Справа № 450/1083/13
Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський
Провадження № 22-ц/783/6418/13
Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді : Крайник Н.П.

суддів : Курій Н.М.,Мельничук О.Я.

секретаря : Данилик І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 01 червня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Зимноводівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області про встановлення факту та
визнання права власності на спадкове
майно,-

В С Т А Н О
В И Л А:

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_4 з 30.12.1980
року, після розлучення з ОСОБА_5 та
поділу майна за рішенням
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 30.12.1980 року,
належали на праві власності 43/100
частини будинку АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як
спадкоємцем за заповітом після смерті
ОСОБА_4, право власності на 43/100 частини
будинку АДРЕСА_1.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

Вважає зазначене рішення суду
незаконним, необґрунтованим та таким,
що ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що судом першої
інстанції не взято до уваги, що
правовстановлюючий документ про право
власності ОСОБА_4 на 43/100 частини
будинку АДРЕСА_1 є наявний, а відтак при
відсутності спору про право, суд
першої інстанції безпідставно визнав
за позивачкою право власності на
частину будинку в порядку спадкування.

Позивачка звернулася до суду з позовом
лише з метою приховання інших
спадкоємців за законом після смерті
ОСОБА_4 і оформлення частини будинку, що
належала спадкодавцю в цілому на себе.

Вона, як дружина спадкодавця та
спадкоємець першої черги по закону,
подала до нотаріальної контори заяву
про прийняття спадщини після смерті
чоловіка, однак суд не залучив до
участі у справі нотаріальну контору, не
витребував з нотаріальної контори
спадкову справу, не з»ясував кола
спадкоємців по закону після смерті
ОСОБА_4, а відтак не з»ясував, що вона як
непрацездатна вдова має право
відповідно до положень ст. 1241 ЦК
України право на обов»язкову частку у
спадщині.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення з
наступних мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що 16
листопада 1981 р. ОСОБА_4 склав заповіт на
все майно, яке буде йому належати на
день смерті в користь ОСОБА_3. Заповіт
посвідчено державним нотаріусом
Пустомитівської державної
нотаріальної контори та зареєстровано
в реєстрі за № 2377.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.

29.05.2012р. Пустомитівською державною
нотаріальною конторою заведено
спадкову справу № 145/2012 після смерті
ОСОБА_4.

З матеріалів спадкової справи № 145/2012
вбачається, що заяви до нотаріальної
контори про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_4 за законом подали -
дружина спадкодавця ОСОБА_2 (заява
подана 29.05.2012 р. в порядку ст. 60 СК
України, як на майно, набуте в період
зареєстрованого шлюбу), донька ОСОБА_6
(заява подана 11.06.2012 р.) та за заповітом -
сестра спадкодавця ОСОБА_3 (заява
подана 05.11.2012 р.). Усі заяви подані в
межах шестимісячного строку,
встановленого ст.1270 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів спадкової
справи, у такій наявні наступні
документи, що підтверджують право
власності спадкодавця на спірний
будинок :

довідка виконкому Зимноводівської
сільської ради від 07.06.2013 р. № 1595 про те,
що згідно даних погосподарських книг с.
Зимна Вода Пустомитівського району
Львівської області будинок АДРЕСА_1
числиться за ОСОБА_4 (особовий рахунок
НОМЕР_1); архівний витяг з рішення
виконавчого комітету Пустомитівської
районної ради народних депутатів від
11.02.1971 р. № 72 «Про дозвіл будівництва
індивідуальних житлових будинків в
селах Пустомитівського району» згідно
якого ОСОБА_4 дозволено будівництво
індивідуального житлового будинку в с.
Водяне (Водянська сільська рада);
довідка ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 30.11.2012 р.
згідно якої відповідно до матеріалів
інвентаризаційної справи на будинок
АДРЕСА_1, такий збудований у 1972 році;
копія свідоцтва про право власності
ОСОБА_4 на 43/100 частини будинку АДРЕСА_1,
виданого виконавчим комітетом
Пустомитівської районної ради
народних депутатів 06.10.1989 р.

Матеріалами справи встановлено, що
рішенням Пустомитівського районного
суду Львівської області від 30.12.1980 року
спільне майно подружжя ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 (першої дружиною ОСОБА_4)
поділено та визнано право власності на
12/25 ідеальних частин будинку АДРЕСА_1
за ОСОБА_4, а 13/25 - за ОСОБА_5. Зазначеним
рішенням також встановлено, що
рішенням райвиконкому № 408 від 18.09.1980 р.
подружжю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було
узаконено збудовану з відступленням
від проекту в бік збільшення від
виданого плану забудови земельної
ділянки літню кухню і гараж.

Встановлено, що свідоцтва про право на
спадщину після смерті ОСОБА_4 державним
нотаріусом Пустомитівської державної
нотаріальної контори не видавалися у
зв»язку з відсутністю
правовстановлюючого документа на 43/100
частини будинку АДРЕСА_1 .

З матеріалів спадкової справи
вбачається, що 16.01.2013 р. за вих. № 13/02-14
державним нотаріусом Пустомитівської
державної нотаріальної на адресу
апелянта було скеровано листа з
вимогою протягом десяти днів з дня
отримання повідомлення надати
нотаріусу оригінал
правовстановлюючого документа на
спадкове майно - свідоцтво про право
власності ОСОБА_4 на 43/100 частини
будинку АДРЕСА_1, виданого виконавчим
комітетом Пустомитівської районної
ради народних депутатів 06.10.1989 р. та
роз»снено, що у зв»язку з тим, що
спадкоємець за заповітом надала
нотаріальній конторі інформацію БТІ
про те, що будинок АДРЕСА_1 було
споруджено до реєстрації шлюбу між нею
та спадкодавцем , нотаріус не може
видати їй свідоцтво на право на
спадщину, як пережилій дружині на
спадкове майно, як спільне майно
подружжя.

Однак, по даний час оригінал
правовстановлюючого документа
апелянтом нотаріусу не надано та такий,
як ствердила остання в засіданні
апеляційного суду по розгляду її
апеляційної скарги, знаходиться у неї.

Тому враховуючи, що оригінал
правовстановлюючого документа як у
позивачки, так і в нотаріальній
конторі відсутній, а отримати дублікат
такого позивачка не має змоги, що
унеможливлює видачу їй нотаріусом
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, суд підставно визнав за
позивачкою право власності на спадкове
майно в порядку спадкування в судовому
порядку.

Крім того, районний суд вірно
встановив, що ОСОБА_4 з 30.12.1980 року, після
розлучення з ОСОБА_5 та поділу майна за
рішенням Пустомитівського районного
суду Львівської області від 30.12.1980 року,
належали на праві власності 43/100
частини будинку АДРЕСА_1, оскільки
зазначене стверджується зібраними у
справі доказами, зокрема самим
рішенням Пустомитівського районного
суду Львівської області від 30.12.1980 року,
яким було поділено спільне майно
подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (першої
дружиною ОСОБА_4) та визнано право
власності на 12/25 ідеальних частин
будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, а 13/25 - за
ОСОБА_5, що відповідає належним ОСОБА_4
та ОСОБА_5 часткам згідно виданих їм
виконавчим комітетом Пустомитівської
районної ради народних депутатів 06.10.1989
р. свідоцтв про право власності на
будинок, зокрема на 43/100 частини будинку
АДРЕСА_1 - ОСОБА_4 та на 57/100 - ОСОБА_5

З технічного паспорта на будинок
вбачається, що такий є реально
поділеним, кожен із співвласників має
окремий вхід. Згідно договору
дарування від 22.06.2010 р. власником 57/100
частин будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_6.

Встановлюючи факт належності ОСОБА_4 на
праві власності 43/100 частини будинку
АДРЕСА_1 з 30.12.1980 року, після розлучення
з ОСОБА_5 та поділу майна за рішенням
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 30.12.1980 року,
районний суд вірно виходив із положень
п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову
практику у справах про спадкування»,
який роз»яснив, що справи про
спадкування розглядаються в порядку
позовного провадження, якщо особа
звертається до суду з вимогою про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, які можуть вплинути на права
та обов»язки інших осіб та (або) за
наявності інших спадкоємців та спору
між ними.

Враховуючи, що апелянт - дружина
спадкодавця подала заяву до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини як майна, набутого під час
зареєстрованого шлюбу, що впливало на
розмір спадкового майна та відповідно
на права позивача, як спадкоємця за
заповітом, районний суд вірно
встановив вищезазначений факт та
прийшов до висновку, що спадкуванню
після смерті ОСОБА_4 підлягає 43/100
частини будинку АДРЕСА_1 з 30.12.1980 року.

Однак, вирішуючи спір, суд не врахував,
що апелянт є дружиною та
непрацездатною вдовою спадкодавця
ОСОБА_4 та відповідно до положень ст. 1241
ЦК України має право на обов»язкову
частку у спадщині.

Враховуючи, що відповідно до ст. 1241 ЦК
України малолітні, неповнолітні,
повнолітні непрацездатні діти
спадкодавця, непрацездатна вдова
(вдівець) та непрацездатні батьки
спадкують незалежно від змісту
заповіту половину частки, яка належала
б кожному з них у разі спадкування за
законом (обов»язкова частка), частка
апелянта (обов»язкова) з врахуванням
трьох спадкоємців по закону
становитиме 1/6 частину від спадкового
майна ОСОБА_4 (від 43/100 частин будинку),
свідоцтво про спадщину на яку остання
може оформити в нотаріальній конторі
після пред»явлення нотаріусу
оригіналу правовстановлюючого
документу на будинок.

Відтак, рішення суду в частині визнання
за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем
за заповітом після смерті ОСОБА_4, право
власності на 43/100 частини будинку
АДРЕСА_1 слід змінити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як
спадкоємцем за заповітом після смерті
ОСОБА_4, право власності на 36/100 частини
будинку АДРЕСА_1.

В решті рішення суду слід залишити без
змін.

Щодо доводів апеляційної скарги про
незалучення до участі у справі усіх
спадкоємців, прав та інтересів яких
стосується оскаржуване рішення, то на
думку колегії суддів згідно ч.3 ст.309 ЦПК
України дане порушення норм
процесуального права є підставою для
скасування або зміни рішення, якщо це
порушення привело до неправильного
вирішення справи.

Враховуючи, що права апелянта
відновлено шляхом зміни оскаржуваного
рішення, а права інших спадкоємців за
законом оскаржуваним рішенням не
порушено, оскільки спадкування майна
спадкодавця здійснюється за заповітом,
колегія суддів вважає, що підстави для
скасування правильного по суті рішення
лише з одних формальних міркувань
відсутні.

Керуючись ст.ст. 309,316,317,319 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 01 червня 2013
року змінити.

Ухвалити у справі нове рішення, яким
позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як
спадкоємцем за заповітом після смерті
ОСОБА_4, право власності на 36/100 частини
будинку АДРЕСА_1.

В решті рішення суду слід залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді :