Справа № 1421/6364/12
Провадження № 2/484/85/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2013 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Маржиної Т.В.

при секретарі Мирошниченко Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Міська страхова компанія, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ціна позову 16 248 грн. 02 коп., -

ВСТАНОВИВ:

26.11.2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з наданим позовом, який згодом доповнив, мотивуючи тим, що 29.11.2011 року о 17.40 годині в м. Первомайську на вул. 12 Грудня ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив Правила дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з належним йому автомобілем ОСОБА_3 Спринтер д.н.з. НОМЕР_2, завдавши механічних пошкоджень. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаного ДТП. 01.12.2011 року він звернувся до ПАТ Міська страхова компанія, в якій ОСОБА_2 застрахував свою відповідальність, із вимогою про сплату страхового відшкодування. Листом від 26.01.2012 року страхова компанія повідомила, що прийняте рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 8 672 грн. 92 коп., однак станом на день звернення до суду така сума йому не сплачена. З таких підстав просить стягнути із страхової компанії страхове відшкодування в зазначеній сумі, а також неустойку (пеню) в сумі 1 254 грн. 60 коп. за кожен день прострочення із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня; а також встановлений індекс інфляції в сумі 69 грн. 58 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 250 грн. 92 коп. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що внаслідок ДТП йому спричинено моральну шкоду, оскільки він тяжко переживав з цього приводу, був позбавлений можливості вирішувати свої господарські питання, працювати, автомобіль втратив товарний вигляд. В результаті постійних переживань погіршився стан його здоровя, він проходив стаціонарне лікування. Оцінює отриману моральну шкоду в розмірі 6 000 грн. і просить таку суму стягнути з винного у ДТП ОСОБА_2 Також ОСОБА_1 просить стягнути з відповідачів на його користь судові витрати та витрати на правову допомогу.

Позивач ОСОБА_1 в судові засідання не зявлявся. Його представник за довіреністю ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю підтримав позов, просив його задовольнити.

Представник ПАТ Міська страхова компанія в судові засідання неодноразово не зявлявся, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно і належним чином, проте заперечень та доказів на їх обґрунтування суду не надав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково - в розмірі 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди, оскільки вважає, що позивач не довів того, що зазнав моральної шкоди через ДТП, а крім того, сам він перебуває у скрутному матеріальному становищі, що також просив врахувати.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 29.11.2011 року о 17.40 годині ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на підставі тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, в м. Первомайську по вул. 12-го Грудня, не обрав безпечну дистанцію та швидкість, не врахував дорожню обстановку, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем ОСОБА_3 Спринтер д.н.з. НОМЕР_2, належним ОСОБА_1, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.13.1 ПДР, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке встановлена ст. 124 КУпАП.

Зазначені обставини підтверджуються постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.01.2012 року у справі № провадження 3/1421/21/12.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль ОСОБА_3 Спринтер д.н.з. НОМЕР_2 належить позивачу ОСОБА_1

На момент ДТП автомобіль НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2, належав йому.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини усіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно вказаної вище постанови суду винним у ДТП визнаний ОСОБА_2

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 правомірно володів транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки і при цьому є винним у спричиненні шкоди позивачу, він відповідно до ст. ст. 1187, 1188 ЦК України повинен відшкодувати йому завдану шкоду.

Однак, як вбачається із полісу № АВ/0337624 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ОСОБА_2 застрахував свою відповідальність перед третіми особами у ПАТ Міська страхова компанія на строк з 20.02.2011 року до 19.02.2012 року. Тобто під час ДТП зазначений договір страхування діяв.

Таким чином, відповідно до вимог ст. ст. 979-999 ЦК України, Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Закон) обовязок по виплаті страхового відшкодування в даному випадку покладено на страховика ПАТ Міська страхова компанія в межах ліміту страхового відшкодування.

Обовязок ПАТ Міська страхова компанія виплатити ОСОБА_1 страхове відшкодування та розмір такого відшкодування сторонами не оспорюється, що підтверджується листом відповідача за вих. № 148.01 від 26.01.2012 року, згідно якого ПАТ Міська страхова компанія прийняла рішення про визнання випадку страховим та виплату страхового відшкодування в сумі 8 672 грн. 92 коп. Саме таку суму (як страхове відшкодування) просить стягнути ОСОБА_1 зі страхової компанії. Цим же листом позивача повідомлено про те, що зазначена сума буде перерахована позивачу на його банківський рахунок. Однак, з наданих позивачем виписок з його банківського рахунку вбачається, що страхове відшкодування він не отримував з листопада 2011 року до лютого 2013 року. Тобто, фактично відповідач не виконав своє зобовязання перед позивачем. За таких обставин, на підставі ст. 29 Закону, ст. ст. 988, 990, 999 ЦК України з ПАТ Міська страхова компанія на користь позивача слід стягнути суму страхового відшкодування в розмірі 8 672 грн. 92 коп.

Крім того, відповідно до ст. 37.1 Закону виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у ст. 35 цього Закону документів або у строки та обсягах, визначених рішенням суду. З матеріалів справи вбачається. що позивачем подано належним чином оформлену заяву про виплату страхового відшкодування 01.12.2011 року, однак як встановлено вище, страхове відшкодування йому досі не виплачено.

Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобовязаний сплатити неустойку у розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до ст. 37.2 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Оскільки судом встановлено, що відповідач ПАТ Міська страхова компанія порушила строки виплати позивачу страхового відшкодування, він зобовязаний сплатити таку неустойку (пеню). За період з 01.01.2012 року по 17.12.2012 року, за 352 дні прострочення виплати суми 8 672 грн. 92 коп., розмір пені складає 1 254 грн. 60 коп. В даному випадку суд погоджується із розрахунком позивача, наведеним у позові (8 672,92 х 7,5 х 2 : 365 : 100 х 352 = 1 254,60).

Також суд визнає законними вимоги позивача щодо стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми, оскільки ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За встановлених вище обставин, а саме щодо обовязку відповідача ПАТ Міська страхова компанія сплатити певну грошову суму позивачу та прострочення виплати такої суми, на відповідача має бути покладена відповідальність, передбачена ч. ст. 625 ЦК України.

Розрахунок суми боргу з врахуванням індексу інфляції, наведений позивачем у позові, відповідає закону: 8 672,92 х 1,002 (індекс інфляції за січень 2012 року) х 1,002 (індекс інфляції за лютий 2012 року) х 1,003 (за березень 2012 року) х 1,000 (квітень 2012 року) х 1,001 (вересень 2012) х 1,000 (жовтень 2012) = 8 742 грн. 50 коп. Інфляції за травень-серпень та листопад 2012 року не було, що підтверджується наявною у справі інформаційною довідкою.

Також суд погоджується з розрахунком 3% річних від простроченої суми за період з 01.01.2012 року (строк початку заборгованості) по 17.12.2012 року (дата уточнення позову), тобто за 352 дні, що складає 250 грн. 92 коп. ( 8 672,92 : 365 : 100% х 3% х 352 = 250,92).

Таким чином на користь позивача з відповідача ПАТ Міська страхова компанія слід стягнути всього 10 248 грн. 02 коп., яка складається із страхового відшкодування в сумі 8 672 грн. 92 коп., пені в сумі 1 254 грн. 60 коп., індексу інфляції в сумі 69 грн. 58 коп. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 250 грн. 92 коп.

Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2, суд прийшов до висновку про те, що у цій частин позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено вище, ОСОБА_2 винний у ДТП, в результаті якого був пошкоджений автомобіль позивача. Відповідно до ст. 1167 ЦК України саме на нього покладено обовязок відшкодувати завдану позивачу моральну шкоду. З наданої позивачем виписки із історії хвороби № 472 на його імя вбачається, що він проходив стаціонарне лікування у ПЦМБЛ з 05.06.2012 року по 19.06.2012 року з діагнозом транзіторна ішемічна атака в лівій півкулі, астено-невротичний синдром. Тобто таке лікування позивач проходив більше ніж через півроку після ДТП. Крім того, з історії хвороби вбачається, що з пояснень самого хворого він вважає себе хворим протягом останнього місяця, тобто з травня 2012 року; а рік тому, тобто за півроку до ДТП, його вже хвилювали головні болі, блювота, нудота. На протязі 2-х останніх років в анамнезі цукровий діабет. Таким чином, не можна дійти висновку, що погіршення стану здоровя позивача викликано саме наслідками ДТП, його хвилюваннями, адже до ДТП він уже мав скарги на стан здоровя та хворів на цукровий діабет.

Разом з тим, суд погоджується, що внаслідок пошкодження автомобіля позивач міг перенести хвилювання та змінився звичайний уклад його життя, адже з виписок з банківського рахунку вбачається. що позивач є підприємцем, автомобіль, що пошкоджений у ДТП є вантажним мікроавтобусом і використовувався позивачем для здійснення підприємницької діяльності та особистих потреб, тобто дійсно позивач після ДТП був позбавлений транспортного засобу, змушений докладати додаткових зусиль для його відновлення, організації свого життя, бізнесу, витрачати на це час.

За таких обставин суд вважає розмір відшкодування моральної шкоди, визначений позивачем, занадто великим і виходячи із засад розумності та справедливості, як це передбачено ст. 3 ЦК України, оцінює його у 1 000 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Зокрема, з відповідача ПАТ Міська страхова компанія на користь позивача слід стягнути 214 грн. 60 коп. на відшкодування судового збору та 416 грн. 70 коп. на відшкодування витрат на правову допомогу, а з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути 21 грн. 40 коп. судового збору та 83 грн. 30 коп. витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Міська страхова компанія на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 8 672 (вісім тисяч шістсот сімдесят дві) грн. 92 коп.; пеню в сумі 1 254 (одна тисяча двісті пятдесят чотири) грн. 60 коп.; встановлений індекс інфляції в сумі 69 (шістдесят девять) грн. 58 коп.; три проценти річних від простроченої суми в розмірі 250 (двісті пятдесят) грн. 92 коп., на відшкодування судового збору 214 (двісті чотирнадцять) грн. 60 коп., на відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 416 (чотириста шістнадцять) грн. 70 коп., а всього 10 879 (десять тисяч вісімсот сімдесят девять) грн. 32 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП 29.11.2011 року 1 000 (одну тисячу) грн., на відшкодування судового збору 21 (двадцять одну) грн. 40 коп., на відшкодування витрат на правову допомогу 83 (вісімдесят три) грн. 30 коп., а всього 1 104 (одну тисячу сто чотири) грн. 70 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами які приймали участь у справі але не були присутні під час проголошення рішення в то же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: