Справа № 503/469/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.12.2013 року м.
Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської
області в складі:

головуючого – судді
Гури А.І.

при секретарі
Поліковській О.І.

за участю: позивача
ОСОБА_1

представників позивача
ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача
ОСОБА_4

представника відповідача
ОСОБА_5,

третьої особи
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Кодимі,
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа –
приватний нотаріус ОСОБА_6 про
визнання недійсними правочинів,
визнання недійсними та скасування
витягу про державну реєстрацію прав,
визнання права власності,

В С Т А Н О В И
В:

Позивач звернувся до суду з позовом,
який доповнявся та змінювався, до
відповідача про визнання недійсними
правочинів, визнання недійсними та
скасування витягу про державну
реєстрацію прав, визнання права
власності на нерухоме майно.

Представники позивача (на підставі
ордеру адвокатського об»єднання та
довіреності), в судовому засіданні
пояснювали, що 23 вересня 2011 року
позивач видав довіреність ОСОБА_7
представляти його інтереси при
оформленні договору дарування
житлового будинку №11 по вулиці
Піонерській в місті Кодимі. 16 липня 2012
року приватнним нотаріусом
Кодимського районного нотаріального
округу ОСОБА_6 було посвідчено договір
дарування позивачем зазначеного
житлового будинку ОСОБА_4. ОСОБА_4 є
дружиною позивача. Від шлюбу сторони
мають спільну дитину – ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1. В той час, коли позивач
видавав довіреність ОСОБА_7 була
домовленість про те, що ОСОБА_7 вчинить
від імені позивача договір про
припинення права на аліменти ОСОБА_4 у
зв»язку з передачею права власності на
житловий будинок по вулиці Піонерській
11 в місті Кодимі. Заміст такої дії,
ОСОБА_7, уклала від імені позивача
договір дарування належного тому
нерухомого майна. Позивач при видачі
довіреності ОСОБА_7, помилявся щодо
правової природи та предмета
правочину, не розумів повністю, які
повноваження матиме довірена особа та
до чого це може призвести. На укладення
договору дарування не було волі
позивача. Позивач вважав, що буде
укладено договір про припинення права
на аліменти для дитини у зв»язку з
передачею права власності на нерухоме
майно та наступлять для того наслідки:
припинення обов»язку по сплаті
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини. В результаті укладення
договору дарування для позивача
настали несприятливі наслідки та
склалося дуже скрутне матеріальне
становище. ОСОБА_4 набула право
власності на нерухоме майно та отримує
від того аліменти на утримання
спільної дитини. Просять визнати
недійсним договір дарування житлового
будинку з надвірними спорудами №11 по
вулиці Піонерській у місті Кодимі,
вчинений від імені ОСОБА_4 ОСОБА_9
ОСОБА_10, посвідчений приватним
нотаріусуом Кодимського районного
нотаріального округу ОСОБА_6, визнати
недійсним та скасувати ОСОБА_3 про
державну реєстрацію прав серія СЕВ
№911236, виданий Кодимським районним бюро
технічної інвентаризації 26 липня 2012
року про реєстарцію права власності за
ОСОБА_4 на житловий будинок з
надвірними спорудами, який знаходиться
за адресою: вулиця Піонерська, буд.11 м.
Кодима Одеської області.

Відповідач та її представник (на
підставі угоди)) в судовому засіданні
позов не визнали та пояснили таке. З 02
жовтня 2009 року вона перебуває у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем.
Від шлюбу мають малолітню дитину –
сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1. За кошти її
батьків був придбаний житловий будинок
по вулиці Піонерській,11 в місті Кодимі,
в якому і проживали до останнього часу.
Згідно оформлених документів на
придбане житло, власником будинку був
позивач. Борги за придбаний будинок
віддають також її батьки, а всього за
придбане майно сплачено 10 тисяч
доларів США. Оскільки останнім часом
спільне життя не склалося, то позивач
вирішив, що не сплачувати борги за
житло, переоформити його на неї, шляхом
укладання договору дарування. Для
цього позивач видав довіреність на
здійснення такої дії її матері –
ОСОБА_7. Позивач прекрасно розумів про
що йде мова. Він саме і хотів таким
чином здійснити відчуження будинку.
Ніякої мови про те, що він дарує будинок
взамін за несплату аліментів на
утримання дитини, не йшлося. Просить в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Третя особа (приватний нотаріус
ОСОБА_6В.), в судовому засіданні
пояснила, що 23 вересня 2011 року до неї
звернувся позивач з проханням
посвідчити довіреність на дарування,
зареєстрованого на його ім»я,
житлового будинку з земельною діянкою
за адерсою: м. Кодима, вулиця
Піонерська,11 – своїй дружині ОСОБА_4.
При цьому ОСОБА_4 була теж присутня.
Вона перевірила деєздатність позивача
– був дієздатним, не був в стані
алкогольного сп»яніння, не був хворим.
Чітко сформулював їй свою волю щодо
свого бажання подарувати будинок з
земельною ділянкою конкретно ОСОБА_4. В
самій довіреності була пряма вказівка
на дарування майна конкретно ОСОБА_4. 16
липня 2012 року, вона відповідно до
чинного законодавства, на підставі
довіреності позивача, після перевірки
її дійсності в Єдиному реєстрі
довіреностей, був посвідчений договір
дарування зазначеного в довіреності
будинку з земельною ділянкою від імені
позивача на ім»я відповідача. Ніякою
мови про те, що відбувається вдчуження
житла в рахунок сплати аліментів не
йшлося. Позивач про це нічого не
говорив.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні
пояснив, що є знайомим позивача. В
теперішній час той живе в с. Пиріжна.
Знає, що спірний будинок купляли разом.
Позивач розповідав, що хоче подарувати
будинок дружині щоб не платити
аліменти на сина.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні
свідчив таке. Йому відомва ситуація, що
склалася між позивачем та відповідачем
стосовно спільного будинку. Зі слів
позивача знає, що той хотів переписати
будинок на дружину щоб не сплачувати
аліменти.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні
свідчив таке. Знає, що сторони не живуть
разом. Спірний будинок позивач хотів
переписати на сина.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
свідчила таке. Вона є матір»ю
відповідача. Її сім»я придбала
житловий будинок по вулиці Піонерській
11 в місті Кодимі для того щоб у ньому
жили ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_4.
Будинок придбали за 10 тис. Доларів США.
Багато набрали боргів. Довіреність на
дарування будинку оформлів позивач. А
потім вона у нотаріуса, як і
домовлялись оформила договір
дарування будинку ОСОБА_1 – ОСОБА_4.
Мови про те, що будинок дарується в
рахунок сплати аліментів позивачем не
йшлося.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні
свідчив таке. Відповідач доводиться
йому племінницею. Для придбання
спірного будинку він позичив 2150
доларів США.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засідання
свідчив таке. Відповідач йому знайома.
Йому відомо, що батько відповідача
позичав гроші в сумі 1000 доларів США на
придбання будинку.

Згідно свідоцтва про шлюб, виданого
Пиріжнянською сільською радою
Кодимського району Одеської області 02
жовтня 2009 року сторони зереєстрували
шлюб 02 жовтня 2009 року.

Згідно договору дарування від 16 липня
2012 року, ОСОБА_1 подарував ОСОБА_4
житловий будинок з земельною ділянкою
по вулиці Піонерській в місті Кодимі
Одеської області (зареєстровано в
реєстрі за № 717).

Вислухавши вимоги та заперечення
сторін та їх представників, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позов не може
бути задоволеним з таких підстав.

Згідно ст.55 Конституції України
права і свободи людини і громадянина
захищаються судом.

Стаття 10 та ч.1 ст.60 ЦПК України
зобов’язують кожну сторону (якою
відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України є
позивач та відповідач) довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків звільнення від
доказування відповідно до ст.61 ЦПК
України. При цьому суд сприяє повному і
всебічному з’ясуванню всіх обставин
справи.

Згідно частини 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Судом установлено наступне.

Сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 02 жовтня 2009
року. Від шлюбу мають малолітню дитину
– сина ОСОБА_11, 26 квітня 2010 року. Під
час шлюбу ними був придбаний житловий
будинок з надвірними спорудами по
вулиці Піонерській,11 в місті Кодимі
Одеської області (договір
купвіл-продажу від 17 серпня 2011 року.
Довіреністю від 23 вересня 2011 року
ОСОБА_1, уповноважив ОСОБА_7 подарувати
його дружині – ОСОБА_4 у встановленому
законом порядку за ціною та на умовах
на свій розсуд належні йому житловий
будинок з надвірними спорудами та
присадибну земельну ділянку за
адресою: Одеська область, м. Кодима, вул.
Піонерська, буд.11. Відповідно до
зазначеної довіреності, 16 липня 2012
року, ОСОБА_7, діючи від імені ОСОБА_1,
уклала договір дарування цього майна з
ОСОБА_4.

Згідно статті 203 ЦК України (ч.1-3,5,6)
змість правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною першою статті 215 ЦК України
передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п»ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відмовляючи в задоволені позову, суд
виходив з того, що в судовому засіданні
позивачем на недано доказів того, що
при видачі довіреності та наступного
укладення договору дарування, якимось
чином було порушено його
волевиявлення. При видачі довіреності
позивач діяв як дієздатна особа, без
стороннього впливу та тиску,
добровільно, розуміючи значення своїх
дій. Іншого суду не надано.

Відтак, суд прийшов до переконання, що
вимоги позивача про визнання недійсним
договору дарування житлового будинку з
надвірними спорудами №11 по вулиці
Піонерській у місті Кодимі, вчиненого
від імені ОСОБА_1 - ОСОБА_7, посвідченого
приватним нотаріусуом Кодимського
районного нотаріального округу ОСОБА_6;
визнання недійсним та скасування
ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав
серія СЕВ №911236, виданого Кодимським
районним бюро технічної
інвентаризації 26 липня 2012 року про
реєстарцію права власності за ОСОБА_4
на житловий будинок з надвірними
спорудами, який знаходиться за адресою:
вулиця Піонерська, буд.11 м. Кодима
Одеської області є необгрунтованими і
такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 55 Конституції
України, ст.ст.203,215 ЦК України,
керуючись ст.ст. 10,60,213-215, 218 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_4, третя особа – приватний
нотаріус ОСОБА_6 про визнання
недійсними правочинів, визнання
недійсними та скасування витягу про
державну реєстрацію прав, визнання
права власності відмовити в повному
обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до апеляційного суду
Одеської області через Кодимський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
А.І. ГУРА