Справа № 2/331/1485/13
№ 331/4918/13-3
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2013 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі :

головуючого - судді Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі - Постарнак М.М.,

за участю представників :

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 ОСОБА_2 в особі Запорізької обласної дирекції ОСОБА_4 ОСОБА_2, третя особа : ОСОБА_5, про визнання договору поруки припиненим,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 ОСОБА_2 в особі Запорізької обласної дирекції Райффайзен Банк ( далі про тексту ПАТ ОСОБА_4 ОСОБА_2, банківська установа, банк ) про визнання припиненою поруку за Договором поруки № 014/17-36/1865-31/2 від 14 квітня 2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством ОСОБА_4 ОСОБА_2 і ОСОБА_3, третя особа : ОСОБА_5

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 квітня 2008 року між ВАТ ОСОБА_4 ОСОБА_2, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство ОСОБА_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 014/17-36/1865-31 про надання споживчого кредиту в розмірі 35506,00 доларів США на придбання автомобілю Skoda Octavia.

У відповідності до пунктів 1.1.4 та 1.1.5 кредитного договору, датою остаточного погашення кредиту є 14 квітня 2014 р., а строк кредиту 72 місяці.

З метою забезпечення виконання за цим кредитним договором 14 квітня 2008 року між ВАТ ОСОБА_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір застави зазначеного транспортного засобу № 014/17-36/1865-31/1 та між ВАТ ОСОБА_4 ОСОБА_2, та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 014/17-36/1865-31/2.

21 січня 2009 р. між ВАТ ОСОБА_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено додаткову угоду № 1 до зазначеного кредитного договору від 14.04.2008 р., згідно з якою строк користування кредитом збільшений до 84-х місяців.

В той же день між тими самими сторонами укладено ще одну додаткову угоду № 1 до зазначеного кредитного договору від 14.04.2008 р., згідно з якою строк користування кредитом збільшений до 93-х місяців.

Посилаючись на те, що внаслідок укладення вказаних додаткових угод до кредитного договору відбулося збільшення обсягу відповідальності боржника, а отже, і обсягу відповідальності поручителя без його згоди, оскільки було продовжено строк, протягом якого позичальник користується кредитними коштами, сплачує за це відсотки, має обовязок сплачувати штрафні санкції за невиконання зобовязань, просив визнати договір поруки, укладений між ним та ВАТ ОСОБА_4 ОСОБА_2, припиненим.

В суді представник позивача вимогу, викладену в позові, підтримав, уточнивши дату, з якої договір поруки має бути визнаний припиненим , а саме з 21 січня 2009 р.

В суді представник відповідача проти позову заперечує, з наступних підстав.

Як пояснив в суді представник відповідача, позивач по справі просить визнати зазначений договір поруки припиненим з тих підстав, що до нього було внесено зміни, які збільшують обсяг його відповідальності перед банківською установою. Про внесення змін до кредитного договору ОСОБА_3 стало відомо 13 квітня 2010 р. ( отримано вимогу про погашення заборгованості по кредиту), а з позовною заявою про визнання договору поруки припиненим він звернувся до суду 14 червня 2013 р., тобто, зі спливом більше ніж трьох років з моменту коли він дізнався про своє порушене право. На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 256, 261, 267 ЦК України, просмі суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Крім того, пояснив, що заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2013 р. , яке набрало законної сили 07 травня 2013 р., по справі № 812/0563/2012 позов ПАТ ОСОБА_4 ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5, суму заборгованості, яка становить 140 844, 03 грн. на користь ПАТ КБ ОСОБА_4 ОСОБА_2. Стягнуто з ОСОБА_3 суму заборгованості за кредитним договором № 014/17-36/1865-31 від 14.04.2008 р., яка становить 140 844, 03 грн. на користь ПАТ КБ ОСОБА_4 ОСОБА_2. Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_5, ОСОБА_3 за кредитним договором № 014/17-36/1865-31 від 14.04.2008 р. обмежується сумою 140 844, 03 грн.

Оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, задоволені вимоги кредитора до поручителя, підстав для застосування положень ч.4 ст. 559 ЦК України не має.

В суді представник позивача звернувся до суду з клопотанням про поновлення його довірителю строку позовної давності, посилаючись на поважність причини його пропуску.

Так, ОСОБА_3 є фізичною особою підприємцем і згідно договору на виготовлення меблів № 0103/01 від 22 березня 2010 р., у період часу з 21 березня 2010 р. по 22 вересня 2010 р., він знаходився у відрядженні у м. Києві . І відразу ж після повернення з відрядження його батько передав йому банківську вимогу № 12-21/11-660 від 25.03.2010 р. Саме 22.09.2010 р. ОСОБА_3 дізнався про те, що між Банком та Позичальником 21.01.2009 р. укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 014/17-36/1865-31 від 14.04.2008 р., згідно умов якої фактична процентна ставка з 21 січня 2009 р. по 20 січня 2010 р. буде становити 9,95 % процентів ( п.3 додаткової угоди № 1). Виходячи з установленого законом трирічного строку позовної давності, він має право звернутися до суду з цим позовом у строк до 22 вересня 2013 р. З позовом про визнання поруки такою що, припинена він звернувся до суду 17 червня 2013 р., тобто в межах наданого законодавцем строку позовної давності.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, хоча про час ті місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Причина неявки суду не відома. Будь-яких заяв, клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не надходило.

Всебічно і повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з матеріалами справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлені такі та факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 14 квітня 2008 року між ВАТ ОСОБА_4 ОСОБА_2, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство ОСОБА_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 014/17-36/1865-31 про надання споживчого кредиту в розмірі 35506,00 доларів США на придбання автомобілю Skoda Octavia ( а.с. 8-11).

У відповідності до пунктів 1.1.4 та 1.1.5 кредитного договору, датою остаточного погашення кредиту є 14 квітня 2014 р., а строк кредиту 72 місяці.

За змістом статті 3 зазначеного кредитного договору процентна ставка за кредитом підлягає коригуванню у разі зміни кредитних ресурсів на грошових ринках, у разі зміни облікової ставки Національного Банку України ; про намір змінити розмір процентної ставки банк зобовязаний повідомити позичальника протягом семи календарних днів з дати прийняття уповноваженим органом установи кредитора відповідного рішення ; таке письмове повідомлення є невідємною частиною цього Договору .

З метою забезпечення виконання за цим кредитним договором 14 квітня 2008 року між ВАТ ОСОБА_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір застави зазначеного транспортного засобу № 014/17-36/1865-31/1 та між ВАТ ОСОБА_4 ОСОБА_2, та ОСОБА_3 укладено Договір поруки № 014/17-36/1865-31/2 ( а.с. 22-24, 20-21).

Змістом забезпеченого порукою зобовязання , згідно п.1.3 зазначеного договору поруки, є всі зобовязання Боржника перед Банком по сплаті останньому будь-яких сум, що виникають згідно з положеннями Кредитного договору , як це визначено Кредитним договором, в т.ч. щодо повернення суми кредиту, а саме 35506, 00 доларів США, сплати процентів за його користування, комісійної винагороди , неустойки ( пені, штрафів), в розмірі, строки та у випадках, передбачених Кредитним договором, а також відшкодування можливих збитків та виконання інших умов Кредитного договору в повному обсязі.

Згідно п.4.1 договору поруки, сторони договору встановлюють, що у випадку невиконання або неналежного виконання Боржником взятих на себе зобовязань по Кредитному договору, Поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Банком за виконання боргових зобовязань в повному обсязі у відповідності до ч.1,2 ст. 554 ЦК України. Аналогічне положення також міститься і у п. 3.1. Договору поруки.

21 січня 2009 року між ВАТ ОСОБА_4 ОСОБА_2 і ОСОБА_5 укладено дві додаткові угоди № 1 до вищезазначеного кредитного договору від 14 квітня 2008 року, згідно з якими збільшений строк користування кредитом до двох років , з остаточною датою погашення кредиту -14.01.2016 р. ( п. 1.1.4.)

При цьому, в одному примірнику додаткової угоди № 1 від 21.01.2009 р. до кредитного договору, зазначено, що строк користування кредитом складає 93 місяці, а у другому примірнику додаткової угоди № 1 від 21.01.2009 р. до кредитного договору, зазначено, що строк користування кредитом складає 93 місяці.

Крім того, виходячи із текстів зазначених додаткових угод вбачається, що сторони домовились, що кредитор має право в односторонньому порядку змінити дату остаточного погашення кредиту, передбачену п.1.1.4 кредитного договору та строк кредиту ( строк користування кредитом), передбачений п.1.1.5 кредитного договору, відповідно до змін, внесених додатковою угодою , повідомивши про це позичальника не пізніше ніж за 30 днів до дати, з якої змінюється дата остаточного погашення кредиту та строку кредиту. При цьому датою остаточного погашення кредиту буде вважатися 14 квітня 2014 р., а строк кредиту буде складати 72 місяці.

Крім того, сторони кредитного договору домовилися про те, що з 21 січня 2009 р. процентна ставка складає 9,95% та діє до 20 січня 2010 р. З 21 січня 2010 р. процентна ставка за користуванням кредиту встановлюється на попередньому рівні та складає 12, 95 % річних. Також сторони погодили, що у випадку прострочення позичальником погашення своїх грошових зобовязань за кредитним договором на строк, що перевищує 30 календарних днів, пункт 3 цієї додаткової угоди втрачає свою силу з дня виникнення прострочення за кредитом і процентна ставка за користування кредитом сплачується на попередньому рівні у розмірі 12,95 %.

На підставі вказаних домовленостей сторін кредитного договору був складений новий графік повернення кредиту та інших платежів за кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту.

