№ 4-с/263/91/2013
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2013 року
місто Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя
Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненко В.О.,

при секретарі Русаковій Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Маріуполя
справу за скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Жилье-25»,
зацікавлена особа: Жовтневий відділ
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції у Донецькій області,

В С Т А Н О В И В :

30.10.2013 року ТОВ «Жилье-25» звернулося до
суду зі скаргою на дії державного
виконавця Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції України в Донецькій області
Климової Т.Ю., посилаючись на те, що
постановою державного виконавця ВП
№37976063 від 30.09.2013 року, стягувачеві було
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження з примусового виконання
судового наказу № 2-н/0519/1432/2012 від 26.12.2012
року про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ТОВ «Жилье-25» суми заборгованості за
житлово-комунальні послуги за період з
01.03.2011 року по 01.12.2012 року у розмірі 1545,18
гривень та судового збору у розмірі 107,30
гривень, оскільки виконавчий документ
не відповідає вимогам ст. 18 ЗУ «Про
виконавче провадження»: відсутній
ідентифікаційний номер або номер і
серія паспорту боржника. Вважає такі
дії державного виконавця незаконними
та такими, що не відповідають чинному
законодавству, у зв'язку з чим просив
суд скасувати вищевказану постанову.

У судове засідання представник ТОВ
«Жилье-25» не з'явився, до суду надав
письмову заяву про розгляд справи за
його відсутністю, скаргу підтримав у
повному обсязі та просив суд її
задовольнити.

Представник зацікавленої особи у
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду скарги був повідомлений
належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Згідно ст. 124 Конституції України
судові рішення є обов'язковими до
виконання на всієї території України.
Примусове виконання рішень судів та
інших юрисдикційних органів законом
покладено на державну виконавчу
службу. Умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб) закріплені у Законі
України «Про виконавче провадження».

Цим же Законом встановлено правові
засади захисту прав стягувача,
боржника у виконавчому провадженні, що
полягають у можливості оскарження дій
(бездіяльності) державного виконавця
при примусовому виконанні рішення
суду. Судовий контроль за виконанням
судових рішень, ухвалених в порядку
цивільного судочинства, здійснюється в
порядку, передбаченому розділом VII ЦПК
України.

Примусове виконання рішень судів та
інших юрисдикційних органів закон
покладає на державну виконавчу службу,
яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України. Правові
засади діяльності державної
виконавчої служби визначені Законом
України «Про державну виконавчу
службу».

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України,
виконавчий лист має відповідати
вимогам до виконавчого документа,
встановленим Законом України «Про
виконавче провадження».

Частиною 1 статті 25 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. При цьому
відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 вказаного
закону Державний виконавець відмовляє
у відкритті виконавчого провадження у
разі: невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону.

Згідно ч.1 ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» У виконавчому
документі зазначаються: 1) назва і дата
видачі документа, найменування органу,
прізвище та ініціали посадової особи,
що його видали; 2) дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо; 4)
резолютивна частина рішення; 5) дата
набрання законної (юридичної) сили
рішенням; 6) строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

Таким чином, вимоги до виконавчого
документу щодо зазначення в ньому
індивідуального ідентифікаційного
номеру боржника або номеру і серії його
паспорту є обов'язковими.

Як вбачається з судового наказу №
2-н/0519/1432/2012 від 26.12.2012 року, виданого
Жовтневим районним судом міста
Маріуполя Донецької області про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ
«Жилье-25» суми заборгованості за
житлово-комунальні - індивідуальний
ідентифікаційний номер або номер і
серія паспорта боржника ОСОБА_2 в ньому
дійсно не вказані.

Відповідного до ч. 1 ст. 95 ЦПК України
судовий наказ є особливою формою
судового рішення, що видається судом за
результатами розгляду вимог,
передбачених статтею 96 даного Кодексу,
а саме вимоги про стягнення
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг,
нарахованих заявником на суму.

Заяву про видачу судового наказу було
подано відповідно до ст. 98 ЦПК України.
Підстав для відмови у прийняті заяви
про видачу судового наказу, відповідно
до ст. 100 ЦПК України судом встановлено
не було.

Згідно ч. 2 ст. 102 ЦПК України суддя видає
судовий наказ без проведення судового
засідання та виклику стягувача та
боржника. Отже, у виданому судовому
наказі заперечується відомості,
передбачені ст. 103 ЦПК України. Крім
того, згідно зі ст. 32 Конституції
України ст. 302 ЦК України ніхто без
згоди особи не може збирати на
поширювати конфіденційну інформацію
про неї чи її персональні дані.

Постановою державного виконавця
Жовтневого ВДВС Климової Т.Ю. від 30.09.2013
року ТОВ «Жилье-25» було відмовлено у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання судового наказу
№ 2-н/0519/1432/2012 (де боржником є ОСОБА_2), у
зв'язку з тим, що виконавчий документ не
відповідає вимогам ст. 18 Закону України
«Про виконавче провадження», а саме
відсутній індивідуальний
ідентифікаційний податковий номер або
номер і серія паспорта боржника.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене,
суд вважає, що державним виконавцем
було не вірно застосовано норми Закону
України «Про виконавче провадження» та
неправомірно відмовлено у відкритті
провадження, оскільки відомості щодо
реєстраційного номеру облікової
картки платника податків, повної дати
народження боржника можуть бути надані
на вимогу лише державного органу
відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження», а також
особи, яку такі відомості стосуються.
Відтак, постанова державного виконавця
Жовтневого ВДВС Климової Т.Ю. ВП №37976063
від 30.09.2013 року про відмову у відкритті
виконавчого провадження не відповідає
нормам діючого законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

За таких обставинах суд вважає, що
права стягувача порушені і підлягають
судовому захисту, шляхом визнання дій
державного виконавця неправомірними,
скасування постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження.

Керуючись ст. ст. 19, 124 Конституції
України, ст.ст. 1, 11, 18, 22, 25, 47 Закону
України «Про виконавче провадження»,
ст. ст. 10, 131, 210, 211, 383-388 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Жилье-25»,
зацікавлена особа: Жовтневий відділ
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції у Донецькій області -
задовольнити.

Визнати дії державного виконавця
Жовтневий відділ державної виконавчої
служби Маріупольського міського
управління юстиції у Донецькій області
Климової Т.Ю. щодо винесення постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження ВП №37976063 за судовим
наказом від 26.12.2012 року (провадження
2-н/0519/1432/2012), виданого Жовтневим
районним судом м. Маріуполя Донецької
області, неправомірними.

Визнати постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження ВП
№37976063 за судовим наказом від 26.12.2012
року (провадження 2-н/0519/1432/2012), де
боржником є ОСОБА_2, виданого Жовтневим
районним судом м. Маріуполя Донецької
області, незаконною.

Зобов'язати Жовтневий відділ державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції у
Донецькій області постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження ВП №40180035 за судовим
наказом від 26.04.2013 року (справа 263/4299/13-ц;
провадження 2-н/263/327/2013), де боржником є
ОСОБА_2, виданого Жовтневим районним
судом м. Маріуполя Донецької області -
скасувати.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом п'яти днів з дня її
проголошення до Апеляційного суду
Донецької області через Жовтневий
районний суд м. Маріуполя.

Суддя
В.О. Ковтуненко