Справа № 452/2078/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"30" грудня 2013 р.
м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд
Львівської області

у складі головуючого - судді Кравціва
В.І.,

з участю секретаря
Добрянського І.І.,

позивача ОСОБА_1,

його представника адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання правочину недійсним,

встановив:

ОСОБА_1 29.08.2012 року пред'явив позов до
ОСОБА_3, та ОСОБА_4 про визнання
недійсним договору купівлі - продажу
транспортного засобу, а саме, автобуса
марки БАЗ А 07923, 2008 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1,
укладений 8 квітня 2010 року між ОСОБА_3 і
ОСОБА_4.

У обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_1 посилався на те, що з
відповідачем ОСОБА_3 вони перебувавли у
зареєстрованому шлюбі, який на
підставі рішення Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 6 травня 2010 року між ними
розірвано.

За час їх перебування у шлюбі за
спільні кошти ними було придбано
вказаний транспортний засіб, який був
зареєстрований за ОСОБА_3, та 08.04.2010 року
неправомірно, без згоди його, позивача,
нею відчужений, так як він є спільним
майном подружжя.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 у
підтримання позовних вимог посилався
на обставини, викладені у позовній
заяві.

Відповідач ОСОБА_3 під час судового
розгляду позов не визнала.

Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши всі обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд дійшов до
висновку про задоволення позову з
таких підстав.

Із свідоцтва про розірвання шлюбу та
рішення про розірвання шлюбу відомо, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 28 травня 1988 року
перебували у зареєстрованому шлюбі,
який розірвано 09.03.2010 року (а.с. 4, 140).

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 Цивільного
кодексу України права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації, виникають з дня такої
реєстрації відповідно до закону.

Пунктом 1 Порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 7 вересня 1998 р. № 1388 (у редакції
постанови Кабінету Міністрів України
від 23 грудня 2009 р. № 1371), передбачено, що
цим Порядком встановлюється єдина на
території України процедура державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів (далі - транспортні
засоби), оформлення та видачі
реєстраційних документів і номерних
знаків.

Згідно п. 2 цей Порядок є обов'язковим
для всіх юридичних та фізичних осіб,
які є власниками транспортних засобів,
виробляють чи експлуатують їх.

Із свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, облікової картки
приватного транспортного засобу та
журналу карток видно, що 10.04.2008 було
здійснено реєстрацію транспортного
засобу - автобуса марки БАЗ А 07923, номер
кузова НОМЕР_2, 2008 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1,
придбаного в торгівельній організації
у кредит, власником якого була ОСОБА_3 і
її ім'я було видано свідоцтво про
реєстрацію вказаного транспортного
засобу (а.с. 52, 53, 62).

Отже, вказаний транспортний засіб є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, яке виникло з
моменту його реєстрації, тобто з 10.04.2008
і наявність кредитних відносин не
впливало на момент виникнення права
власності та правову природу права
власності.

Доказів, які спростовували б
презумпцію спільності майна та
доводили б існування обставин,
передбачених ст. 57 СК України, яка
визначає майно, що є особистою
приватною власністю дружини, чоловіка,
відповідач не надала.

Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Відповідно до ст. 65 цього Кодексу
дружина, чоловік розпоряджаються
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, за
взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із
подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя
договорів, які потребують
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово.

Згода на укладення договору, який
потребує нотаріального посвідчення і
(або) державної реєстрації, має бути
нотаріально засвідчена.

Статтею 68 Сімейного кодексу України
передбачено, що розірвання шлюбу не
припиняє права спільної сумісної
власності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпоряджання майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності,
після розірвання шлюбу здійснюється
співвласниками виключно за взаємною
згодою, відповідно до Цивільного
кодексу України.

Із біржової угоди та облікової картки
приватного транспортного засобу
вбачається видно, що 08.04.2010, тобто після
розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, здійснено перереєстрацію
вказаного транспортного засобу на
нового власника ОСОБА_4 за договором
купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_3
і ОСОБА_4, на підставі біржової угоди
590198 від 08.04.2010 року ТБ «Західна»
(а.с. 6, 42).

Із актового запису про смерть від 27
березня 2013 року № 19 та відповіді
Самбірської державної нотаріальної
контори від 29 жовтня 2013 року відомо, що
спадкова справа після смерті ОСОБА_4,
котра померла 26 березня 2013 року, не
виявлена (а.с. 77, 79).

Ураховуючи вищенаведене, договір
купівлі - продажу транспортного засобу
- автобуса марки БАЗ А 07923, державний
номерний знак НОМЕР_1, укладений
8 квітня 2010 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за
відсутності взаємної згоди його
співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 слід
визнати недійсним.

Керуючись ст. ст. 209, 212, 213, 215 ЦПК України,
суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір купівлі -
продажу транспортного засобу -
автобуса марки БАЗ А 07923, номер кузова
НОМЕР_2, 2008 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_1, укладений 8
квітня 2010 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не буде подано, та може бути
оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду Львівської області
шляхом подання апеляційної скарги
через місцевий суд протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом

Суддя
В.І.Кравців