Справа № 464/1839/13
Головуючий у 1 інстанції: Борейко С.В.
Провадження № 22-ц/783/6137/13
Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2013 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого
судді Мікуш Ю.Р.

Суддів:
Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар
Мариняк О.І.

у відсутності сторін, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на
ухвалу Сихівського районного суду м.
Львова від 18 липня 2013 року у справі за
поданням старшого державного
виконавця Сихівського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Трухим І.Є., відповідач ОСОБА_2,
треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_2, Сихівська районна
адміністрація Львівської міської Ради
як орган опіки і піклування, про
визначення частки майна боржника, що
належить йому на праві спільної
сумісної власності,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою Сихівського
районного суду м. Львова від 18 липня 2013
року задоволено подання старшого
державного виконавця Сихівського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Трухим І.Є., відповідач ОСОБА_2,
треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_2, Сихівська районна
адміністрація Львівської міської Ради
як орган опіки і піклування, про
визначення частки майна боржника, що
належить йому на праві спільної
сумісної власності.

Вирішено визначити, що частка боржника
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у майні - квартирі
АДРЕСА_2, якою він на підставі
свідоцтва про право власності на
квартиру від 12 вересня 2001 року,
записаного у реєстрову книгу за № 53261,
володіє спільно з ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 - становить 1/4 частину від усієї
квартири.

Ухвалу суду оскаржив представник
ОСОБА_2 ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що
вважає ухвалу суду незаконною,
оскільки судом не враховано та не
досліджено питання про документальне
підтвердження державним виконавцем
обставин, що у боржника відсутнє
будь-яке інше майно, оскільки в поданні
ставилося питання про визначення
частки у спільному майні - квартирі на
АДРЕСА_2 Суд не звернув уваги, що
зазначена квартира є постійним місцем
проживання боржника, та не надав
належного правового аналізу нормам
Закону України «Про виконавче
провадження», які передбачають
можливість звернення стягнення на
майно боржника, яке є його житлом.

Під час виконання виконавчого листа
державним виконавцем не виявлено
жодного рухомого чи нерухомого майна,
яке було б зареєстроване за боржником
та на яке можливо звернути стягнення.
Документів, які доводять відсутність
транспортних засобів, земельних
ділянок на праві власності у боржника,
державним виконавцем долучено не було.
Крім цього, до подання не додано
відповідей із державної податкової
служби щодо наявності відкритих
боржником у банківських установах
розрахункових ( депозитних) рахунків,
даних із Пенсійного фонду із
відомостями про розмір пенсії, яку
отримує боржник, відповідного
відділення служби зайнятості про
інформацію про працевлаштування
боржника та можливий розмір його
заробітної плати.

Ч.1 ст.63 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлено, що звернення
стягнення на будинок, квартиру,
земельну ділянку, інше нерухоме майно
фізичної особи проводиться у разі
відсутності у боржника достатніх
коштів чи рухомого майна. При цьому, в
першу чергу звертається стягнення на
окрему від будинку земельну ділянку,
інше майно, що належить боржнику.

ОСОБА_2, а також іншим солідарним
боржником ОСОБА_2 на виконання рішення
суду на депозитний рахунок Сихівського
ВДВС, а також на безпосередній
розрахунковий рахунок стягувача
ОСОБА_9 перераховано грошові кошти в
загальному розмірі, що повністю
покриває суму заборгованості, яка
зафіксована у виконавчому листі
Сихівського районного суду м. Львова,
однак суд не надав належної оцінки цим
доказам, а також не врахував, що залишок
боргу по стягненню коштів на користь
ОСОБА_5 та вартість майна, тобто
вартість ? квартири АДРЕСА_2
неспівмірна із вартістю залишку
заборгованості, а набагато перевищує
ту суму боргу, яка залишилася
непогашеною.

Судом не враховано при постановленні
оскаржуваної ухвали вимоги п.12
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 26.12.2003 року № 14 «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження».

Просить скасувати оскаржувану ухвалу,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не
з»явилися, а тому фіксування судового
засідання технічними засобами не
проводилося.

Матеріалами справи та судом
встановлено, що на виконанні
Сихівського ВДВС ЛМУЮ знаходиться
виконавчий лист № 1319/142/2012 виданий
22.11.2012р. Сихівським районним судом м.
Львова про солідарне стягнення з
ОСОБА_2, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9
заборгованості за договором кредиту у
розмірі 114682,07 грн. та на користь ОСОБА_5
заборгованість за договором кредиту у
розмірі 58192,05 грн.

Боржниками ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на
виконання рішення суду перераховано
грошові кошти в загальному розмірі 115
000,00 грн. на користь стягувача ОСОБА_9,
однак стягувачем за виконавчим листом
№ 1319/142/2012 є ОСОБА_5 заборгованість
перед яким за рішенням суду не
погашена, сплачена боржником сума не
повністю покриває заборгованість, яка
визначена у вищезгаданому виконавчому
листі, а відтак доводи відповідача
суперечать доказам, які наявні у
матеріалах справи.

Із подання державного виконавця
вбачається, що боржнику ОСОБА_2
належить на праві спільної сумісної
власності квартира АДРЕСА_2 відповідно
до свідоцтва про право власності на
квартиру від 12.09.2009 року, записаного у
реєстрову книгу за № 53261.

Згідно статті 372 ЦК України майно, що є у
спільній сумісній власності може бути
поділено між співвласниками за
домовленістю між ними. У разі поділу
майна, що є у спільній сумісній
власності вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

Тому, визначаючи частку ? квартири
АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 у відповідності до
вимог ст.379 ч.1 ЦПК України, суд прийшов
до правильного висновку та підставно
задовольнив клопотання державного
виконавця.

Доводи апелянта про те, що у квартирі
АДРЕСА_2 зареєстрована малолітня
дитина ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 не впливає
на визначення частки у праві власності
боржника та не спростовує висновків
суду.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду та
стосуються дій державного виконавця, а
не питання визначення частки у майні
боржника за поданням державного
виконавця.

Ухвала суду відповідає повно
встановленим обставинам справи,
вимогам закону та нормам
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.2, 314 ч.1 п.4, 315, 317,319
ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 в і д х и л и
т и .

Ухвалу Сихівського районного суду м.
Львова від 18 липня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена до
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий
Ю.Р.Мікуш

Судді
А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин