РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2013 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого суддіПосохова І.С.,

при секретаріКолядінцевій П.В.,

за участю позивачаУсова М.І.,

представника відповідачаРубан О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Автогаражного товариства «Супутник» про поновлення на роботі й оплату за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до Автогаражного товариства «Супутник» про поновлення на роботі й оплату за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 08 вересня 1989 року і по теперішній час він працює у Автогаражному кооперативі «Супутник»: на посаді сторожа до 12.10.1992 року, далі на посаді начальника гаражів до 21.09.1998 року, потім, згідно рішення засідання правління (протокол № 10 від 22 вересня 1998 року) на посаді майстра будівельних та монтажних робіт. З 1991 року до 14 травня 2012 року позивач обіймав посаду голови правління Автогаражного кооперативу «Супутник» на виборній основі. З 14 травня 2012 року, після проведення конференції Автогаражного кооперативу «Супутник» 13 травня 2012 року, головою правління на виборній основі став ОСОБА_2, який працював до цього у даному кооперативі каменярем 3-го розряду. 14 травня 2012 року нове керівництво АГК «Супутник» відправило лист до УПФУ м. Сєвєродонецька, в якому зазначило, що ОСОБА_1 в штатному розкладі АГК «Супутник» не значиться. Ні за травень місяць 2012 року суму заробітної плати в розмірі 3240,00 грн., ні станом на 31 грудня 2012 року заробітну плату від відповідача не отримав. Сума заборгованості за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2012 року, згідно бухгалтерського обліку, складає 22680,00 грн. Кожен день він виходить на своє робоче місце. Після неодноразових розмов з головою правління ОСОБА_2 щодо виплати заробітної плати з травня 2012 р., за обсяги виконаних робіт, він вказує, що нове правління направить йому письмове повідомлення. 31 липня 2012 року він отримав рекомендоване повідомлення «Виписка з протоколу засідання правління АГК «Супутник» № 4 від 30 червня 2012 р.». «Постановили: 1. Письмово повідомити ОСОБА_1 про те, що після проведення конференції Автогаражного кооперативу «Супутник» 13 травня 2012 року новому правлінню не передана документація і штатний розклад, тому відповідно він не числиться штатним працівником АГК «Супутник». Відповідач ні письмово, ні в усній формі не попереджав позивача про звільнення з роботи, як майстра будівельних та монтажних робіт, про передачу документації та штатного розкладу. 11 вересня 2012 року він відправив цінний лист на адресу АГТ «Супутник» про вирішення питання його 8-и часової зайнятості на робочому місці, а в разі, якщо немає такої можливості, звільнити його за ст. 40 п. 1 КЗпП України з виплатою заробітної плати, а також виплати всієї суми, що належить йому від організації (компенсації за неодержані щорічні відпустки, вихідної допомоги, згідно ст. 40 п. 1 КЗпП України, компенсації за невчасно виплачену заробітну плату, компенсації за затримку розрахунку). 13 вересня 2012 року відповідач письмово повідомив йому, що ОСОБА_1 з 14.05.2012 року по 13.09.2012 року не числиться, так як немає підстав. В звязку з перейменуванням Автогаражного кооперативу «Супутник» в Автогаражне товариство «Супутник» з 15.06.2012 року він також не числиться. При цьому інші працівники ОСОБА_3 (сторож), ОСОБА_4 (сторож), ОСОБА_5 (сторож) включно з новообраним керівником ОСОБА_2 (каменярем 3 розряду) в АГК «Супутник», в подальшому АГТ «Супутник», числяться, працюють та отримують заробітну платню, незважаючи на той факт, що новому правлінню АГТ «Супутник» не передано штатного розпису та іншої документації. По сьогоднішній день відповідачем належні йому кошти не виплачено попри його неодноразові усні та письмові звернення. Відмову надати роботу, та сплачувати належні йому кошти відповідач пояснює тим, що його звільнив хтось інший, ще до його обрання на посаду голови правління АГК «Супутник», жодним чином не підтверджуючи свої пояснення. Вважає своє звільнення неправомірним та таким, що порушує чинне законодавство.

До суду позивачем неодноразово подавались уточнення до позовної заяви, в останньому з яких він просив поновити його на роботі в АТ «Супутник» на посаді майстра будівельних та монтажних робіт. Стягнути з відповідача на його користь суму заробітної плати за травень 2012 року в розмірі 3240,00 грн. Стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, розмір якого за період с 01 червня 2012 року по 10 липня 2013 року становить 46486,96 грн. Примусити відповідача повернути на рахунок Управління пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку Луганської області кошти, перераховані АГК «Супутник» за нього у вигляді страхових внесків з 01.09.2011 року по 31.12.2011 року та перерахувати до Управління пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку Луганської області страхові внески за нього з 01.01.2012 року по 31.05.2012 року.

