Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2013 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в
складі:головуючого судді - Боймиструка
С.В., суддів: Буцяка З.І., Оніпко О.В.,

секретар судового засідання - Пиляй
І.С.,

з участю сторін та їх представників:
Савонік Н.І., Стрижеус Н.Ю., ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Кузнецовського міського комунального
підприємства та ОСОБА_3 на рішення
Кузнецовського міського суду від 22
листопада 2013 року в справі за позовом
Кузнецовського міського комунального
підприємства до комісії по трудових
спорах Кузнецовського міського
комунального підприємства про
скасування рішення комісії по трудових
спорах, та за позовом ОСОБА_3 до
Кузнецовського міського комунального
підприємства про скасування наказів,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н
О В И Л А:

Рішенням Кузнецовського міського суду
від 22 листопада 2013 року позов
Кузнецовського міського комунального
підприємства до комісії по трудових
спорах Кузнецовського міського
комунального підприємства про
скасування рішення комісії по трудових
спорах задоволено: скасовано рішення
комісії по трудових спорах
Кузнецовського міського комунального
підприємства від 06 серпня 2013 року про
поновлення на посаді головного
інженера Кузнецовського міського
комунального підприємства ОСОБА_3 та
виплату середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до
Кузнецовського міського комунального
підприємства задоволено частково:
поновлено ОСОБА_3 строк звернення до
суду за вирішенням трудового спору про
поновлення на роботі, поновлено ОСОБА_3
на посаді головного інженера
Кузнецовського міського комунального
підприємства.

Стягнуто з Кузнецовського міського
комунального підприємства на користь
ОСОБА_3 середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період з 27 липня
2013 року по 22 листопада 2013 року включно в
розмірі 18 835 грн. 32 коп. та 1000 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

Допущено негайне виконання рішення у
частині поновлення ОСОБА_3 на роботі та
стягнення заробітної плати за один
місяць.

Стягнуто з Кузнецовського міського
комунального підприємства в дохід
держави 344 грн. 10 коп. судового збору.

Кузнецовське міське комунальне
підприємство у поданій на вказане
рішення апеляційній скарзі посилалося
на невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Стверджувало, що при прийнятті рішення
про застосування до ОСОБА_3 такого виду
дисциплінарного стягнення, як
звільнення з посади, підприємством
було враховано ступінь тяжкості
вчиненого ним проступку, який
виразився у грубому порушенні трудових
обов'язків - перевищенні наданих
повноважень, а також враховано його
наслідки, що виразились у створенні
невиправданої напруги серед мешканців
м. Кузнецовська з питань якості надання
послуг КМКП, а тому, не заважаючи на те,
що до ОСОБА_3 за час роботи не

________________________________________________________________________
______________________________________

Справа № 565/1319/13-ц
Головуючий у 1-й
інст. - Демчина Т.Ю.

Провадження №22-ц /787/2446/2013р.
Доповідач -
Боймиструк С.В.

застосовувались заходи
дисциплінарного стягнення, за допущене
порушення він підлягав звільненню.

Кузнецовське МКП доводило
помилковість висновку суду щодо
наявності підстав для поновлення
ОСОБА_3 встановленого ст. 233 КЗпП
України строку звернення до суду з
даним позовом, оскільки з наказом про
звільнення він був ознайомлений в день
звільнення - 26 липня 2013 року, а з
позовом про поновлення на роботі
звернувся лише 23 вересня 2013 року.

МКП зазначало що, судом не було
враховано наступні обставини:

а) на момент звільнення ОСОБА_3 очолював
комісію по трудових спорах, а тому
зобов'язаний був знати та знав, які саме
трудові спори підвідомчі комісії;

б) під час ознайомлення 26 липня 2013 року
з наказом про своє звільнення ОСОБА_3
власноручно зазначив про намір
оскаржувати своє звільнення в суді;

в) ОСОБА_3 звертався в прокуратуру із
заявою, в якій просив прокурора
звернутись до суду в його інтересах з
позовом про поновлення на посаді
головного інженера;

г) ОСОБА_3 скористався правом на правову
допомогу та уклав договір на
представництво його інтересів з
фахівцем в галузі права - адвокатом
ОСОБА_6 і міг отримати консультацію
щодо вірного способу захисту свого
порушеного права.

Стверджувало, що усі ці обставини мали
місце до спливу встановленого ст. 233
КЗпП України місячного строку
звернення до суду, а тому просив
рішення Кузнецовського міського суду
від 22 листопада 2013 року в частині
вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до
Кузнецовського міського комунального
підприємства скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
його позовних вимог у зв'язку з
пропуском строку звернення до суду.

ОСОБА_3 у поданій на рішення місцевого
суду апеляційній скарзі посилався на
неправильність розрахунку судом
середнього заробітку, який підлягав
стягненню на його користь.

Зазначав про неправильність оцінки
довідки про заробітну плату та
помилкове трактування Постанови
Кабінету міністрів №100 від 08.02.1995 року.

Визначаючи середньоденну заробітну
плату діленням середньомісячної
заробітної плати за один місяць на
число робочих днів за графіком за два
місяці (8298,40 грн./37), суд не врахував, що
розмір середньоденної заробітної
плати повинен був вираховуватися,
виходячи із заробітної плати за
фактично відпрацьовані протягом двох
місяців - травень, червень 2013 року
робочі (календарні) дні - 33 та часток
щорічної винагороди за дані місяці.

Згідно довідки про заробітну плату та
табелю обліку робочого часу йому за 19
днів у травні 2013 року нарахована
заробітна плата в сумі 8848,48 грн.
(7672,70+1175,68 (1/12 щорічної винагороди) грн.,
а за 14 днів червня 2013 року - в сумі 5950,61
грн. (4774,93+1175,68 грн. (1/2 щорічної
винагороди)). Таким чином,
середньоденний заробіток становить 448
грн. 45 коп. (12447 грн.63 коп. (7672,70+4774,93-
заробітна плата за останні два місяці
роботи)+ 2351 грн.36 коп. (1175,68х2 - частка
щорічної винагороди за травень,
червень 2013 року) / 33 (фактично
відпрацьовані робочі дні).

Період його вимушеного прогулу складає
84 дні, з 26.07.2013 року по день ухвалення
рішення суду першої інстанції про
поновлення його на роботі, а тому сума
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, яка підлягає стягненню
складає 37 669 грн. 80 коп. із розрахунку:
448 грн. 45 коп. (середньоденний заробіток
х 84 (час вимушеного прогулу).

Просив рішення Кузнецовського
міського суду від 22 листопада 2013 року в
частині стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
змінити, стягнувши з Кузнецовського
міського комунального підприємства на
його користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу в сумі 37 669 грн. 80
коп.

Представники Кузнецовського міського
комунального підприємства Савонік Н.І.
та Стрижеус Н.Ю. в судовому засіданні
доводи своєї апеляційної скарги
підтримали та просили її задовольнити,
а апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити
без задоволення.

ОСОБА_3 та його представник адвокат
ОСОБА_4 в судовому засіданні доводи
своєї апеляційної скарги підтримали та
просили її задовольнити, апеляційну
скаргу Кузнецовського міського
комунального підприємства залишити
без задоволення.

Представник комісії по трудових спорах
Кузнецовського міського комунального
підприємства у встановленому законом
порядку, завчасно був повідомлений про
час і місце розгляду справи, однак до
суду не з'явився і причин неявки суду
не повідомив, а тому колегія суддів
прийшла до висновку про можливість
розгляду справи за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційні скарги Кузнецовського
міського комунального підприємства та
ОСОБА_3 підлягає до задоволення
частково.

Задовольняючи позов в частині позовних
вимог про поновлення ОСОБА_3 на роботі
та стягуючи на його користь заробітну
плату за час вимушеного прогулу та
моральну шкоду, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем місячний
строк звернення до суду пропущено з
поважних причин, з роботи він
звільнений з порушенням вимог
трудового законодавства.

Такі висновки місцевого суду не
відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується сторонами, позивач
ОСОБА_3 перебував в трудових відносинах
з відповідачем Кузнецовським міським
комунальним підприємством та обіймав
посаду головного інженера.

Наказом № 112-к від 26 липня 2013 року
ОСОБА_3 був звільнений з роботи за п.1
ст.41 КЗпП України за одноразове грубе
порушення трудових обов'язків (т.2 а.с.
40).

Як грубе порушення трудових обов'язків
ОСОБА_3, керівником підприємства була
визнана видача головним інженером
відповідного розпорядження № 1-13 від 22
липня 2013 року та зупинка експлуатації 10
ліфтів в будинках м. Кузнецовська, при
відсутності у нього таких повноважень
(т.2 а.с.24).

З наказом про звільнення ОСОБА_3 був
ознайомлений в той же день, про що
зробив відмітку на ньому, що не згідний
та буде оспорювати його в судовому
порядку.

Однак, всупереч вимог трудового
законодавства та власної
поінформованості щодо судового
порядку оскарження свого звільнення,
ОСОБА_3 звернувся не до суду за захистом
порушеного трудового права, а до
комісії по трудових спорах
Кузнецовського МКП, членом якої сам і
був та яка не мала відповідних законних
повноважень на розгляд трудового спору
даної категорії (т.2 а.с.57).

