Справа № 222/1301/13-ц
Провадження № 2/222/485/2013р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частина)

31 жовтня 2013 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

судді Демочко Т.Є.,

при секретарі Гранкіній О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Ніколенко М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Володарське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк про визнання кредитного договору недійсним,-

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 203, 215-216, 526, 546, 626-628, 638, 1054, 1055 ЦК України, Закону України Про захист прав споживачів, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк про визнання кредитного договору недійсним відмовити у повному обсязі.

Повний текст рішення буде виготовлений 05.11.2013 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області м. Маріуполя через Володарський районний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.Є. Демочко

Справа № 222/1301/13-ц

Провадження № 2/222/485/2013р.

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2013 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

судді Демочко Т.Є.,

при секретарі Гранкіній О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Володарське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк про визнання кредитного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, вказуючи, що 24.03.2008 року між ним та ПАТ ПУМБ було укладено кредитний договір на отримання цільового кредиту для придбання легкового автомобіля. Проте, при оформленні даного договору йому не була вручена для ознайомлення в письмовому вигляді повна інформація щодо кредитних умов, а саме йому не довели: форми забезпечення кредитного договору; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі, між зобов`язаннями споживача; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги щодо оформлення договору з надання кредиту; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та об`єми; податковий режим сплати відсотків та державних субсидій, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може отримати більш детальну інформацію; переваги та недоліки запропонованих схем кредитування, що є порушенням п.2 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів та може бути причиною визнання договору недійним на підставі ст. 215 ЦК України. Крім того, зазначає, що в порушення ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів, умови кредитного договору є несправедливими, оскільки всупереч принципу сумлінності його наслідком є суттєвий дисбаланс договірних прав та обов`язків, який завдає шкоду споживачу. Несправедливою в даному випадку є умова кредитного договору, яка міститься в п.2.2 про надання продавцю права розірвати договір зі споживачем на власний розсуд, якщо споживачу таке право не надається, а також надання продавцю права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, які не вказані в договорі (п.5.21 договору). Також, вказує, що в порушення п.4 ч.1 ст. 21 Закону України Про захист прав споживачів придбаний ним в кредит автомобіль за нотаріальним написом був арештований та вилучений у нього без суду та його згоди, що також є порушенням п. 3.5.8 кредитного договору, в якому не передбачено цієї дії. Вважає це нечесною підприємницькою практикою, оскільки відповідач в даному випадку порушив закон про розумність строків, а саме: вищевказаний автомобіль був арештований 30.03.2012 року та до теперішнього часу не проданий, а відповідач з вигодою для себе нараховує йому відсотки, пеню та штрафи. В порушення вимог ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів відповідач в кредитному договорі та в графіку погашення кредиту та відсотків по ньому не розписав за періодами та взагалі не вказана конкретна сума відсотків, які підлягають виплаті. Спірний договір не містить відповідальності одній із сторін, тобто вимога закону про обов`язкове внесення к умовам кредитного договору умови про відповідальність сторін, зокрема, умови про відповідальність кредитора, не виконана. Також дії банка підпадають під класифікацію дій, які порушують економічну конкуренцію, яка передбачена Законом України Про захист економічної конкуренції. На підставі вищевикладеного відповідач вважає, що кредитний договір є несправедливим і укладений з грубим порушенням чинного законодавства. Просить визнати недійсними положення пунктів 2.1.3, 2.2, 3.1.5, 3.5.5, п.п.8, п.3.5.7, п.4.3.1, 5.4, 5.5 кредитного договору № 6101048 від 24.03.2008 року, укладеного між ним та відповідачем з моменту його укладення, а також визнати недійсним кредитний договір № 6101048 від 24.03.2008 року, укладений між ним та відповідачем з моменту його укладення.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримали повністю по підставам, викладеним у позовній заяві, наполягали на його задоволенні. Суду пояснили, що дійсно 24.03.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ ПУМБ було укладено кредитний договір на отримання цільового кредиту для придбання легкового автомобіля в розмірі 49400 грн. Спочатку позивач сплачував кредит, а потім з 2009 року він перестав його виплачувати. В зв`язку з чим, придбаний в кредит автомобіль був банком арештований та вилучений для його подальшого продажу, але тривалий час автомобіль не продається, а відсотки банком за користування кредитом продовжують нараховуватися. Позивачу ОСОБА_1 не було відомо про штрафні санкції, які будуть до нього застосовуватися внаслідок несплати їм кредиту. При оформленні кредитного договору позивачу не була надана повна інформація щодо умов кредитування, а також другий екземпляр договору він отримав лише через 1 рік. Вважають, що кредитний договір є несправедливим і укладений з грубим порушенням чинного законодавства, а тому просять визнати його недійсним.

