Справа № 428/7361/13-ц
06 грудня 2013 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Кордюкової Ж.І.,
при секретарі Биковій І.Д.,
за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2
заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку, третя особа ОСОБА_4, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що на підставі ордеру від 05.09.1991 р. №257-Т вона разом з ОСОБА_3, ОСОБА_4 отримала право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1. З вересня 1993 р. по теперішній час відповідач ОСОБА_3 у вищевказаній квартирі не проживає, що підтверджується актом обстеження житлового приміщення від 14.08.2013 р., не підтримує зв'язок з членами родини, про себе не повідомляє, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги. Таким чином відповідач не проживає за місцем реєстрації без поважних причин. Усі обовязки щодо утримання квартири несе позивач разом з третьою особою ОСОБА_4 Також у квартирі зареєстрований її син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Тому позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, зі зняттям з реєстраційного обліку.
Згодом позивач ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги та просила визнати ОСОБА_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердила доводи позовної заяви. Додатково суду пояснила, що відповідач ОСОБА_3 її батько, який з 1993 р. почав уходити з квартири, яка розташована за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 78А/26. Квартира не приватизована. Він потроху забирав з квартири усі свої речі і у 1995 р. оселився з іншою жінкою в сусідньому будинку. Згодом він переїхав на проживання в інше місце. Де зараз проживає її батько, їй невідомо. Батькові ніхто не перешкоджав у користуванні житловим приміщенням. У батька до сих пір є ключі від квартири. Шлюб між її батьками був розірваний приблизно у 2012 р. за ініціативою батька. Її матір хотіла повернути батька, зберегти родину, тому пропонувала йому повернутись і жити разом, але він відмовився. Просила задовольнити уточнені позовні вимоги в повному обсязі.
Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтвердив доводи позовної заяви. Додатково суду пояснив, що відповідач ОСОБА_3 більше 6 місяців без поважних причин не проживає в житловому приміщенні, яке розташоване за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 78а/26. Просив задовольнити уточненні позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надходило.
Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, до суду надала телеграму, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Свідок ОСОБА_6, допитаний у судовому засіданні, пояснив, що позивач ОСОБА_1 є його двоюрідною сестрою, з якою у нього нормальні стосунки. Відповідач ОСОБА_3 це його дядько. Дядько з дружиною ОСОБА_4, донькою ОСОБА_1 жили у квартирі за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 78А/26. Приблизно з середини 90-х рр. ОСОБА_3 перестав жити разом з родиною. Він (свідок) перестав бачити дядька, оскільки останній став проживати разом з іншою жінкою в іншому місці. Дядько покинув квартиру за власним бажанням, ніхто з квартири його не проганяв. У ОСОБА_3 була квартира у будинку №96Б по вул. Гагаріна, яка йому дісталась у спадок від батьків.
Свідок ОСОБА_7, допитана у судовому засіданні пояснила, що вона живе в будинку № 78А по вул. Гагаріна з 1993 р. і знає сусідку ОСОБА_1 з квартири №26, з якою підтримує нормальні сусідські стосунки. Кристина - це дочка ОСОБА_3, який був квартиронаймачем. В останнє вона (свідок) бачила ОСОБА_3 в квартирі, коли його донька ОСОБА_1 навчалась в інституті. Вона приблизно 9 років не бачила ОСОБА_3. Відповідач уїхав з іншою жінкою. Про ці обставини їй відомо не від ОСОБА_1, не від її матері, а від іншої жінки. Приблизно 6 років назад вона зустріла відповідача і запитала у нього щодо квартири. Він сказав, що подарував квартиру ОСОБА_1. Приблизно у 2010 р. ОСОБА_1 залишала їй ключі від квартири на 3 місяці, щоб доглядати за житлом. Ніяких речей ОСОБА_3 у квартирі вона не бачила. За цей час він не намагався потрапити у квартиру.
Позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечували проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у звязку з чим судом 06.12.2013 р. на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, свідчення свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.
Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.
Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів, його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Частиною 3 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.
Згідно з довідкою КП «ЄРЦ м.Сєвєродонецька» від 15.08.2013 р. №1731 в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_1, її син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, її матір ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, її батько - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
Відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу УДМСУ в Луганській області від 02.10.2013 р. відповідач ОСОБА_3 з 17.12.1991 р. по теперішній час зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.
Таким чином, відповідач дійсно зареєстрований в спірній квартирі. Проте, відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 14.04.1985 р. наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сімї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Так, згідно з актом КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 14.08.2013 р. за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 78А/26, встановлено, що в спірній квартирі, крім ОСОБА_1, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 по теперішній час ніхто не проживає, що підтверджено опитуванням сусідів.
Аналогічні обставини були встановлені зі свідчень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які пояснили суду, що відповідач ОСОБА_3 за власним бажанням не проживає в спірній квартирі більше шести місяців.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 без поважних причин не проживає у спірній квартирі більше шести місяців, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування спірною квартирою.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 114,70 грн. в звязку з документальним підтвердженням їх понесення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 47 Конституції України, ст.ст. 64, 71, 72, 156 ЖК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 14.04.1985 р., суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 78А/26.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в сумі 114 (сто чотирнадцять) грн. 70 коп.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу ОСОБА_3 не пізніше трьох днів з дня його складання у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі складено 09.12.2013 р.

Суддя Ж. І. Кордюкова