Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2013 р. Справа153/1944/13-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Любинецької-Онілової А.Г.

за участю секретаря сз ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль

цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення, стягнення матеріальної шкоди та зобовязання не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 заявив позов до ОСОБА_4 про відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення, зобовязання не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою та стягнення матеріальної шкоди. Зазначив, що на підставі рішення №244 Клембівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області 13 сесії 6 скликання від 20.11.2012 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно на законних підставах він набув право власності на земельну ділянку площею 0,216га., яка розташована по вул. Леніна, 6 в с. Клембівка Ямпільського району Вінницької області. Вказує, що рішенням 08 сесії 6 скликання №103 від 07.09.2011 року йому було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку приблизно площею 0,21га. для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. На підставі вказаного акту було замовлено виготовлення технічної документації ліцензованою організацією ПП «Вінагрополіс». Однак під час підготовки технічної документації виникли складнощі із оформлення акту погодження меж земельної ділянки, а саме відповідач відмовився його підписувати. Позивач вказує, що земельна ділянка відповідача є суміжною із його земельною ділянкою. Між ними тривалий час існує спір, який виник одночасно із відмовою відповідача визнавати межі, визначені в ОСОБА_5 встановлення (погодження) меж земельної ділянки, який був складений 30.10.2009 року, після успадкування її від батька. Вказує, що спір виник одночасно із відмовою відповідача визнавати межі, визначені в акті встановлення (погодження) меж земельної ділянки, що був складений 30.10.2009 року, якою встановлено межу із деревяних стовпчиків натягнутих металевою сіткою на відстані 50 см. від домоволодіння. Зазначає, що рішенням №133 від 09.12.2011 року Клембівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області йому було відмовлено у затвердження технічної документації. Також позивач вказав, що для належного оформлення права на вказану земельну ділянку, для отримання Державного акта про право власності, ним було проведено закріплення межовими знаками межі земельної ділянки в натурі (на місцевості), що зафіксовано в ОСОБА_5 прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 14.08.2013 року. За змістом останнього суміжні землевласники при встановленні меж ніяких претензій не заявляли. Також зазначив, що одразу після встановлення меж земельної ділянки в натурі, у ніч на 15.08.2013 ОСОБА_4 самовільно знищив межові знаки та переніс огорожу, захопивши частину належної позивачу земельної ділянки. За фактом вчинених дій позивач звернувся до Ямпільського РВ УМВС України у Вінницькій області, із заявою про самоправство, проте у внесенні відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за ст. 194 КК України було відмовлено у зв'язку з малозначимістю діяння (ч. 2 ст.11 КК). На підставі скарги ОСОБА_4 до Державної інспекції сільського господарства проводилась перевірка законності встановлення меж належної позивачу земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками від 14.08.2013, за результатами якої встановлена законність цих дій. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить відновити стан земельної ділянки, який існував до порушення, стягнути із відповідача матеріальну шкоду, що дорівнюватиме вартості межових знаків та їх установки та зобовязати ОСОБА_4 не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою, стягнути із відповідача на його користь судові витрати, повязані із розглядом справи.

Представник позивача адвокат ОСОБА_3, позов підтримав та просив суд вимоги задовільнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, вважаючи предявлені позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. Зазначив, що він не погоджував меж між земельними ділянками, не розписувався за межові знаки межі були встановлені без його участі. Вказує, що він 14.08.2013 року повернувшись з м. Вінниця побачив, що встановлено межові знаки, які він потім вийняв та поклав під сарай. Відповідач вважає, що при встановлені межових знаків було порушено межі його земельної ділянки, яка дісталася йому у спадок. В ході судового розгляду відповідач подав суду заперечення на письмові докази, подані позивачем, а також заяви та клопотання про визнання неналежними технічної документації із землеустрою та акту встановлення меж та прийому-передачі межових знаків. Зазначив, що встановлення та закріплення межових знаків на місцевості було проведено без його участі, що відповідач вважає порушенням Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі, та межові знаки встановлено безпідставно. Відповідач вважає правомірними свої дії щодо вилучення межових знаків. Просить суд у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Клембівська сільська рада Ямпільського району Вінницької області не заперечує проти задоволення позову, про що суду надано письмове повідомлення за вих..№02-25-543 від 23.10.2013 року за підписом сільського голови, із клопотанням справу розглянути без участі представника сільської ради.

Судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

ОСОБА_5 акту встановлення меж земельної ділянки від 30.10.2009 встановлено, що між домоволодінням ОСОБА_2 та ОСОБА_4 була огорожа із деревяних стовбчиків, натягнутих металевою сіткою, яка знаходилась від забудови матері позивача ОСОБА_6 на відстані 50 см. Також відсутність підпису відповідача у вказаному акті свідчить про оспорення ним права на набуття земельної ділянки позивачем, в межах, визначених цим актом. ОСОБА_5 рішення № 103 Клембівської сільської ради 08 сесії 6 скликання від 07.09.2011 року встановлено, що позивачу надано дозвіл на виготовлення технічної документції із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку приблизно площею 0,21 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибної ділянки). ОСОБА_5 рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 23.10.2012 року встановлено, що Клембівську сільську раду Ямпільського району Вінницької області зобовязано розглянути технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 Із рішення № 244 Клембівської сільської ради 13 сесії 6 скликання від 20.11.2012 року встановлено, що сільською радою затверджено технічну документацію із землеустрою, що посвідчує право власності позивача на земельну ділянку у розмірі 0,2166 га., що розташована за адресою: вул. Леніна, 6 с. Клембівка Ямпільського району Вінницької області. ОСОБА_5 свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 7820154 від 12.08.2013 та витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 7820507 встановлено, що за позивачем ОСОБА_2 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). ОСОБА_5 витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку встановлено, що ОСОБА_2 виготовив технічну документацію із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0.2166 га. ОСОБА_5 акту встановлення меж та прийому-передачі знаків від 14.08.2013 року встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно межі земельної ділянки ОСОБА_2 закріплені деревяними та металевими кілками на місцевості. ОСОБА_5 перевірки дотримання вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства від 04.11.2013 року встановлено, що по факту проведеної перевірки встановлено, що знищено 4 межові знаки, які були встановлені та визначені комісією, а саме демонтовані та встановлені інші межові знаки. ОСОБА_5 матеріалів кримінального провадження №0000437, витягу із цього кримінального провадження, протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, постанови про закриття кримінального провадження від 16.09.2013 року встановлено, що позивач ОСОБА_2 звернувся до органів досудового розслідування із заявою про те, що ОСОБА_4 після встановлення та закріплення межових знаків між домоволодіннями, самовільно знищив межові знаки та встановив огорожу, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000437 від 21.08.2013 року, закрито у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України. Зі змісту постанови про закриття кримінального провадження слідує, що в ході розслідування слідчим встановлено, що в дії ОСОБА_4 хоча формально і містять склад діяння, передбаченого КК України, але через малозначність не становлять суспільної небезпеки, у звязку із чим кримінальне провадження відносно нього закрито.

Оцінюючи усі докази у їх сукупності суд вважає частково доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Сторонами не заявлено клопотань про витребування доказів, виклик свідків чи призначення судових експертиз, а тому суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України.

Судом встановлено, і ця обставина підтверджена достовірними письмовими доказами, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка, розташована по провулку Леніна 6 в с.Клембівка Ямпільського району Вінницької області, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), право власності на яку зареєстроване 12.08.2013 року.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача у тім, що відповідач самовільно та без відповідної на те правової підстави знищив межові знаки, якими відмежовано земельну ділянку позивача. Вказані обставини підтверджені поясненнями самого відповідача, який визнав факт знесення ним межових знаків, а також поясненнями представника позивача та дослідженими письмовими доказами - актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства від 04.11.2013 року та матеріалами кримінального провадження №0000437.

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про незаконність встановлення позивачем вказаних межових знаків, оскільки такі доводи не підтверджені жодним достовірним письмовим доказом. Дії позивача та уповноважених посадових осіб щодо встановлення межових знаків не визнані неправомірними у встановленому законом порядку. Крім цього, відповідач вважає, що встановлення ним меж земельної ділянки із позивачем стало відновленням належного йому права та має законне підґрунтя. Проте посилання відповідача на самозахист вбачається безпідставним з огляду на те, що зі змісту витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ 013 разом з доданим до нього кадастровим планом та абрису зовнішніх меж земельної ділянки землевласника - ОСОБА_2 судом встановлено просторове розміщення меж земельної ділянки, яке обгрунтовує позивач. До того ж, законність встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками від 14.08.2013 підтверджується висновком Державної інспекції сільського господарства, перевірка якою проводилась з підстав звернення саме відповідача. З цього вбачається наявність належного позивачу права на земельну ділянку у тому обсязі, яке стверджується ним у позові та відсутність жодних законних підстав у відповідача вчиняти дії щодо обмеження цього права. Відповідачем в підтвердження його доводів не надано правовстановлюючого або іншого документу, на підставі якого він є власником або землекористувачем суміжної земельної ділянки, не надано схематичного плану цієї ділянки. А тому безпідставними є його доводи про те, що межі земельної ділянки позивача розміщені на його земельній ділянці.

Відповідно до ч. 3 ст. 103 ЗК власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення права на землю кожного з них. За змістом ч.ч. 1.3 ст. 106 ЗК власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння відновленню твердих меж, а також відновленню межових знаків, коли вони зникли. Перемістились або стали невиразними. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. Відповідно до п. 4.2 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 №376 власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Згідно із ст. 107 ЗК основою для відновлення меж земельних ділянок є дані земельного кадастру.

Відповідно до ст.90 ч.2 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Оскільки порушення належного позивачу права відбулось шляхом самовільного переміщення межових знаків, відновлення його, грунтуючись на чинному законодавстві, можливе шляхом відновлення стану земельної, а саме зобовязання відповідача встановити знесені ним межові знаки, які були встановлені та закріплені на місцевості згідно із актом встановлення меж та прийому-передачі межових знаків та відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого на імя позивача.

З урахуванням наведеного, суд вважає позов в цій частині обґрунтованим і має підстави для задоволення цієї частини вимог.

Розглянувши позовні вимоги в іншій частині позову, а саме про відшкодування із відповідача шкоди, що дорівнюватиме вартості межових знаків та про зобовязання відповідача не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою, вважає ці вимоги необґрунтованими і не має підстав для їх задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.60 ч.1 ЦПК України позивач жодним доказом не довів розмір шкоди, заподіяної йому відповідачем внаслідок знищення межових знаків. В своєму позові позивач не зазначає точного розміру цієї шкоди, в ході судового розгляду цієї обставини не довів, не зазначив, яка вартість межових знаків та їх установки, а тому суд не має підстав для стягнення із відповідача на користь позивача вказаної шкоди. Крім цього, позивач не довів суду й тієї обставини, що відповідач в подальшому буде чинити йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою, а тому суд не має підстав для зобовязання відповідача не чинити перешкод позивачу.

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення на його користь судових витрат, оскільки позов задоволено частково, суд за правилами ст.88 ЦПК України має підстави присудити позивачу з відповідача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, тобто, у сумі 38 гривень 23 копійки.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України і на підставі ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.41, 55 Конституції України ст.ст. 90, 106, 152 ч.1, 158 ЗК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Відновити стан земельної ділянки, яка розташована по провулку Леніна 6 в с.Клембівка Ямпільського району Вінницької області, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 7820154, виданого 12.08.2013 року Реєстраційною службою Ямпільського РУЮ Вінницької області, а саме:

зобовязати ОСОБА_4 встановити знесені ним межові знаки, які були встановлені та закріплені на місцевості згідно із актом встановлення меж та прийому-передачі межових знаків від 14.08.2013 року, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 7820154, виданого 12.08.2013 року Реєстраційною службою Ямпільського РУЮ Вінницької області на імя ОСОБА_2.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 38 (тридцять вісім гривень) 23 копійки судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду через Ямпільський районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.Г.ЛЮБИНЕЦЬКА-ОНІЛОВА