Фактично, внаслідок вищевказаних домовленостей банку та позичальника збільшився обсяг відповідальності поручителя, оскільки було продовжено строк, протягом якого позичальник користується кредитними коштами, сплачує за це відсотки, має обовязок сплачувати штрафні санкції за невиконання зобовязань.

В суді представник відповідача підтвердив, що внаслідок домовленостей банку та позичальника , викладених в додатковій угоді № 1 від 21.01.2009 р. збільшився обсяг відповідальності поручителя. Крім того, пояснив, що поручитель не повідомлявся банком про намір змінити забезпечене зобовязання , у відповідності до чого, між банком та поручителем не було укладено окремої угоди та поручитель згоди на зміну основного зобовязання не давав.

Таким чином, в суді встановлено, що поручитель ОСОБА_3 своєї згоди на укладення додаткової угоди № 1 від 21 січня 2009 р. банку не надавав

Згідно ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми права вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами тощо.

Оскільки текст договору поруки не містить положень щодо можливості зміни розміру процентів за основним зобовязанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч.1 ст. 559 ЦК України, в даному випадку порука припиняється з 21 січня 2009 р. з дати укладення додаткової угоди № 1 до вищезазначеного кредитного договору.

Посилання відповідача як на правову підставу відмови в позові на ч.4 ст. 559 ЦК України, оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду про стягнення в солідарному порядку з позичальника та поручителя, як солідарних боржників, на користь банку заборгованості за кредитним договором , є помилковим і судом до уваги не приймається, з наступних підстав.

Стаття 559 ЦК України встановлює спеціальні підстави для припинення договору поруки.

Частина 4 ст. 559 ЦК України передбачає таку підставу для припинення поруки, як закінчення строку договору поруки.

Так, позивач обрав передбачений ст. 16 ЦК України, спосіб захисту своїх прав та інтересів, і як на правову підставу позову посилався на ч.1 ст. 559 ЦК України.

Виходячи із принципів ст. 11 ЦПК України суд розглядає дану цивільну справу в межах заявленим позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

А тому, базування представником відповідача своїх заперечень на ч.4 ст. 559 ЦК України , тобто на норму права, яка не регулює спірні правовідносини, є юридично не обґрунтованим.

Стосовно тверджень представника відповідача щодо спливу позовної давності, слід зазначити наступне.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Так, в суді встановлено, що інформація про існування додаткової угоди № 1 від 21.01.2009 р. вперше була повідомлена банком поручителю ОСОБА_3 у вимозі про повернення заборгованості по кредиту за № 12-21/11-660 від 25.03.2010 р. ( а.с. 71), яку 13 квітня 2010 р. отримав батько позивача ОСОБА_3 ( а.с.72).

Згідно ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З такою заявою представник ПАТ ОСОБА_4 ОСОБА_2 звернувся до суду до винесення ним рішення по справі ( а.с. 127-128). В обґрунтування заяви представник відповідача зазначив, що про порушене право позивачу стало відомо 13.04.2010 р., а з позовною заявою про визнання договору поруки припиненим він звернувся до суду 14.06.2013 р., тобто зі спливом більше ніж трьох років з моменту коли він дізнався про своє порушене право.

Згідно ч.5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причинами пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

В свою чергу, представник позивача заявив клопотання про поновлення строку давності, посилаючись на поважні причини прогаяння позовної давності.

З наданих суду документів вбачається, що позивач по справі ОСОБА_3 є фізичною особою підприємцем. 22 березня 2010 р. між ним та ОСОБА_6 був укладений договір на виготовлення меблів № 0103/01 ( а.с. 129), у звязку з чим він у період часу з 21 березня 2010 р. по 22 вересня 2010 р. перебував у відрядженні в м. Києві ( а.с.130).

Надані суду документи у сукупності свідчать про те, що отримати банківську вимогу, ознайомитися з нею та дізнатися про порушене право, позивач мав можливість по приїзду із відрядження, починаючи з 22 вересня 2010 р. І саме з цієї дати для позивача починається перебіг позовної давності. Таким чином в суді встановлено, що строк позовної давності позивачем пропущений з поважної причини, а тому, виходячи із сутності закріпленого в ч.2 ст. 267 ЦК України правила, суд надає позивачеві захист його порушеному субєктивному праву.

Розподіл судових витрат між сторонами суд проводить за правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. 559 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Поновити ОСОБА_3 строк позовної давності.

Позов задовольнити.

Визнати припиненою з 21 січня 2009 року поруку за Договором поруки № 014/17-36/1865-31/2 від 14 квітня 2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством ОСОБА_4 ОСОБА_2 і ОСОБА_3.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 ОСОБА_2 в особі Запорізької обласної дирекції ОСОБА_4 ОСОБА_2 ( МФО 313827, , р/р № 2909334 в ЗОД ОСОБА_4 ОСОБА_2, поштова адреса : 69063, м. Запоріжжя, вул.. Тургенєва, 29) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН : НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір в розмірі 114, 71 грн. ( сто чотирнадцять гривень 71 коп.)

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя : Н.Г.Скользнєва

05.11.2013