До суду представником відповідача були подані письмові заперечення на позов, в якому він зазначив, що позивач дійсно працював у АК «Супутник» спочатку сторожем, а потім головою правління. Відповідно до протоколу № 1 від 15.07.2010 року головою правління АТ «Супутник» було обрано іншу особу - ОСОБА_6, який приступив до виконання своїх обовязків з 02.08.2010 року. 13.05.2012 року було обрано іншу особу, а саме, ОСОБА_2, головою правління АТ «Супутник». Ще раніше у 2012 році позивач звертався до відповідача із заявою про видачу довідки про підтвердження його пільгового стажу на посаді майстра будівельних та монтажних робіт, але відповідач відмовив у наданні такої довідки у звязку з тим, що у АТ «Супутник» відсутні будь-які підстави для цього, так як немає жодного документу на підтвердження пільгового стажу позивача, а без відповідного підтвердження стажу відповідач не вправі видавати вищевказану довідку. Так, ще 10.08.2012 року було проведено засідання правління АТ «Супутник», на якому розглядалося питання про видачу позивачеві довідки. При цьому були присутні сам заявник та головний бухгалтер АТ «Супутник» ОСОБА_7. В ході засідання правління АТ «Супутник» було зясовано, що для видачі такої довідки відсутні документи: трудова книжка ОСОБА_1; протокол засідання правління АТ «Супутник» про включення до штатного розкладу майстра будівельних та монтажних робіт та бригади монтажників у 1999 році та наступних роках; табелі виходів на роботу працівників з тяжкими умовами праці за період 1999-2012 роки; документи на атестацію робочих місць за 2004, 2009, 2012 роки. На підставі вищевикладеного, було вирішено відмовити ОСОБА_1 у видачі вказаної довідки. У звязку з вказаним, позивач звернувся до відповідача із позовною заявою, в якій позивач просив видати довідку про роботу в Автогаражному кооперативі «Супутник» на посаді майстра будівельних та монтажних робіт з 23.01.1999 року по 30.06.2012 року та про заробітну плату на цій посаді. Сєвєродонецьким міським судом 07.11.2012 року було постановлено рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні вказаних позовних вимог. 05.12.2012 року Апеляційним судом Луганської області було відмовлено у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1, а вказане рішення суду першої інстанції було залишено без змін. Вказаними рішеннями було встановлено, що ані ОСОБА_1, ані якась інша особа ніколи не працювала у АТ «Супутник» на вищевказаній посаді. У АТ «Супутник» ніколи не проводилися ніякі будівельні роботи, таким чином, і не було жодної особи, яка б на цих роботах працювала, а також не проводилася фактично і атестація робочих місць. Усі документи, які нібито було надано позивачем є ним підробленими чи сфабрикованими. Без вищевказаних документів АТ «Супутник» не може взагалі видати таку довідку позивачу, а якщо ці документи і знаходяться на руках у позивача, то їх він не надавав жодним чином, навіть і для огляду. Взагалі до АТ «Супутник» ОСОБА_1 майже не передано жодних документів при його знятті з посади. Багато документів, як і печатку товариства, позивач тримає у себе, що дає йому можливість на підробку будь-яких документів. Вважає, що усі документи, які були надані позивачем на підтвердження його, нібито, роботи у відповідача майстром, було сфабриковано самим позивачем, бо в нього на даний час знаходиться печатка товариства, що дає йому змогу будь-який документ підробити. Навіть, якщо звернути увагу на його копію трудової книжки, то видно що печатка з атестаціями робочих місць проставлені невпопад, а саме вказані невірні Накази та у неправильному порядку, що також свідчить про підробку позивачем його трудової книжки. Позивача було звільнено з посади голови правління ще у 2011 році. З тих пір він не надав жодного документу на підтвердження його роботи у відповідача на посаді майстра. Штатний розклад ним було підроблено, також було підроблено і відомості нарахування заробітної плати, які надав разом з позовною заявою ОСОБА_1 У цих відомостях є тільки підпис бухгалтера товариства, яка є цивільною дружиною позивача. Саме за допомогою цієї особи було підроблено відомості нарахування заробітної плати. У вказаних відомостях, навіть, відсутній підпис голови правління, який був на той час, яким би він затвердив розмір нарахованої заробітної плати. Таким чином, відомості нарахування заробітної плати, надані позивачем, є неналежними доказами по справі і є підробленими. При цьому позивач не надав відомості виплати заробітної плати, в яких були б підписи осіб, які заробітну плату отримали. Таким чином, позивач не надав жодного підтвердження того, що саме із розміру 3240,00 грн. на місяць, як він вважає, розраховується його заробітна плата та середня заробітна плата за період його, нібито, вимушеного прогулу. Це видно, навіть, з тієї причини, що хоч і стверджує позивач, що працював до 14.05.2012 року (до обрання нового голови правління), але нарахування заробітної плати бере за повний травень місяць 2012 року, а не всього за 14 днів. Та і позовну заяву позивачем було подано 27.12.2012 року, а він незаконно просить виплатити йому середню заробітну плату по 31.12.2012 року, тобто наперед, що є незаконним. ОСОБА_1 у позовній заяві зазначає, що постійно виходить з травня 2012 року на своє робоче місце, але це є неправдою. Також він просить розрахуватися з ним за весь обсяг виконаних робіт за період з травня 2012 року, але цим він сам собі протирічить, бо з одного боку вказує, що був у вимушеному прогулі, а з іншого боку, що працював по 8 годин у день весь період до подання позовної заяви. Хоча насправді жодних робіт він як не виконував, так і не виконує. Більш того, відсутні і жодні Акти виконаних будівельних робіт, Акти виконаних робіт, а також відсутні буд-які документи щодо здійснення будівельного контролю, необхідність якого визначена законодавством, відсутні будь-які ліцензії та дозволи на здійснення будівельних робіт, що свідчить про те, що таких робіт не проводилося взагалі, а також про те, що позивач працював на вказаних роботах. Статутом АТ «Супутник» не передбачено здійснення жодних будівельних робіт. АТ «Супутник» є громадським формуванням, створене на засадах членства для захисту інтересів його членів, з метою забезпечення місцями під будівництво гаражів, а не для здійснення безпосередньо будівництва. АТ «Супутник» було зареєстровано як неприбуткову організацію, яка не здійснює виробничу діяльність, а в разі необхідності здійснення такої діяльності - мало право створювати окремі підприємства. Протокол засідання правління № 10 від 22.09.1998 року, на який позивач посилається як на підставу його призначення на посаду майстра будівельних та монтажних робіт - є сфабрикованим ним же самим. Також, позивач немає жодної освіти для роботи на посаді майстра будівельних та монтажних робіт. Якщо подивитися на надану ним трудову книжку, то буде відразу видно, що позивач ніколи не працював ні на якій, навіть, сумісній посаді. Він працював і майстром по велоспорту, і артистом музичного ансамблю, і штукатуром, а далеко не на роботах повязаних з будівельними та монтажними роботами. При цьому позивач має тільки професійно-технічну освіту, яка дає йому право на роботу тільки як некваліфікований робітник, а не на посаді майстра. Виходячи із зазначеного, вбачається намір позивача незаконно отримати грошові кошти з відповідача та незаконно отримати роботу. Тим більше, штатним розкладом відповідача ніколи не було передбачено та не передбачено на даний момент такої посади як майстра будівельних та монтажних робіт. Таким чином, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими, безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, підтвердив вказані вище обставини, пояснив, що він з 08.09.1989 року працював сторожем АТ «Супутник», потім його обрали членом правління, а потім головою правління. Він рішенням правління перевів себе майстром будівельних робіт, створив будівельну бригаду, де він і працює по теперішній час. Він кожен день ходить на роботу. Він працює по трудовій угоді в цій організації. Він працює майстром будівельних та монтажних робіт. 14.05.2013 року зібрали правління і прийняли рішення, що він не числиться на підприємстві. ОСОБА_2 надав відомості, про те що його звільнено. Однак, він не отримав наказ про звільнення та жодного запису про звільнення в трудовій книжці не було. Його трудова книжка знаходиться в Пенсійному фонді м. Сєвєродонецька, а до цього знаходилась у нього вдома і на підприємстві не була. Про те, що його звільнено йому говорять лише на словах, копії Наказу про звільнення йому не видають. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_7 позовні вимоги позивача не визнала у повному обсязі, підтримала письмові заперечення на позов, суду пояснила, що ОСОБА_1 у них на підприємстві не числиться, в штатному розкладі його немає. Посада голови правління виборна. Коли обрали ОСОБА_6, то ОСОБА_1І автоматично повинен був звільнити посаду та передати документи. Однак ОСОБА_1 ніяких документів так і не передав. У них на підприємстві немає ніяких бухгалтерських документів, що у них працює позивач. ОСОБА_1 автоматично був звільнеий з посади голови правління. Позивач ніколи не був майстром будівельних та монтажних робіт. Такої посади немає в штатному розкладі. Вона працює в кооперативі з 14.06.2012 року і може сказати, що ОСОБА_1 ніколи нічого не будував. Просила суд відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно зясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Відповідно до ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобовязаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

З позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 просить поновити його на роботі в Автогаражному товаристві «Супутник» на посаді майстра будівельних та монтажних робіт.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з п. 3 протоколу засідання правління Автогаражного кооперативу «Супутник» № 10 від 22.09.1998 року постановлено призначити на посаду майстра будівельних та монтажних робіт Автогаражного кооперативу «Супутник» ОСОБА_1 з 01.10.1998 року (а.с. 10-11).

Згідно з останнім записом № 27 у трудовій книжці, виданій на імя ОСОБА_1, 22.09.1998 року позивач переведений майстром будівельних та монтажних робіт у Автогаражному кооперативі «Супутник» на підставі пр. № 10 від 22.09.1998 року (а.с. 3-7).

Таким чином, з досліджених судом копій документів вбачається, що позивачем на підтвердження свого переведення або призначення на посаду майстра будівельних та монтажних робіт, всупереч вимогам ст. 24 КЗпП України, не надано суду належних доказів укладення трудового договору з Автогаражним кооперативом «Супутник», а саме наказу власника або уповноваженого ним органу про переведення ОСОБА_1 на посаду майстра будівельних та монтажних робіт, а доданий до позовної заяви протокол засідання правління Автогаражного кооперативу «Супутник» № 10 від 22.09.1998 року, на думку суду, не є наказом чи розпорядженням, а є лише засобом фіксації засідання правління, що може лише підтвердити, яке рішення та про що було прийнято на цьому засіданні.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середього заробітку за час вимушеного прогулу, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», оскільки згідно з ст. 235 КЗпП оплаті підлягає вимушений прогул, вимоги працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню в тому разі і за той період, коли з вини власника або уповноваженого ним органу була затримана видача трудової книжки або неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів, наданих позивачем, судом не встановлено, що позивач був звільнений з Автогаражного товариства «Супутник», оскільки у трудовій книжці відсутній запис про його звільнення, та не наданий наказ про його звільнення з Автогаражного товариства «Супутник», у звязку з чим суд не має можливості встановити день та підставу звільнення позивача.

Враховуючи вищевикладені обставини, у звязку з відсутністю доказів стосовно звільнення позивача з посади майстра будівельних та монтажних робіт, суд вважає недоцільним вирішення питання стосовно стягнення середього заробітку за час вимушеного прогулу.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за травень 2012 року, суд дійшов наступного висновку.

Відповідо до ч. 1, 3 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з рішенням Сєвєродонецького міського суду від 07.11.2012 року у цивільній справі № 1227/6381/2012 за позовом ОСОБА_1 до Автогаражного товариства «Супутник» про зобовязання видати довідку про роботу та заробітну плату і довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, третя особа Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Вказаним рішенням Сєвєродонецького міського суду встановлено, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача, оскільки ОСОБА_1 після звільнення не передав новому керівництву кооперативу належним чином оформлені первинні бухгалтерські та кадрові документи, на підставі яких йому може бути видана довідка про роботу в АГК «Супутник» з 23 січня 1999 року по 30 червня 2012 року.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 05.12.2012 року у справі № 22ц-6184/2012 апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Сєвєродонецького міського суду від 07.11.2012 року залишено без змін.

З пояснень сторін, наданих в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_1 після ухвалення вищевказаних рішень двома судовими інстанціями на теперішній час так і не передав АТ «Супутник» належним чином оформлені первинні бухгалтерські та кадрові документи, у звязку з чим надати суду довідку про роботу та заробітну плату ОСОБА_1 відповідач не мав можливості. Натомість позивач ОСОБА_1 надав в судовому засіданні численну кількість копій відомостей нарахування заробітної плати, копій відомостей на виплату грошей та копій звітів АГК «Супутник» до УПФУ у м. Сєвєродонецьку, які суд не може прийняти в якості належних та допустимих доказів, оскільки на теперішній час вся бухгалтерська документація зберігається у позивача, а її достовірність викликає у суду сумнів.

Таким чином, вказані вище обставини не дають можливості суду належним чином вирішити питання стосовно невиплати заробітної плати ОСОБА_1 за травень 2012 року.

За вказаних вище обставин суд вважає, що позов заявлено не обґрунтовано, доводи, викладені позивачем у позовній заяві, не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання, не підтверджені належними та доспустимими доказами, у звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 24, 47 КЗпП України, п. 18, 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Автогаражного товариства «Супутник» про поновлення на роботі й оплату за час вимушеного прогулу залишити без задоволення у звязку з необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ І.С. ПОСОХОВ