Справа № 500/6154/13-ц
Провадження № 2/500/2890/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2013 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Смокіної
Г.І.

при секретарі - Бубіліч Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Ізмаїла
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя та з
урахуванням уточнень від 30.12.2013 року
просила провести розподіл майна,
придбаного в період шлюбу, виділити їй
та визнати за нею право власності на
квартиру АДРЕСА_1, виділити відповідачу
та визнати за ним право власності на
гараж АДРЕСА_2, автомобіль марки TOYOTA LAND
CRUISER державний знак НОМЕР_4, 2004 року
випуску, припинити право власності за
нею на вказаний гараж та автомобіль, за
відповідачем припинити право
власності на 1/2 частину квартири. В
добровільному порядку провести
розподіл не видається можливим.

Представник позивача в судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
підтримала.

Представник відповідача позов та
обставини позову визнала в повному
обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності до того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Вислухавши представників сторін,
перевіривши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з
10.03.2000 року згідно свідоцтву про
укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 10.03.2000
року.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 04.11.2013 року
шлюб між сторонами розірвано.

У період шлюбу сторонами було придбано
наступне майно:

- квартира АДРЕСА_1 на підставі
договору купівлі-продажу від 12.04.2001
року, яка належить ОСОБА_2, ОСОБА_1, що
підтверджено довідкою КП «Ізмаїльське
МБТІ» від 30.09.2013 року, вартістю 160000 грн.;

- гараж АДРЕСА_2, на підставі
договору купівлі-продажу від 16.11.2005
року, зареєстрований на ім'я ОСОБА_1, що
підтверджено Витягом з Державного
реєстру правочинів від 16.11.2005 року та
довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» від
30.09.2013 року, вартістю 24000 грн.;

- автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER
державний знак НОМЕР_4, 2004 року випуску,
зареєстрований на ім'я ОСОБА_1 згідно
свідоцтву про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_6 від
06.07.2010 року, що підтверджено довідкою
Центру надання послуг, пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів, з обслуговування м.Ізмаїл,
Ізмаїльського та Кілійського районів
від 24.12.2013 року, вартістю 144000 грн.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.60 Сімейного
кодексу України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного кодексу
України дружина і чоловік мають право
на поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

Згідно ст.70 Сімейного кодексу України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Згідно з ч.1 ст.71 Сімейного кодексу
України майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі. Якщо
дружина та чоловік не домовились про
порядок поділу майна, спір може бути
вирішений судом.

Згідно розписці, виданої ОСОБА_1,
остання отримала від ОСОБА_2 грошові
кошти в розмірі 4000 грн. в рахунок
компенсації вартості 1/2 частини
сумісно нажитого майна. Майнових
претензій до позивача не має.

Враховуючи, що відповідач позов та
обставини позову визнав, наслідки
визнання позову відповідачу роз'яснено
відповідно до вимог ч.2 ст.174 ЦПК
України, визнання відповідачем позову
закону не суперечить, прав, свобод чи
інтересів сторін та інших осіб не
порушує, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до роз'яснень п.24 ч.3
постанови № 2 Пленуму Верховного Суду
України від 12 червня 2009 року «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону й не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212-215 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл
майна подружжя - задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 у власність квартиру
АДРЕСА_1.

Виділити ОСОБА_2 у власність гараж
АДРЕСА_2; автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER
державний знак НОМЕР_4, 2004 року випуску.

Припинити за ОСОБА_2 право власності на
1/2 частину квартиру АДРЕСА_1.

Припинити за ОСОБА_1 право власності на
гараж АДРЕСА_2; автомобіль марки TOYOTA LAND
CRUISER державний знак НОМЕР_4, 2004 року
випуску.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Г. І. Смокіна