Представник відповідача ПАТ ПУМБ Ніколенко М.Ю. в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі та заперечував проти його задоволення. Суду пояснив, що 24.03.2008 року між ПАТ ПУМБ та позивачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого позивачу було надано кредит в розмірі 49 400,00 грн. Умовами забезпечення даного кредиту за цим договором є застава автомобіля, що придбався позивачем у рахунок кредиту. Зазначає, що кредитний договір укладений з дотриманням вимог чинного законодавства. З 2008 року позивач в добровільному порядку погашав кредит та відсотки відповідно до умов кредитного договору, тим самим виражаючи своє волевиявлення та погодження з умовами кредиту. У кредитному договорі, який було підписано позивачем міститься вся необхідна інформація про особу, яка надає кредит, про цільове використання кредитних коштів, форми забезпечення кредиту, суму кредиту відсоткову ставку, строк на який кредит може бути одержано тощо. До укладення кредитного договору позивач ознайомився з усіма наявними формами кредитування та користування кредитом, тарифами банку, про що свідчить його особистий підпис у додатку № 2 Інформація про умови та сукупну вартість кредиту до кредитного договору. Вважає, що посилання ОСОБА_1 на те, що умови кредитного договору є незаконними нічим не підтверджено, кредитування позивача здійснювалось на стандартних на той час умовах надання кредитів позичальникам.

Ознайомившись з позовною заявою, вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 24.03.2008 року між ПАТ ПУМБ (на той час ЗАТ ПУМБ) та позивачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 6101048, відповідно до п.1.1 ст. 1 якого банк зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірі 49 400,00 грн. на умовах цього Договору, а позичальник зобов`язується використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку та строки, обумовлені цим договором.

Згідно із п.1.5 договору забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим договором є застава транспортного засобу, що придбається у рахунок кредиту.

Відповідно до п.2.3.2 договору надання кредиту відбувається шляхом перерахування суми кредиту з позичкового рахунку НОМЕР_1 в відділення № 8 Філії ЗАТ ПУМБ в Маріуполі, МФО 335742, який відкривається банком на обліку сум, наданих позичальнику в кредит за цим Договором, на картковий рахунок Позичальника НОМЕР_2 , відкритий у валюті кредиту в відділенні № 8 Філії ЗАТ ПУМБ в Маріуполі, МФО 335742, що відкривається позичальнику банком.

Пунктом 3.1.5 договору визначено, що в разі зміни на ринку України або на міжнародних ринках (якщо валюта кредиту за цим договором є іноземна валюта) процентних ставок на залучені банком кошти, в тому числі, але не виключно: внаслідок зміни облікової ставки Національного банку України, прийняття Національним банком України, іншими органами державної влади та управління рішень які впливають на стан кредитного ринку України, тощо, Банк має право змінити розмір встановленої процентної ставки за користування кредитом.

Стаття 4 Права та обов`язки сторін договору містить у собі як права, так і зобов`язання позичальника і позикодавця.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Донецької області від 05.08.2013 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Володарського районного суду Донецької області від 03.07.2013 року про стягнення з нього на користь ПАТ ПУМБ суми заборгованості за кредитним договором відхилена, вищевказане рішення Володарського районного суду залишено без змін.

Також, Апеляційним судом Донецької області встановлено, що посилання ОСОБА_1 на те, що при укладенні кредитного договору йому не була надана необхідна інформація про умови кредитування, відповідальність за прострочення зобов`язання спростовуються матеріалами справи.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Згідно ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

У Законі України Про захист прав споживачів прописана процедура укладання кредитного договору, яка включає питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного та щодо умов кредитування: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний та варіанти його повернення.

Таким чином, підпис позивача ОСОБА_1 у кредитному договорі, а також в додатку № 2 Інформація про умови та сукупну вартість кредиту до кредитного договору свідчить про те, що він був ознайомлений сукупною вартістю кредиту, в тому числі й з відсотками, штрафними санкціями, передбаченими кредитним договором, та їх розміром та погодився з такими умовами договору, а банк діяв відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів.

Крім того, позивач не був позбавлений права, при відсутності згоди або сумніву щодо певних умов кредитного договору, звернутись за наданням кредиту до іншої кредитної установи (іншого банку) або ставити питання перед банком при укладенні кредитного договору щодо зміни чи виключення умов кредитного договору, з якими він не погоджується.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач, погоджуючись з умовами кредитного договору, отримав суму кредиту, визначену договором.

Своїм правом на відкликання згоди на укладання договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин протягом 14 днів, передбаченим частиною 6 ст.11 Закону України Про захист прав споживачів позивач не скористався.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, якщо сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його умов, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору.

Згідно положень ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Відповідно до положень ст. 18 ЗУ Про захист прав споживачів продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. А пунктами 3, 10 ч. 3 даної статті визначений приблизний перелік несправедливих умов договору, зокрема, встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що договір, укладений між сторонами є несправедливим до нього, оскільки при підписанні даного договору він ознайомився та погодився з його умовами.

Враховуючи цю обставину, немає підстав вважати, що ці положення створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, тому при укладенні договору вимоги ст. 203 ЦК України виконані, а тому підстав для визнання його недійсним з вказаних в позовній заяві підстав не вбачається.

За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для визнання кредитного договору недійсним відсутні, оскільки позивач при підписанні кредитного договору погодився на ці умови та умови договору не суперечать Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд вважає, що позивачем під час судового розгляду не надано достатні докази, які б свідчили про порушення відповідачем норм діючого законодавства України, тому у задоволені позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 203, 215-216, 526, 546, 626-628, 638, 1054, 1055 ЦК України, Закону України Про захист прав споживачів, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк про визнання кредитного договору недійсним відмовити у повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлений 05.11.2013 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області м. Маріуполя через Володарський районний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.Є. Демочко