Провадження № 2/201/4128/2013
Жовтневий районний суд
головуючого судді - Браги А.В.,
при секретарі - Лампіки О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
10 грудня 2013 року представник позивача
звернувся до Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська з вищезазначеним
позовом, в якому просив суд стягнути
солідарно з відповідачів на користь
банку заборгованість за кредитним
договором №490065473 від 23 квітня 2008 року у
розмірі 124219,52 гривень та судовий збір
понесений позивачем при зверненні до
суду з даним позовом. В обґрунтування
своїх позовних вимог представник
позивача посилався на те, що 23 квітня 2008
року між ЗАТ «Альфа-Банк» (найменування
змінено на Публічне акціонерне
товариство «Альфа-Банк» 19 серпня 2009
року у відповідності до ЗУ «Про
акціонерні товариства», виступає
правонаступником Відкритого
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
за всіма правами та обов'язками
останнього) та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір, відповідно до умов
якого банк надав позичальнику кредит в
процентної ставки 14,5% річних, строком
до 23 квітня 2015 року. Відповідно до умов
Договору, позичальник зобов'язується в
порядку та на умовах, що визначені
договором повертати кредит,
виплачувати проценти за користування
сплачувати неустойки та інші
передбачені платежі в сумі, строки та
на умовах, що передбачені договором та
графіком погашення кредиту. За
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК
України). Попри взяті на себе
зобов'язання позичальник не виконує
умови кредитного договору стосовно
своєчасного повернення сум отриманого
кредиту та своєчасної сплати
нарахованих за користування
кредитними коштами відсотків у
встановлені кредитним договором
терміни. У порушення умов договору,
позичальник свої зобов'язання належним
чином не виконав, в результаті чого
станом на 23 листопада 2013 року має
прострочену заборгованість за
НБУ на 23 листопада 2013 року складає -
106651,00 гривень, за відсотками - 1475, 68 дол.
США, що за офіційним курсом НБУ на дату
підтверджується розрахунком
заборгованості за кредитом, пеня - 6566,44
дол. США що за офіційним курсом НБУ на
В якості забезпечення виконання
позичальником умов вищевказаного
кредитного договору, 23 квітня 2008 року
між банком та ОСОБА_2 був укладений
договір поруки №490065473-П-1, а також 23
квітня 2008 року між банком та ОСОБА_3 був
укладений договір поруки № 490065473-П-2
відповідно до умов якого поручитель
зобов'язався перед банком відповідати
за виконання позичальником взятих на
себе зобов'язань, що витікають з
кредитного договору. Відповідно до п. 3.1
договору поруки відповідальність
поручителя і боржника є солідарною. У
зв'язку з чим позивач і звернувся до
суду з даним позовом про стягнення
заборгованості з відповідачів у
примусовому порядку, з огляду на їх
небажання здійснювати погашення
кредитного зобов'язання у
добровільному порядку.
Представник позивача в судове
засідання не з'явився, проте надав до
суду клопотання, в якому позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив їх
задовольнити, а також просив суд
розглянути справу за відсутності
представника позивача, проти заочного
розгляду справи не заперечував.
Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином відповідно до вимог ст.
74 - 76 ЦПК України, про причини своєї
неявки суду не повідомили, заяви про
розгляд справи за їх відсутності не
надали, з клопотанням про відкладення
розряду справи до суду не звернулися, а
також не скористалися правом надання
заперечень проти позову.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення); за ч. 1 ст.
224 ЦПК України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

У зв'язку з чим суд, з метою недопущення
порушення строків розгляду справи,
передбачених ст. 157 ЦПК України, з
урахуванням згоди позивача, вважає за
можливе провести заочний розгляд
справи та вирішити справу у порядку
заочного розгляду на підставі наявних
у справі доказів.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази у
сукупності з нормами чинного
законодавства України, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, 23 квітня 2008 року
між ЗАТ «Альфа-Банк» (найменування
змінено на Публічне акціонерне
товариство «Альфа-Банк» 19 серпня 2009
року у відповідності до ЗУ «Про
акціонерні товариства», виступає
правонаступником Відкритого
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
за всіма правами та обов'язками
останнього) та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір, відповідно до умов
якого банк надав позичальнику кредит в
сумі 31020,41 доларів США з виплатою
процентної ставки 14,5% річних, строком
до 23 квітня 2015 року (п.п. 2.1, 2.2 та 2.3
кредитного договору).

Згідно п. 2.8 договору щомісячна сума
мінімально необхідного платежу
складає 590, 00 дол. США до 23 числа кожного
місяця, або у валюті відмінній від
валюти кредиту таке погашення має
здійснюватися не пізніше 22 числа
кожного місяця у сумі, розрахованій у
порядку та на умовах визначених
договором.

Позичальник повертає кредит та сплачує
відсотки банку шляхом внесення
мінімально необхідного платежу
передбаченого п. 2.8 цього договору у
строк передбачений п. 2.8 цього договору.

Відповідно до умов договору банк у разі
невиконання чи неналежного виконання
відповідачем будь-яких обов'язків,
встановлених договором, в тому числі у
разі затримання сплати частини кредиту
та/або процентів за його користування,
щонайменше не один календарний місяць,
бак має право вимагати дострокового
виконання зобов'язання з повернення
кредиту за договором.

Також судом було встановлено, що 23
квітня 2008 року між банком та ОСОБА_2 був
укладений договір поруки № 490065473-П-1, а
також 23 квітня 2008 року між банком та
ОСОБА_3 був укладений договір поруки №
490065473-П-2, які є ідентичними за змістом
та умовами (а.с. 21 - 24).

Так, відповідно до умов договорів
поруки поручитель зобов'язався перед
банком відповідати за виконання
позичальником взятих на себе
зобов'язань, що витікають з кредитного
договору, в тому числі повернути до 23
квітня 2015 року кредит у сумі 31020,41
доларів США; сплатити відсотки за
користування кредитними коштами із
розрахунку 14,5 відсотків річних;
сплатити інші платежі, передбачені
кредитним договором; сплатити можливі
штрафні санкції (штраф, пеня).

Поручитель відповідає перед
кредитором у повному обсязі.
Позичальник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, що означає нічим не
обумовлене і абсолютне право кредитора
вимагати виконання зобов'язань
вказаних у договорі повністю (чи у
будь-якій його частині) як від
позичальник та поручителя разом, так і
від кожного окремо (п. 3 договору
поруки).

Згідно п. 3.2 договору відповідальність
поручителя виникає як у випадку
невиконання позичальником будь-якої
частини зобов'язань, так і при
невиконанні позичальником зобов'язань
в цілому.

Поручитель підтверджує, що він
ознайомлений та погоджується з умовами
кредитного договору (п. 5.1 договору).

Сторони визначають, що цей договір
підписаний на добровільних засадах та
відповідає намірам сторін по
безумовному виконанню взятих на себе
зобов'язань. Цей договір вступає у силу
з моменту його належного оформлення
сторонами. Дія цього договору
закінчується належним виконанням
позичальником взятих на себе
зобов'язань по кредитному договору чи
виконанням поручителем своїх
зобов'язань, згідно з умовами цього
договору (п.п. 1.1 - 1.2 договору).

Із матеріалів справи встановлено, що
відповідачі не виконують належним
чином взятих на себе договірні
зобов'язання за кредитним договором
№490065473 від 23 квітня 2008 року, внаслідок
чого утворилась заборгованість, розмір
якої станом на 23 листопада 2013 року
складає 13 343,05 доларів США, що в
еквіваленті становить 106651,00 гривень, в
тому числі: за відсотками - 1475, 68 дол.
США, що за офіційним курсом НБУ на дату
розрахунку складає - 11795, 11 гривень, що
підтверджується розрахунком
заборгованості за кредитом, пеня - 6566,44
дол. США, що за офіційним курсом НБУ на
дату розрахунку складає - 52485,55 гривень
(а.с. 37 - 38).

05 жовтня 2012 року на адресу відповідачів
стороною позивача були направлені
вимоги про дострокове повернення
кредиту з огляду на систематичність
невиконання боржником своїх грошових
зобов'язань за кредитним договором, які
в добровільному порядку відповідачами
виконані не були (а.с. 41 - 42).

Правовідносини, які виникли між
сторонами, окрім положень вказаного
вище кредитного договору, врегульовані
нормами Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України,
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Статтею 627 ЦК України визначено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України,
за кредитним договором, який
укладається в письмовій формі, банк або
інша фінансова установа (кредитор)
зобов'язана надати грошові кошти
(кредит) позичальнику в розмірі і на
умовах, передбачених договором, а
позичальник зобов'язаний повернути
кредит і сплатити відсотки.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст. 1048 цього Кодексу України.

Виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом (ст.
548 Цивільного кодексу України).

Виконання зобов'язань може
забезпечуватись згідно договору
неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства (ст. ст. 549, 551
Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 550 ЦК України право на
неустойку виникає незалежно від
наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 615 ЦК України у разі
порушення зобов'язання однією стороною
друга сторона має право частково або в
повному обсязі відмовитися від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом. Одностороння
відмова від зобов'язання не звільняє
винну сторону від відповідальності за
порушення зобов'язання. Внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання частково або у повному
обсязі відповідно змінюються умови
зобов'язання або воно припиняється.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Статтею 543 ЦК України передбачено, що у
разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо. Кредитор, який
одержав виконання обов'язку не в
повному обсязі від одного із
солідарних боржників, має право
вимагати недоодержане від решти
солідарних боржників. Солідарні
боржники залишаються зобов'язаними
доти, доки їхній обов'язок не буде
виконаний у повному обсязі.

Відповідно до ст. 559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. Порука припиняється,
якщо після настання строку виконання
зобов'язання кредитор відмовився
прийняти належне виконання,
запропоноване боржником або
поручителем. Порука припиняється у
разі переведення боргу на іншу особу,
якщо поручитель не поручився за нового
боржника. Порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» № 5 від 30 березня 2012
року, при вирішенні таких спорів суд
має враховувати, що згідно зі статтею 526
ЦК зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Отже, якщо

кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов'язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково. Таким строком не може бути
лише несплата чергового платежу.
Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову.

У відповідності до частин 1 і 2 ст. 533 ЦК
України грошове зобов'язання має бути
виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

А згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 16 ЦК України однією із
форм судового захисту цивільних прав
та інтересів є примусове виконання
обов'язку в натурі.

В силу положень укладених між
позивачем та відповідачами кредитного
договору № 490065473 від 23 квітня 2008 року та
договорів поруки від № 490065473-П-1 від 23
квітня 2008 року та № 490065473-П-2 від 23
квітня 2008 року, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
взяли на себе на добровільних засадах
зобов'язання відповідати перед
позивачем за зобов'язаннями по

вищевказаному кредитному договору, як
солідарні боржники за повернення
основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту,
регресу), оплату процентів, комісій,
відшкодування можливих збитків, сплату
пені та інших штрафних санкцій,
передбачених умовами основного
договору.

Відповідачами не було надано суду
жодних доказів на підтвердження
погашення заборгованості за кредитним
договором або контррозрахунку, на
спростування розміру грошового
зобов'язання на загальну суму 13 343,05
доларів США, що еквівалентно 106 651,00
гривень, яку позивач просить стягнути з
відповідачів. Враховуючи часткове
виконання боржником грошового
зобов'язання за кредитним договором,
згідно графіків погашення кредитного
зобов'язання, що підтверджує факт
визнання ним грошових зобов'язань, та з
огляду на те, що в судовому порядку
вищевказаний кредитний договір
визнано недійсним не було, з
урахуванням презумпції правомірності
правочину, укладеного з додержанням
встановленої форми, закріпленої ст. 204
ЦК України, суд вважає, що позовні
вимоги щодо стягнення заборгованості з
відповідачів є обґрунтованими,
законними та підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Аналізуючи встановлені в судовому
засіданні фактичні обставини в
контексті наведених вище норм
цивільного законодавства, суд
приходить до висновку про доведеність
та обґрунтованість позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення заборгованості.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд на підставі ст. 88
ЦПК України, враховуючи результат
вирішення справи, вважає за необхідне
сплачений стороною позивача судовий
збір у розмірі 1242,20 гривень згідно
меморіального ордеру №7121 від 28
листопада 2013 року, стягнути з
відповідачів на користь банку.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 543, 553, 554, 599, 610 - 612, 615,
625, 1048 - 1050, 1054 - 1055 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 109, 169, 197, 208, 209,
212-215, 223 - 233 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» заборгованість за
кредитним договором №490065473 від 23
квітня 2008 року у розмірі 124 219,52 гривень,
а саме: за кредитом - 106 651,00 гривень, по
відсотках - 11 795, 11 гривень; пеня - 5 773, 41
гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» витрати по сплаті
судового збору в розмірі 414,07 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» витрати по сплаті
судового збору в розмірі 414,07 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» витрати по сплаті
судового збору в розмірі 414,07 гривень.

Заочне рішення суду набирає законної
сили в порядку, передбаченому ст.ст.223,
232 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача про перегляд
заочного рішення, яка може бути подана
відповідачем протягом десяти днів з
дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути
оскаржено до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:

А.В. Брага