Справа № 602/84/13- ц
Провадження № 2/602/54/2013
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" лютого 2013 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Радосюка А. В.

при секретарі Костюк О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на повнолітніх дочок,

встановив:

В провадженні Лановецького районного суду Тернопільської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на повнолітніх дочок, а саме 300 грн. щомісяця на кожну дитину, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення дітьми двадцятитрьохрічного віку, 26425 грн. додаткових витрат по оплаті навчання дітей з 2010 року по 2012 рік та Ѕ витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення дітьми двадцятитрьохрічного віку.

Під час розгляду даної справи по суті позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить застосувати заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на житловий будинок, який знаходиться в м.Ланівці по вул.Українська, 15а Тернопільської області та належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на повнолітніх дочок відкрите 30 січня 2013 року.

Проаналізувавши викладені в заяві доводи, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову зокрема має бути зазначено вид забезпечення позову, який належить застосувати, обґрунтування його необхідності, та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно пунктів 2.1., 2.2., 2.6. Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09 червня 1999 року №31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18 серпня 2004 року №85/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 червня 1999 року за №364/3657, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення заборони та арештів на обєкти нерухомого майна є, зокрема, заяви про реєстрацію обтяження обєкта нерухомого майна встановленої форми, що подається судами у звязку з накладенням ними арешту на обєкти нерухомого майна. Реєстратор відмовляє у внесенні відомостей до Реєстру заборон, якщо в заяві відсутні або вказані неповністю: дані про особу, щодо майна якої встановлено обтяження (для власників (співвласників) фізичних осіб громадян України прізвище, імя та по батькові, ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обовязкових платежів та, за наявності, дата та місце народження, адреса постійного місця проживання, дані документа, що посвідчує особу); дані про обєкт обтяження (ідентифікаційні номери обєкта нерухомого майна та відомості про його місцезнаходження).

У поданій до суду заяві та доданих до неї матеріалах позивач не вказує, де зареєстроване майно, на яке вона просить накласти арешт, його родові ознаки, вартість, а також не надає доказів належності вказаного будинковолодіння відповідачеві.

Відсутність зазначених відомостей позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність достатньо обгрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали.

У відповідності до частини 8 статті 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику.

Таким чином, враховуючи те, що заявником не наведено і в матеріалах справи відсутні докази, які б обгрунтовували необхідність накладення арешту на майно і свідчили б про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, заходи забезпечення позову, вказані у заяві позивача є необгрунтованими, тому заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову слід повернути заявнику.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 151- 153 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на повнолітніх дочок повернути заявнику.

Заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Лановецький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її одержання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_3