Одноголосним рішенням даної комісії
від 6 серпня 2013 року ОСОБА_3 був
поновлений на роботі на посаді
головного інженера підприємства з
виплатою середнього заробітку за час
вимушеного прогулу (т.2 а.с.2-4).

З даним рішенням КТС не погодилось МКП
та оскаржило його до суду.

Рішенням суду вимоги підприємства були
задоволені та рішення комісії по
трудових спорах від 6 серпня 2013 року
скасовано. Сторонами рішення суду в
цій частині не оскаржувалось.

Як зазначає ОСОБА_3 в ході розгляду
позову підприємства він взнав про
необхідність оскарження свого
звільнення до суду та подав
відповідний позов 23 вересня 2013 року.

За цим позовом було відкрито
провадження та дві справи об'єднані в
одне провадження.

В ході їх розгляду, місцевим судом
встановлено відсутність повноважень у
ОСОБА_3, щодо видачі розпорядження про
зупинку ліфтів в будинках м.
Кузнецовська.

Однак, зваживши на ті обставини, які не
були взяті до уваги при звільненні
ОСОБА_3, та зокрема, що він раніше не
притягувався до дисциплінарної
відповідальності та видав
розпорядження про зупинку ліфтів,
нормативний термін експлуатації яких
закінчився, місцевий суд прийшов до
висновку, що вчинене ОСОБА_3 порушення
трудових обов'язків не є грубим і
поновив його на роботі а також поновив
йому місячний строк звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 233 КЗпП України,
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.

Згідно ст.234 КЗпП України у разі
пропуску з поважних причин строків,
установлених статтею 233 цього Кодексу,
районний, районний у місті, міський чи
міськрайонний суд може поновити ці
строки.

Поновлюючи ОСОБА_3 передбачений
законом місячний строк звернення до
суду, місцевий суд прийняв до уваги
надані ним обґрунтування пропуску
цього строку, не надавши їм належної
правової оцінки.

Як вбачається з копії наказу про
звільнення та як зазначено вище, ОСОБА_3
був поінформований про необхідність
оскарження наказу саме до суду, про що
сам і зазначив, підписуючи наказ 26
липня 2013 року, а тому прийняті місцевим
судом пояснення ОСОБА_3, як поважні
причини пропуску місячного строку
звернення до суду, про те що КТС та
прокурор м. Кузнецовська, до яких він
звертався з заявами про захист його
права, не повідомили його про невірно
обраний спосіб захисту свого права, не
заслуговують на увагу, оскільки є нічим
іншим, як намаганням безпідставно
пропущеному строку звернення до суду
надати причин поважності.

Крім того, слід зазначити, що незнання
закону не звільняє від
відповідальності за недотримання його
вимог.

Зважаючи на те , що ОСОБА_3 про
звільнення із роботи взнав в день
видачі наказу про звільнення, а з
позовом про поновлення на роботі до
суду він звернувся 23 вересня 2013 року ,
то зазначене свідчить, що він пропустив
визначений ст. 233 КЗпП України місячний
строк звернення до суду за захистом
свого порушеного права.

Доказів поважності пропущення цього
строку позивач до суду не подав, а
вказані ним в суді першої інстанції
докази не дають підстав стверджувати,
що у позивача існували об'єктивні
перешкоди для своєчасного звернення
до суду.

Оскільки пропуск місячного строку
звернення до суду є підставою відмови в
поновленні на роботі ОСОБА_3, то не
підлягає до задоволення його
апеляційна скарга в частині скасування
рішення та збільшення йому розміру
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу і стягнення на його користь 37
669 грн. 80 коп..

Рішення Кузнецовського міського суду
від 22 листопада 2013 року в частині
скасування рішення комісії по трудових
спорах Кузнецовського міського
комунального підприємства від 06 серпня
2013 року про поновлення на посаді
головного інженера Кузнецовського
міського комунального підприємства
ОСОБА_3 та виплату середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, сторонами в
справі не оскаржувалось.

Враховуючи, що рішення місцевого суду в
оскарженій частині ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, воно підлягає до
скасування з ухваленням в цій частині
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, ст. 309, 316, 317 ЦПК
України , колегія суддів,

В
И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги Кузнецовського
міського комунального підприємства та
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Кузнецовського міського суду
від 22 листопада 2013 року в частині
поновлення ОСОБА_3 на роботі на посаді
головного інженера Кузнецовського
міського комунального підприємства,
стягнення на його користь заробітної
плати за час вимушеного прогулу та
відшкодування йому моральної шкоди
спричиненої незаконним звільненням -
скасувати та в задоволенні цих вимог
позивачу відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін,
а апеляційні скарги без задоволення.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: