Справа № 2215/1272/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2013 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Сенькова О.Г.

при секретарі Повзун С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та Старокостянтинівського районного сектору управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання права користування жилим приміщенням та реєстрацію,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 предявила позов в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та Старокостянтинівського районного сектору управління Державної міграційної служби України у Хмельницькій області про визнання права користування жилим приміщенням та реєстрацію, посилаючись на те, що з 1998 року вона почала проживати у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_4 у належній йому квартирі №43, що знаходиться в будинку №17 по вул. К.Острозького в м.Старокостянтинові. 22 вересня 2001 року вони зареєстрували шлюб. В період шлюбу у них народились дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Квартира, в якій вони проживають, належить відповідачу на підставі свідоцтва про права власності на житло та свідоцтва про право на спадщину за законом.

В 2010 році вони припинили шлюбні стосунки. Відповідач залишив сімю і виїхав за кордон. Вона разом з дітьми не може зареєструватись за місцем постійного проживання, тому просить задовольнити її позовні вимоги.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали.

Відповідач та представник в судове засідання не зявились, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому суд вважає за можливе за згодою позивачки ухвалити заочне рішення на підставі наявних документів.

Заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 1998 року почали проживати у фактичних шлюбних стосунках у квартирі №43, що знаходиться в будинку №17 по вул. К.Острозького в м.Старокостянтинові. 22 вересня 2001 року сторони зареєстрували шлюб. В період шлюбу у них народились: 17 вересня 2002 року дочка ОСОБА_5, а 19 вересня 2007 року син ОСОБА_6.

Квартира, в якій проживають сторони, належить відповідачу на підставі свідоцтва про права власності на житло, виданого відділом приватизації 15 травня 1993 року та договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом 29 січня 2003 року. В ній зареєстровані відповідач та син ОСОБА_6. Позивачка та їх дочка ОСОБА_5 зареєстровані по місцю проживання батьків позивачки в АДРЕСА_1.

В 2010 році сторони припинили шлюбні стосунки. Відповідач залишив сімю і виїхав за кордон.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 19 листопада 2012 року шлюб між сторонами розірваний.

Даний факт підтверджується копіями свідоцтв про народження, свідоцтво про право на спадщину за законом, договором дарування, свідоцтвом про право власності на житло, довідкою про склад сімї, актом обстеження житлових умов

Відповідно до вимог ч.1,3 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно ч.3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками.

Оскільки малолітня дочка сторін є членом сімї власника квартири, а позивачка припинила сімейні відносини з ним, то вони мають право користуватися спірним жилим приміщенням нарівні з позивачем.

З врахуванням зазначених обставин, вимоги позивачки в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивачки в інтересах малолітнього сина, то вони задоволенню не підлягають, оскільки син сторін зареєстрований за адресою спірної квартири і користується нею.

На підставі ст..136 ЖК України, ст..29 ЦК України , керуючись ст. 15, 30, 62, 203 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та Старокостянтинівського районного сектору управління Державної міграційної служби України у Хмельницькій області про визнання права користування жилим приміщенням та реєстрацію задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 та неповнолітньою ОСОБА_2 право користування жилим приміщенням квартири №43, що знаходиться в будинку №17 по вул.К.Острозького в м.Старокостянтинові.

Зобовязати Старокостянтинівський районний сектор управління Державної міграційної служби України у Хмельницькій області здійснити реєстрацію ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області на протязі 10 днів з дня проголошення через Старокостянтинівський районний суд, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення, у той же строк з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його постановив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя