власності на
квартиру за продавцем зареєстроване в
Київському міському бюро технічної
інвентаризації 31.05.2010 року у реєстровій
книзі №644-155, за реєстровим №46163, а в
електронному реєстрі 12.05.2001 року.

З матеріалів справи та відповіді
Головного управління нотаріату
Головного управління юстиції у м. Києві
від 13.05.2013 року №С-1884 за результатами
розгляду скарги ОСОБА_1 вбачається, що
належність ОСОБА_3 відчужуваної
квартири перевірена нотаріусом за
правовстановлюючим документом, яким є
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 15.07.2008 року та ухвали
Голосіївського районного суду м. Києва
від 18.06.2009 року. Згідно реєстраційного
посвідчення №021720 КМБТІ право
власності на квартиру зареєстровано за
ОСОБА_3 31.05.2010 року у реєстровій №644-155,
за реєстровим №46163, а в електронному
реєстрі 12.05.2001 року.

З метою виконання вимог п. 63 Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій,
(чинної на час посвідчення правочину),
крім правовстановлюючого документу
для посвідчення зазначеного договору
приватному нотаріусу були надані:
довідка форми №3
житлово-експлуатаційної організації
від 24.08.2011 року №12 про склад сім»ї
ОСОБА_3; паспорти продавця і покупця;
ідентифікаційні номери продавця та
покупця; письмова згода другого з
подружжя на відчуження спільного
сумісного майна набутого за час шлюбу;
витяг з Реєстру прав власності на
нерухоме майно №31063481 від 23.08.2011 року з
якого не вбачається що власник
квартири здійснив перепланування,
переобладнання чи перебудову квартири.

Крім того, перед посвідченням
правочину приватним нотаріусом було
здійснено перевірки щодо наявності
податкової застави за даними
Державного реєстру обтяжень,
нерухомого майна та щодо наявності
заборони відчуження/арештів на
нерухоме майно за даними Єдиного
реєстру заборон відчуження об»єктів
нерухомого майна - інформація про
заборони у яких відсутня.

Також, до підписання договору ОСОБА_1
повідомила про огляд квартири та
підтвердила придатність її для
проживання. Факт визнання квартири
АДРЕСА_1 окремим ізольованим об»єктом в
житловому будинку АДРЕСА_1, яка
призначена і придатна для постійного
проживання підтверджується рішенням
Голосіївського районного суду м. Києва
від 15.07.2008 року.

Згідно витягу з реєстру права
власності на нерухоме майно від 23.08.2011
року відомості про те, що земельна
ділянка під об»єктом нерухомості
використовується не за призначенням
відсутня.

Таким чином, з огляду на положення
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій (чинної на час
посвідчення правочину) та подані
документи у нотаріуса не було правових
підстав для відмови у вчиненні
нотаріальної дії.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових, відносин.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Вказуючи у позовній заяві
підставою позову відмову Київським
міським бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об»єкти нерухомого майна у реєстрації
ОСОБА_1 права власності на квартиру
АДРЕСА_1, останньою не надано жодного
належного та допустимого доказу на
підтвердження вказаної обставини,
більше того, не надано жодного доказу
на підтвердження особистого звернення
до БТІ з цього приводу.

Враховуючи зазначене, посилання
позивача у позовній заяві на
неправомірність дій Приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 із
нотаріального посвідчення 27.08.2011 року
договору купівлі продажу квартири
АДРЕСА_1 та взаємозв»язок цих дій із
неможливістю реєстрації права
власності в Київському міському бюро
технічної інвентаризації не знайшли
свого підтвердження в судовому
засіданні.

Станом на день подання позову стались
зміни в чинному законодавстві України,
а саме з 01.01.2013 року реєстрація права
власності на об»єкти нерухомого майна
здійснює Реєстраційна служба.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 особисто звернулася до
державного реєстратора прав на
нерухоме майно з заявою про державну
реєстрацію права власності на квартиру
АДРЕСА_1 лише 07.08.2013 року, вже після
подачі даного позову, при цьому
підставою відмови 21.08.2013 року у
реєстрації права власності була наявна
примітка у технічному паспорті
заявника про те, що «Будинок не зданий в
експлуатацію». У цьому ж рішенні
роз»яснено право на оскарження відмови
реєстратора у державній реєстрації
прав та їх обтяжень відповідно до
законодавства.

Із ч. 2 ст. 5 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
вбачається, якщо законодавством
передбачено прийняття в експлуатацію
об'єкта нерухомого майна, державна
реєстрація прав на такий об'єкт
проводиться після прийняття його в
експлуатацію в установленому
законодавством порядку.

В листі Інспекції державного
Архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві від 01.04.2013 року №7/26-65/0104/05
зазначено, що інспекцією було
зареєстровано декларацію №КВ 3
від 14.08.2012 року на початок виконання
будівельних робіт із реконструкції
приміщень житлового будинку на АДРЕСА_1
та декларацію про готовність об»єкта
до експлуатації №КВ 4 від 12.10.2012
року.

З огляду на зазначене, для
здійснення державної реєстрацію права
власності на квартиру АДРЕСА_1
позивачу, принаймні, необхідно було б
поновити документи станом на час
звернення до державного реєстратора із
врахуванням відомостей про готовність
об»єкта до експлуатації.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 46, 54, 55 Закону
України „Про нотаріат", ч. 2 ст. 5 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженим постановою КМУ
від 22.06.2011 року №703, Інструкцією «Про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України», затверджену
Наказом Міністерства юстиції України,
03.03.2004 №20/5, ст.ст. 10, 11, 15, 57,60, 88, 212, 213, 209,
ст. 212-218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
про визнання дій нотаріуса
неправомірними - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду міста Києва через Оболонський
районний суд міста Києва шляхом
подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
А.В. Шевчук