Справа №784/4953/13 25.12.2013 25.12.2013 25.12.2013
Провадження №22-ц/784/3873/13
Провадження № 22Ц / 784/3873/13
у 1-й інстанції: Гречана С.І.
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2013 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого: Кутової Т.З.,

суддів: Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

при секретарі судового засідання:
Яценко Л.В.,

за участю: ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3,
представника ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» - Ярмощук О.М,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу Центрального районного суду
м. Миколаєва від 14 грудня 2011 року,
постановлену за заявою Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» про
заміну сторони виконавчого
провадження,

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2011 року Публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк» (далі - Банк)
звернулося до суду із заявою про заміну
сторони у виконавчому провадженні.

Банк зазначав, що 20 квітня 2010 року
Центральним відділом державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції (далі -
відділ ДВС) відкрито виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, виданого 23 березня 2010 року
Центральним районним судом м.
Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_3 на
користь Банку 1 815 385 грн. 89 коп.
заборгованості за кредитним договором
від 27 вересня 2007 року та 1950 грн. судових
витрат. 29 квітня 2010 року між Банком та
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено
договір про відступлення права вимоги,
у тому числі, і за кредитним договором
від 27 вересня 2007 року, укладеним між
Банком та ОСОБА_3

Вважаючи, що право вимоги за вказаним
виконавчим документом перейшло до
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» як нового
кредитора, Банк 06 червня 2011 року
звернувся із заявою, в якій просив суд
замінити його як стягувача у
виконавчому провадженні на ТОВ «ОТП
Факторинг Україна».

Ухвалою Центрального районного суду м.
Миколаєва від 14 грудня 2011 року заяву
Банку задоволено.

Постановлено провести заміну Банку як
стягувача у виконавчому провадженні
відкритому, відділом ДВС на підставі
виконавчого листа з примусового
стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на
користь Банку на ТОВ «ОТП Факторинг
Україна».

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
ухвалу суду скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції, посилаючись на те,
що вона постановлена з порушенням
вимог цивільно та цивільного
процесуального права, зокрема ст. 378
ЦПК.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що
рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 01 жовтня 2009 року, яке
набрало законної сили, на користь
Банку із ОСОБА_3 стягнуто 1 815 385 грн. 89
коп. заборгованості за кредитним
договором та 1950 грн. судових витрат.

29 квітня 2010 року між Банком та ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» укладено договір
про відступлення права вимоги за
кредитними договорами, у тому числі, і
за договором № СМ -SМЕ400/093/2007 від 27
вересня 2007 року, укладеним між Банком
і ОСОБА_3

20 квітня 2010 року відділом ДВС відкрито
виконавче провадження за виконавчим
листом, виданим 23 березня 2010 року
Центральним районним судом м.
Миколаєва, відповідно до якого з
ОСОБА_3 на користь Банку стягнуто 1 815 385
грн. 89 коп. заборгованості за
кредитним договором та 1950 грн. судових
витрат.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 8 Закону
України "Про виконавче провадження"
(далі - Закон) сторонами виконавчого
провадження є стягувач і боржник.

Статусу сторін виконавчого
провадження з наділенням відповідними
правами стягувач та боржник набувають
після його відкриття відповідною
постановою державного виконавця.

Стягувачем у даному виконавчому
провадженні є Банк, а боржником ОСОБА_3

Згідно з вимогами ст. 378 ЦПК та ч. 5 ст. 8
Закону, в разі вибуття однієї з сторін
виконавчого провадження за поданням
державного виконавця або за заявою
сторони суд замінює сторону
виконавчого провадження її
правонаступником.

Підставами виникнення цивільних прав і
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини (пункт 1 частина друга стаття
11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512
ЦК України кредитор у зобов'язанні
(крім випадків, передбачених статтею 515
ЦК України) може бути замінений іншою
особою внаслідок, зокрема, передання
ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги),
а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора в зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного
законодавства заміна осіб в окремих
зобов'язаннях через волевиявлення
сторін (відступлення права вимоги) є
різновидом правонаступництва та
можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті
378 ЦПК України та статті 8 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі вибуття кредитора в зобов'язанні
він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами
1, 2 частини першої статті 512 ЦК України,
у разі передання кредитором своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги) чи
правонаступництва (припинення
юридичної особи шляхом злиття,
приєднання поділу, перетворення або
ліквідації, спадкування) на стадії
виконання судового рішення
відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається
поза межами виконавчого провадження у
разі смерті кредитора, припинення
юридичної особи чи відступлення права
вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора
відбувається вибуття цієї особи з
виконавчого провадження, у зв'язку із
чим припиняється її статус як сторони
виконавчого провадження і її заміна
належним кредитором проводиться
відповідно до частини п'ятої статті 8
Закону України «Про виконавче
провадження», статті 378 ЦПК України за
заявою заінтересованої сторони
зобов'язання, якою є правонаступник, що
отримав від попереднього кредитора всі
права та обов'язки в зобов'язанні, у
тому числі й право бути стороною
виконавчого провадження.

За наведених обставин суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про наявність підстав для
задоволення заяви Банку про заміну
його як стягувача у виконавчому
провадженні.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом положень ч. 1 ст. 11, ст.
104, ч.1 ст. 512 ЦК України, ч.1 ст. 378 ЦПК
України безпідставні, оскільки є
наслідком помилкового тлумачення
вказаних положень закону.

Колегія вважає, що оскаржувана ухвала
постановлена з дотриманням вимог
матеріального і процесуального права,
а тому відсутні підстави для її
скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
ухвалу Центрального районного суду м.
Миколаєва від 14 грудня 2011 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: