Справа № 2-303/12
Провадження № 22ц/782/4171/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого судді - Авалян Н.М.

суддів - Максюти І.О., Туренка С.І.

при секретарі - Арутюнян Р.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області
апеляційні скарги ОСОБА_1 та Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Свердловську
Луганської області на рішення
Свердловського міського суду
Луганської області від 22 серпня 2013
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Свердловську
Луганської області, Державного
підприємства «Свердловантрацит» про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА :

Позивач звернувся до суду 16 липня 2011
року з вказаним позовом, який
неодноразово уточнював та доповнював
та в обґрунтування якого послався на
те, що він працював у ВП «Шахта Я.М.
Свердлова» до 1995 року. Під час праці у
ВП «Шахта ім. Я.М. Свердлова» він
отримав професійне захворювання та до
передачі матеріалів до відповідача у
2001 році, отримував відповідні страхові
виплати. Після передачі матеріалів на
підставі яких здійснювалися
компенсаційні виплати пов'язані з
професійним захворюванням, відповідач
нарахував та почав виплачувати йому
страхові виплати пов'язані з
професійним захворюванням .

Позивач вважає, що розмір щомісячного
страхового відшкодування, який йому
нараховується та вплачується, не
відповідає законодавству. Зокрема, при
здійснені розрахунку страхових виплат
використовувався середній заробіток
не за основним місцем його роботи, а в
середньому по підприємству на якому
він працював, чим штучно зменшений
базовий розмір заробітної плати, з якої
проводились всі подальші нарахування.
Крім того, не здійснювався перерахунок
щомісячних сум відшкодування у зв'язку
із підвищенням тарифних ставок
(окладів) працівників, а розмір
щомісячного відшкодування менший, ніж
п'ятикратний розмір мінімальної
заробітної плати.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд:

1) визнати дії ДП «Свердловантрацит»
щодо не проведення перерахування
розміру відшкодування шкоди
(втраченого заробітку, витрат на
соціальну і медичну допомогу) при
кожному підвищенні тарифних ставок
(окладів) працівників ДП
«Свердловантрацит», незаконними;

2) зобов'язати ДП «Свердловантрацит»
провести перерахунок розміру
відшкодування шкоди (втраченого
заробітку, витрат па соціальну і
медичну допомогу), призначеного йому з
1993 року з урахуванням кожного
підвищення тарифних ставок (окладів)
працівників ДП «Свердловантрацит» та
надати Відділенню виконавчої дирекції
фонду Соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у м.
Свердловську Луганської області
довідку про дійсний розмір втраченого
заробітку на момент передачі його
особової справи;

3) визнати дії Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Свердловську
Луганської області щодо нарахування
позивачу страхових виплат з середнього
заробітку по підприємству незаконними;

4) зобов'язати Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м.Свердловську
Луганської області зробити
перерахунок страхових виплат позивачу
виходячи з його середнього заробітку з
основного місця роботи, починаючи з 01
січня 2001 року по час постановлення
рішення та виплатити виниклу
заборгованість;

5) зобов'язати Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Свердловську
Луганської області здійснювати
страхові виплати виходячи з середнього
заробітку позивача з його основного
місця роботи;

6) визнати незаконними дії Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Свердловську
Луганської області щодо здійснення
позивачу з 01 січня 2004 року щомісячних
страхових виплат у зв'язку з
професійним захворюванням у розмірі
меншому, ніж п'ятикратний розмір
мінімальної заробітної плати;

7) зобов'язати Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Свердловську
Луганської області провести з 01 січня
2004 року перерахунок та виплату
належних позивачу щомісячних
страхових виплат у зв'язку з
професійним захворюванням, виходячи з
п'ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати, з урахуванням сум.
які були йому виплачені у вказаний
період часу та виплачувати щомісячні
страхові виплати в розмірі 806,05 грн. з
подальшим перерахунком у
відповідності до законодавства.

Рішенням Свердловського міського суду
Луганської області від 22 серпня 2013
року позов задоволено частково.

Визнано незаконними дії Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Свердловську
Луганської області щодо здійснення з 01
січня 2004 року щомісячних страхових
виплат у зв'язку з професійним
захворюванням у розмірі меншому, ніж
п'ятикратний розмір мінімальної
заробітної плати.

Зобов'язано Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Свердловську
Луганської провести з 01 січня 2004 року
перерахунок та виплату належних ОСОБА_1
щомісячних страхових виплат у зв'язку з
професійним захворюванням, виходячи з
п'ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати, з урахуванням сум,
які були виплачені ОСОБА_1 у вказаний
період часу, та в подальшому
виплачувати щомісячні страхові
виплати відповідно до ст.1197 ЦК України.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду
в частині, в якій йому було відмовлено в
задоволенні позову, просить рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення
про задоволення позову в повному
обсязі, посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду.

В апеляційній скарзі відповідач
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Свердловську
Луганської області не погоджується з
рішенням суду в частині задоволення
позову, просить рішення суду скасувати
і ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційних скарг, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, вважає, що апеляційна скарга
позивача не підлягає задоволенню, а
апеляційна скарга відповідача
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суді першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суду першої інстанції. Апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'яязковою підставою
для скасування рішення.

Відповідно до п.п.1,2,3 ч.1 ст.307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право залишити рішення його без змін,
скасувати рішення і ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог або
змінити рішення.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.309 ЦПК України
підставами для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: 1) неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для
справи; 2) недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права. Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано
закон, який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до вимог ст.ст.11,213 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно із законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
зазначеним вимогам у повному обсязі не
відповідає.

Судом першої інстанції було
встановлено, що позивач ОСОБА_1
працював в якості ГРОЗ на «Шахті ім. Я.М.
Свердлова» ДП«Свердловантрацит», де
захворів. Луганським МСЕК 26 березня 1996
року його хвороба визнана професійним
захворюванням і встановлено втрату
працездатності 25% з 01 грудня 1995 року,
безстроково. В 2001 році особову справу
позивача про нарахування і виплати
регресних сум було передано ВП «Шахта
ім. Я.М. Свердлова» ДП
«Свердловантрацит» до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків па
виробництві та професійних
захворювань у м. Свердловську
Луганської області згідно акту
прийому передачі особових справ
потерпілих на виробництві за №332 від 20
вересня 2001 року. При цьому щомісячна
страхова виплата складала 136,06 грн., яка
була розрахована із середньої
заробітної плати по шахті за професією
ГРОЗ в сумі 544, 24 грн.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що з 01
січня 2004 року набрав чинності новий
Цивільний кодекс України, статтею 1197
якого передбачається, що розмір
втраченого фізичною особою внаслідок
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я заробітку (доходу), що підлягає
відшкодуванню, визначається у
відсотках від середнього місячного
заробітку (доходу), який потерпілий мав
до каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я, з урахуванням ступеня втрати
потерпілим професійної
працездатності, а за її відсутності -
загальної працездатності, який
обчислюється за бажанням потерпілого
за дванадцять або за три останні
календарні місяці роботи, що
передували ушкодженню здоров'я або
втраті працездатності внаслідок
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я. Якщо середньомісячний
заробіток (дохід) потерпілого є меншим
від п'ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати, розмір втраченого
заробітку (доходу) обчислюється,
виходячи з п'ятикратного розміру
мінімальної заробітної плати.

Апеляційний суд вважає висновок суду
помилковим, таким, що не відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, оскільки при
вирішенні справи суд першої інстанції
не надав оцінки способу захисту
порушеного права, який був обраний
позивачем.

Суд, вирішуючи позов, за встановленості
факту порушення прав позивача, повинен
захистити їх у спосіб, що передбачений
Конституцією та законами України Особа
вправі вимагати захисту свого права не
у будь-який спосіб, а лише у той, який
передбачений законом або договором.
(ст. 6 Конституції України, ст. 2 ч.ч. 1, 3,
ст. 3 ч. 1, ст. 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 20 ЦК
України).

Реалізуючи право на судовий захист,
звертаючись до суду, позивач за
власним розсудом обирає спосіб
захисту. Вирішуючи спір, суд повинен
надати об'єктивну оцінку наявності
порушеного права чи інтересу на момент
звернення до суду, а також визначити, чи
відповідає обраний позивачем спосіб
захисту порушеного права тим, що
передбачені законодавством, та чи
забезпечить такий спосіб захисту
відновлення порушеного права позивача.
Невідповідність обраного позивачем
способу захисту права способам,
визначеним законодавством
встановлюється при розгляді справи по
суті та є підставою для прийняття
судового рішення про відмову в позові.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: 1) визнання права; 2) визнання
правочину недійсним; 3) припинення дії,
яка порушує право; 4) відновлення
становища, яке існувало до порушення;
5) примусове виконання обов'язку в
натурі; 6) зміна правовідношення; 7)
припинення правовідношення; 8)
відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;
9) відшкодування моральної (немайнової)
шкоди; 10) визнання незаконними
рішення, дій чи бездіяльності органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб. Суд може
захистити цивільне право іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Позивач способом захисту порушеного
права обрав визнання неправомірними
дій відповідачів та покладання на них
певних обов'язків.

За змістом ст.16 ЦК України в такий
спосіб підлягають захисту права осіб у
випадку оскарження рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, до яких не відносяться
відповідачі.

ДП «Свердлованатрацит» є юридичною
особою, що здійснює господарську
діяльність у вугледобувній галузі.

Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України є
некомерційною самоврядною
організацією, яка здійснює страхування
від нещасного випадку (ч.1 ст.15 Закону
України від 23 вересня 1999 року №
1105-ХІV «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»).

Спір виник з приводу розміру
відшкодування шкоди, завданої здоров'ю
позивача внаслідок професійного
захворювання.

Спори щодо розміру шкоди у вигляді
страхових виплат розглядаються
судами в позовному провадженні за
загальними правилами.

У разі незгоди з розміром
відшкодування потерпіла особа вправі
звернутись до суду з позовом про
відшкодування шкоди, завданої здоров'ю.

Під час розгляду справи про
відшкодування шкоди суд перевіряє
законність нарахування та подальших
коригувань щомісячних сум
відшкодування; у разі невідповідності
розрахунків діючому законодавству
стягує розмір відшкодування та
визначає розмір щомісячного
відшкодування на майбутнє.

Законодавством передбачено
відшкодування шкоди у вигляді
страхових виплат особам, які
застраховані від нещасного випадку
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№1105-XIV , та особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди,
заподіяної їм унаслідок травмування
на виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних із
виконанням ними трудових
обов'язків, було встановлено раніше
згідно з відповідним законодавством
СРСР, Української РСР або України.

Таким чином законодавством
передбачений спосіб захисту
порушеного права позивача шляхом
стягнення шкоди (недоотриманих сум
страхового відшкодування) та
встановлення судом розміру страхового
відшкодування на майбутнє, а не шляхом
покладання обов'язку на підприємство
або на Фонд соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
здійснити нарахування або перерахунок
та виплати.

За таких обставин у зв'язку з
неправильним застосуванням норм
матеріального права рішення суду
першої інстанції в частині задоволення
позову підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенню позову з вказаних вище
підстав. При цьому апеляційний суд не
дає оцінки щодо обґрунтованості позову
в зазначеній частині, оскільки відмова
в задоволенні позову з підстав
невідповідності способу захисту права
не позбавляє позивача можливості
звернення до суду з позовом про
відшкодування шкоди, завданої у зв'язку
з професійним захворюванням.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з їх необґрунтованості,
вказавши, що приймає до уваги
заперечення проти позову відповідача
ДП «Свердловантрацит» .

Апеляційний суд погоджується з
висновком суду про необґрунтованість
позову, але мотиви, за яких суд дійшов
такого висновку вважає помилковими, не
відповідаючими нормам матеріального
та процесуального права, оскільки при
вирішенні справи суд першої інстанції
не надав оцінки способу захисту
порушеного права, який був обраний
позивачем.

Апеляційний суд вважає, що позовні
вимоги в цілому є необґрунтованими,
оскільки, як зазначено вище, позивачем
обраний спосіб захисту права, який не
відповідає діючому законодавству.

Враховуючи, що рішення суду про відмову
в задоволенні позову є правильним,
колегія суддів не вбачає підстав для
його зміни чи скасування з огляду на
те, що відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України
не може бути скасоване правильне по
суті рішення лише тільки з формальних
міркувань. При цьому апеляційний суд
також не дає оцінки щодо
обґрунтованості позову в зазначеній
частині, оскільки відмова в
задоволенні позову з підстав
невідповідності способу захисту права
не позбавляє позивача можливості
звернення до суду з позовом про
відшкодування шкоди, завданої у зв'язку
з професійним захворюванням.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п. 4, 313-317,
319, 323-325, 327 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Свердловську
Луганської області задовольнити.

Рішення Свердловського міського суду
Луганської області від 22 серпня 2013
року змінити.

Скасувати рішення в частині:

визнання незаконними дій
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Свердловську
Луганської області щодо здійснення з 01
січня 2004 року щомісячних страхових
виплат у зв'язку з професійним
захворюванням у розмірі меншому, ніж
п'ятикратний розмір мінімальної
заробітної плати;

зобов'язання Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Свердловську
Луганської провести з 01 січня 2004 року
перерахунок та виплату належних ОСОБА_1
щомісячних страхових виплат у зв'язку з
професійним захворюванням, виходячи з
п'ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати, з урахуванням сум,
які були виплачені ОСОБА_1 у вказаний
період часу, та в подальшому
виплачувати щомісячні страхові
виплати відповідно до ст.1197 ЦК України.

Ухвалити в цій частині нове рішення про
відмову ОСОБА_1 в задоволенні вказаних
позовних вимог до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Свердловську
Луганської області.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції - Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:

Судді: