Справа №250/1450/13-ц
Номер провадження2/250/813/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2013 року
и.Ясинувата

Ясинуватький міськрайонний суд
Донецької області

в складі: головуючого - судді Ус О.В.,

при секретареві судового засідання
Торчинській А.В.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника
позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
міськрайонного суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ
спільного майна подружжя,-

В С Т А Н
О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_4,
який уточнила до розгляду справи за
суттю та просила поділити майно, набуте
під час шлюбу з ОСОБА_4, виділивши в
натурі та визнавши за нею право
власності на: диван (кутовий) вартістю -
4500, 00 грн., пральну машину «Zanussi»
вартістю - 2100,00 грн., набір меблів в
прихожу кімнату - 1100,00 грн., стягнути з
відповідача на її користь 1/2 частину
грошових коштів, що були заощаджені на
банківському рахунку відповідача №
НОМЕР_5 у розмірі 130763,65 грн., компенсацію
за 1/2 частку автомобіля марки GEELY VR-CROSS,
держномер НОМЕР_3 у розмірі 40668,39 грн.,
компенсацію за 1/2 частку мопеда марки
PANDA JJ50QT-8, держномер НОМЕР_4 у розмірі
2500,00 грн., компенсацію за 1/2 частку
автомобіля ЗАЗ 1102, державний номер
НОМЕР_1 в розмірі 6082,68 грн.; виділивши в
натурі та визнавши за ОСОБА_4 право
власності на: телевізор «Samsung» - 3500,00
грн.; мікрохвильову піч «Samsung» - 1000,00
грн., диван (кутовий) - 3000,00 грн.;
автомобіль марки GEELY VR-CROSS, держномер
НОМЕР_3, 2013 року випуску, мопед марки PANDA
JJ50QT-8, держномер НОМЕР_4, 2006 року випуску,
автомобіль ЗАЗ 1102, державний номер
НОМЕР_1, 1992 року випуску, залишив
відповідачу 1/2 частину грошових коштів,
що були заощаджені на банківському
рахунку відповідача № НОМЕР_5 у розмірі
130763,65 грн..

В обґрунтуванні позову зазначила, що з
24.07.1982 р. перебувала у зареєстрованому з
відповідачем шлюбі, який розірвано 17
січня 2013 року рішенням Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області,
що набрало законної сили 28 січня 2013
року. За час шлюбу ними було придбане
наступне майно: телевізор «Samsung»,
мікрохвильова піч «Samsung», два дивани,
набір меблів в прихожу кімнату, пральна
машина «Zanussi». Крім того, об'єктом права
спільної сумісної власності є також
грошові кошти, що зберігаються на
банківській картці відповідача в
Експрес-Банку, на яку перераховувалась
заробітна плата відповідача. Крім того,
в період шлюбу придбане рухоме майно -
мопед марки PANDA JJ50QT-8, автомобіль ЗАЗ 1102,
а на заощаджені на банківському
рахунку відповідача № НОМЕР_5 під час
шлюбу кошти - автомобіль GEELY VR-CROSS.

На теперішній час вони не досягли згоди
щодо поділу майна подружжя, а тому є
необхідність у вирішенні цього питання
у судовому порядку.

Позивач та її представник в судовому
засіданні позов підтримали в повному
обсязі, надали пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві. Просили
позов задовольнити. Позивач зазначила,
що шлюбні відносини між нею та
відповідачем припинені 17 січня 2013 року,
коли вона в суді дізналася про поданий
позов. Також пояснила, що з 2012 року вони
заощаджували кошти на банківській
картці відповідача, з якої кошти
практично не знімали. Коли їх син
розпочав трудову діяльність, вони
заробіток відповідача не витрачали, а
заощаджували, жили на заробіток її та
сина.

Представник відповідача позов не
визнала в повному обсязі. Пояснила, що
шлюбні відносини між позивачем і
відповідачем припинені з 2005 року. З
того часу вони сторони проживають
окремо у різних кімнатах, не виконують
взаємних прав та обов'язків, комунальні
послуги сплачують окремо. Усе майно,
крім автомобілю ЗАЗ 1102 здійснювалося
сторонами у період окремого проживання
та його приватною власністю є
мікрохвильова піч Самсунг, телевізор
Самсунг, меблі в прихожу, диван кутовий
вартістю 3000,00 грн., мопед Панда,
автомобіль Джиллі. Автомобіль ЗАЗ
вибув з володіння сторін, оскільки
фактично проданий іншій особі. У
задоволенні позову просила відмовити у
повному обсязі.

Залучений до участі в справі ухвалою
Ясинуватського міськрайонного суду
Донецької області від 18.09.2013р в якості
третьої особи ОСОБА_6 в судовому
засіданні пояснив, що в серпні 2012р. він
придбав автомобіль марки ЗАЗ 1102, 1992
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1 за 11,5 тис грн. Договір
купівлі-продажу сторони не укладали.
Гроші передавав сину відповідача,
взамін отримав довіреність з правом
розпорядження. На час розгляду справи
зазначений транспортний засіб він
продав ОСОБА_7, також по довіреності,
договір не оформлював, де проживає дана
особа йому невідомо.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що до
судового засідання про розірвання
шлюбу між батьками вони проживали всі
однією сім'єю, у них був спільний
бюджет, гроші батька накопичували на
картці на автомашину та квартиру для
нього. Автомобіль Таврію вирішили з
батьком продати, пропозиція була його,
батько погодився. Продажем займався
він, батько відпочивав в Криму у цій
час. Гроші за Таврію дали частково в
гривнях, частково в доларах
США(приблизно 400), гроші він поклав у
місце їх збереження дома. Мати (позивач
у справі) знала, що продають машину, але
особистої участі в продажі не приймала.
Фактично машину продали за 11,5 тис. грн.
з виручених грошей собі взяв 700-800 грн.
купити масло на свою машину. Вони
проживають в трьохкімнатній квартирі -
у нього окрема кімната, після
розірвання шлюбу батько переїхав до
зальної кімнати. Мопед купили
приблизно у 2005-2006 роках, з 2007 року до 2009
року збирали гроші на його машину.
Телевізор купили приблизно у 2005 році, 2
дивана приблизно у 2012 році,
мікрохвильову піч приблизно у 2011 році,
пральну машинку приблизно у 2008 році.
Позивач не була на 50-річному ювілеї
батька, оскільки перебувала в лікарні,
та 55-річному ювілеї, скільки
відпочивала у Моршині.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що знає
відповідача більш ніж 20 років, вони
рибалять разом, ходять на полювання. До
дня народження відповідача в 2005 р. той
сказав йому, що тепер не проживають
сумісно з дружиною. Він давав
відповідачу посуд для святкування дня
народження в 2005 році, яке святкували
біля гаражу. Буваючи вдома у
відповідача бачив, що у позивача і
відповідача все окремо. Відповідач
проживає в прохідній кімнаті - залі, а
син та дружина в окремих кімнатах. Знає,
що відповідач відпочивав спочатку на
тапчані, потім придбав диван. Також
відповідач купив собі телевізор,
скутер, мікрохвильову піч, меблі в
прихожу за власні кошти. Разом позивач
і відповідач купували автомобіль
«Таврія». Приблизно три роки потому
відповідач купив автомобіль сину. Знає,
що кошти на транспортний засіб для сина
збирав відповідач, сплатив приблизно 40
тис. грн., а 10 тис. грн. додали позивач та
її син. Після офіційного розірвання
шлюбу відповідач купив собі китайській
автомобіль. Також свідок пояснив, що
ходить в гості до відповідача, коли
позивача немає вдома, останній раз був
місяць тому. Пральні машинки у них у
кожного своя. Відповідач купував собі
все сам, харчувався сам після 2005 року. З
літа 2005 року відповідач святкує дні
народження у відсутність позивача -
коли її не має, то дома, а якщо вона дома
- на вулиці біля гаражу, її не було ні на
50-річчі (знає зі слів відповідача, який
відвідував його у лікарні), ні на
55-річчі відповідача (він сам приймав
участь у святкуванні). До 2005 року вони
неодноразово заходили на проводи
Старого року перед зустріччю Нового.
Після 2005 року в один з років відповідач
святкував Новий Рік у нього дома,
звичайно без позивача. В гості до
відповідача ходить, коли позивача
немає вдома, оскільки вона лається на
них, що вони вживають спиртні напої.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що 16 червня
2005 р. відповідач, який є його рідним
братом, розповів йому про те, що не
проживає однією сім'єю з позивачем. З 2005
року він особисто приїжджав в гості до
брата, коли один раз в три місяці, іноді
2 рази в рік. Бачив, що відповідач
проживає в залі, сам собі готує,
прибирає, у кожного зі сторін своя
заробітна плата. Відповідач говорив
йому, що всі речі він купував за власні
кошти. На 50-річчі брата позивача не було
- сказали, що вона хворіє, на 55-річчі
відповідача позивача також не було.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що йому
відомо з 2005 року про відсутність
сімейних відносин у відповідача, такий
висновок він зробив особисто, оскільки
відповідач прав та вішав сушити тільки
свою білизну та на його запитання
пояснив, що тепер проживає сам, без
жінки. Запам'ятав рік, оскільки йому в
2005 році виповнилося 55 років. Відповідач
неоднарозово просився у нього
заглянути на Інтернет-сторінки з
автомобілями, а на його зауваження
відповідав, що комп'ютер та Інтернет є
тільки у сина, а у нього не має. Крім
того, зі слів відповідача знає, що він
придбав автомобіль сину, а потім
підшукає собі. Зазначив, що раніше
відповідач разом із дружиною разом
ходили на ринок, а після того як
розірвали стосунки, відповідач все
купував сам для себе. Бачив як
відповідач привіз до дому м'який
куточок, який придбав для себе. В
гостях у відповідача був двічі - один
раз приблизно у 2006-2007 році, коли
відповідач приїхав з Закарпаття та
запросив його спробувати напій, який
привіз. В хаті побачив 2 холодильника,
відповідач говорив, щоб він
користувався тільки його рушником,
показав, де він спить, послухали
музику. Пізніше відповідач пригощав
його з дружиною рибою, яку сам виловив,
з часу його попереднього відвідування
нічого не змінилося.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази у їх сукупності суд вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 24 липня 1982 року
Ясинуватським ЗАЦС було зареєстровано
шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_4, актовий запис №
180.

Згідно рішення Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
по справі № 0555/1476/2012 від 17.01.2013 року шлюб
сторін розірвано (арк. справи 7).

З копії судового рішення встановлено,
що позивач звернувся до суду з позовом
про розірвання шлюбу в обґрунтування
якого зазначив, що сімейні стосунки
припинені з 2005 року. Відповідач в
судовому засіданні позов визнала в
повному обсязі. Судом не
встановлювалося з якого часу між
сторонами припинені шлюбні відносини,
але з врахуванням того, що відповідач
позов про розірвання шлюбу визнала в
повному обсязі, тобто не заперечувала
обставини, зазначені в позовній заяві,
та з врахуванням пояснень свідків в
даному судовому засіданні, суд
приходить до висновку, що сторони
проживають окремо з червня 2005 року
(незважаючи на те, що продовжували
проживати за однією адресою, але
фактичні шлюбні відносини між ними
були припинені, вони проживали у
окремих кімнатах, кожен з них утримував
себе сам, окремо велося домашнє
господарство тощо).

Якщо за час окремого проживання
подружжя після фактичного припинення
шлюбних відносин спільне майно його
членами не придбавалося, суд
відповідно до ч. 6 ст. 57 СК може визнати
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка майно, набуте кожним з них за
цей період та за вказаних обставин, і
провести поділ тільки того майна, що
було їхньою спільною власністю до
настання таких обставин.

Враховуючи дату припинення шлюбних
відносин та встановлення режиму
окремого проживання сторін у зв'язку з
фактичним припиненням шлюбних
відносин з червня 2005 року, не доведення
позивачем придбання майна з загального
спільного бюджету, суд приходить до
висновку, що відповідно до положень ч. 6
ст. 57 СК України відповідачем придбане
в особисту приватну власність наступне
майно:

- телевізор «Samsung», що підтверджено
доказами наданими позивачем -
відомості гарантійного талону щодо
дати придбання 30.12.2005 р. та підписом
відповідача в гарантійному талоні, що
свідчить про придбання даного майна
саме відповідачем (арк. справи 9);

- мікрохвильова піч «Samsung», що
підтверджено доказами наданими
позивачем - відомості гарантійного
талону щодо дати придбання 23.09.2006 р. та
підписом відповідача в гарантійному
талоні, що свідчить про придбання
даного майна саме відповідачем (арк.
справи 9);

- передпокій «Богдан» 1,5 м.,
вартістю 870 грн., що підтверджено
товарним чеком від 02.02.2009р. наданим
відповідачем (арк. справи 26.). При цьому
суд також звертає увагу, що позивачем у
позові зазначено, що ними була придбана
меблі передпокій вартістю 1100,00 грн.,
тобто позивач не знає дійсну вартість
придбаного передпокою;

- м'який куточок «Меркурій»
вартістю 2750,00 грн., що підтверджено
товарним чеком від 02.02.2009р. наданим
відповідачем (арк. справи 26.). При цьому
суд також звертає увагу, що позивачем у
позові зазначено, що ними був придбаний
диван кутовий вартістю 3000,00 грн., тобто
позивач не знає дійсну вартість
придбаного м'якого куточка або, як вона
зазначає диван (кутовий)

- мопед (скутер) PANDA JJ50QT-8, держномер
НОМЕР_4, який у червні 2006 році взятий на
реєстраційний облік та значиться за
відповідачем, що підтверджено
відомостями Ясинуватського МРЕВ ДАЇ
від 10.07.2013 р. (арк. справи 35-36). Відомостей
(доказів) про придбання даного мопеду
до червня 2005 року позивачем суду не
надано.

Крім того, враховуючи відомості
довідки № 17/1044 від 10.07.2013 р. Донецької
філії АБ «Експрес-Банк» (арк. справи 33)
на ім'я ОСОБА_4 відкритий картковий
рахунок № НОМЕР_5, на який у період
часу, з 01.01.2010р. до 28.01.2013р. (на час
набрання рішенням Ясинуватського
міськрайонного суду від 17.01.2013р.
законної сили) було зараховано грошові
кошти у розмірі 261 527,30 грн. (двісті
шістдесят одна тисяча п'ятсот двадцять
сім грн. 30 копійок).

Оскільки, судом встановлено, що сторони
в режимі окремого проживання
перебувають з червня 2005 року, зазначені
грошові кошти є відповідно до положень
ч. 6 ст. 57 СК України особистою приватною
власністю відповідача ОСОБА_4 та
відповідно поділу не підлягають.

Транспортний засіб - автомобіль марки
GEELY VR-CROSS, державний номер НОМЕР_3, 2013
року випуску, зареєстрований на
Відповідача 03.04.2013р. (свідоцтво про
реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_6), тобто
придбаний вже після розірвання шлюбу, є
особистою приватною власністю
відповідача та не відноситься до
сумісного майна подружжя, тому поділу
не підлягає.

Згідно довідки № 9/22-705 від 10.07.2013р.
наданої ВРЕР ДАЇ по обслуговуванню
міста Ясинувата, Авдіївка та
Ясинуватського району при УДАІ ГУМВС
України в Донецькій області,
Відповідачеві на праві приватної
власності належать автомобіль марки
ЗАЗ 1102, державний номер НОМЕР_1, 1992 року
випуску, зареєстрований на Відповідача
28.07.2004р. (свідоцтво про реєстрацію ТЗ
серії НОМЕР_7) (арк. справи 35-36).

Зазначено майно придбано сторонами у
період шлюбу та відповідно до ст. 60 ЦК
України є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно довіреності від 15 серпня 2012р.
посвідченої приватним нотаріусом
Ясинуватського районного
нотаріального округу ОСОБА_12 та
зареєстрованої у реєстрі за № 3138,
ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
розпоряджатися належним йому на праві
приватної власності транспортним
засобом марки ЗАЗ 1102, 1992 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1 з усіма
правами щодо володіння, користування
та розпорядження майном (арк. справи 65).

До складу майна, що підлягає поділу
включається загальне майно подружжя,
наявне у нього на час розгляду справи,
та те, що знаходиться у третіх осіб.
Судом не приймаються до уваги доводи
відповідача, третьої особи ОСОБА_6,
свідка ОСОБА_8 щодо вибуття з власності
відповідача автомобілю ЗАЗ 1102, з огляду
на наступне.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, крім
правочинів, передбачених частиною
першою статті 206 цього Кодексу,
належить вчиняти у письмовій формі.

Письмова форма договору
купівлі-продажу транспортного засобу
передбачена й постановою Кабінету
Міністрів України від 7 вересня 1998 року
№ 1338 (з наступними змінами), якою
затверджені Правила державної
реєстрації та обліку автомобілів,
автобусів, а також самохідних машин на
шасі, автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок (далі -
Правила), згідно з п. 2 яких вони є
обов'язковими для всіх юридичних і
фізичних осіб.

Відповідно до п. 4 зазначених Правил
перед відчуженням транспортний засіб
повинен бути знятий з обліку в
підрозділі ДАІ.

Згідно з п. 44 цих Правил зняття з обліку
транспортних засобів здійснюються
після їх огляду в підрозділі ДАІ на
підставі заяви власника з поданням
документа, що посвідчує його особу.

Відповідно до п. 8 зазначених Правил
правомірність придбання транспортного
засобу підтверджується зазначеними в
них документами, зокрема:
довідкою-рахунком, виданою за формою
згідно з додатком №1 до цих Правил;
договором та іншими посвідченими в
установленому порядку документами, що
встановлюють право власності на
автомобіль. Бланки довідок-рахунків є
бланками суворого обліку і
виготовляються в порядку,
передбаченому постановою Кабінету
Міністрів України від 19 квітня 1993 року
№283.

Спірний транспортний засіб не був
знятий з обліку в органах ДАІ,
залишався зареєстрованим за
відповідачем ОСОБА_4 Докази про
наявність заяви від останнього про
зняття з обліку транспортного засобу
суду не надані, тобто огляд
транспортного засобу органами ДАІ не
здійснювався.

Таким чином, на час розгляду справи в
суді транспортний засіб ЗАЗ 1102 з
спільної сумісної власності подружжя
ОСОБА_4 не вибув та підлягає поділу на
підставі ст. 69, 70, 71 СК дружина і чоловік
мають право на поділ майна, що належить
їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Середня ринкова вартість автомобіля
даної марки становить 1522 доларів США,
що в перерахунку за курсом НБУ
становить 12165,35 грн. Вартість визначена
згідно даних Інтернет-порталу сайту
АвоБазар (арк. справи 48.).

Відповідач не визнаючи позов, не надав
суду докази вартості майна на час
розгляду справи в суді. Сторонами не
заявлено клопотання про призначення
експертизи. Враховуючи викладене, суд
приймає до уваги за дійсну вартість
спільного сумісного майна подружжя
вартість автомобіля, зазначену
позивачем та вважає можливим поділити
майно між подружжям, залишив
неподільне майно відповідачу та
стягнув з нього на користь позивача
компенсаційна вартість 1/2 частки
автомобіля, оскільки стороною
відповідача не надано заперечень проти
такого варіанту.

Тобто, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги в частині стягнення з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 компенсацію
за 1/2 частку автомобіля марки ЗАЗ 1102,
державний номер НОМЕР_1, у розмірі 6082
грн. 68 коп. підлягають задоволенню.

Інше зазначене позивачем майно з
вказівкою його вартісті, не
підтверджену жодним документом, але не
оспорюваної відповідачем з підстав
того, що зазначене майно є приватною
власністю позивача, придбані
останнього в період їх окремого
проживання: диван кутовий вартістю 4500,00
грн., пральна машина «Zanussi» вартістю
2100,00 грн. суд визнає на підставі ч.6 ст. 57
СК України особистою приватною
власністю позивача ОСОБА_1, внаслідок
чого зазначене майно розподілу не
підлягає. При цьому суд враховує час
придбання даного майна за свідченнями
свідка ОСОБА_8 - диван приблизно у 2012
році, пральна машина приблизно у 2008
році, тобто в час окремого проживання
подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Враховуючи, що позов задоволено
частково, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір у розмірі 229,40 грн. (двісті двадцять
дев'ять грн. 40 коп.) пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог
щодо поділу транспортного засобу ЗАЗ
1102, виходячи з його вартості, не
оспореної відповідачем - 1/ 2 від 12165,35
грн.

Враховуючи вищенаведене, на підставі
ст.ст. 57, 60, 61, 69, 70, 71 Сімейного Кодексу
України, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-
215, 218 Цивільного процесуального
Кодексу України, суд-

В И Р І Ш
И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ
спільного майна подружжя задовольнити
частково.

Розподілити спільне майно подружжя,
виділивши в натурі та визнавши за
ОСОБА_4 право власності на автомобіль
ЗАЗ 1102 державний номер НОМЕР_1 1992 року
випуску.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
компенсацію за 1/2 частку автомобіля ЗАЗ
1102, державний номер НОМЕР_1, у розмірі
6082,68 грн. (шість тисяч вісімдесят дві
грн. шістдесят вісім коп.).

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
пропорційно задоволеним вимогам суму
сплаченого судового збору при поданні
позовної заяви в розмірі 229,40 грн.
(двісті двадцять дев'ять грн. 40 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Ясинуватський
міськрайонний суд Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: О. В. Ус