Провадження по справі 2/122/2811/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2013
року

м. Сімферополь

Залізничний районний суд м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим у складі:

головуючого, судді          –
Домнікової М.В.,

при секретарі          – Новікові В.Р.

розглянувши у залі суду в м.
Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до приватного нотаріуса
Сімферопольського міського
нотаріального округу Автономної
Республіки Крим в Україні ОСОБА_2 про
визнання незаконною постанови
відповідача про відмову у вчинені
нотаріальної дії та зобов’язання
вчинити певні дії, –

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною
заявою до приватного нотаріуса
Сімферопольського міського
нотаріального округу АР Крим в Україні
ОСОБА_2 про визнання незаконною
постанови відповідача про відмову у
вчинені нотаріальної дії та
зобов’язання вчинити певні дії,
мотивуючі вимоги тим, що 02.02.2013 року
помер чоловік позивачки – ОСОБА_3, з
яким вона перебувала у шлюбі з 01.08.1987
року. У встановлений законодавством
строк ОСОБА_1 звернулася до приватного
нотаріусу Сімферопольського міського
нотаріального округу АР Крим в Україні
ОСОБА_2 із заявою про прийняття
спадщини після смерті чоловіка.
Постановою від 04.11.2013 року №197/02-31
нотаріус відмовила у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом на 1/2
частку земельної ділянки, що
розташована за адресою: м. Сімферополь,
вул. Виноградна, 28 у зв’язку з тим, що
державний акт на право власності на
земельну ділянку було видано не в
спільну часткову власність, а в спільну
сумісну власність, тобто у державному
акті не вказана частка, яка належить
спадкодавцю. ОСОБА_1 вважає зазначену
постанову безпідставною та
необґрунтованою, оскільки відповідно
до державного акту на право власності
на земельну ділянку серія ЯД № 582940,
земельна ділянка, розташована за
адресою: м. Сімферополь, вул.
Виноградна, 28, площею 0,0489 га належить на
праві власності двом співвласникам –
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Вказана земельна
ділянка придбана на підставі рішення
37-ої сесії ІV скликання
Сімферопольської міської ради від
24.01.2006 року №517, тобто набута під час
шлюбу та відповідно до законодавства
належить подружжю у рівних частках. З
урахуванням наведеного та з посиланням
на частину 1 статті 1296 ЦК України,
статтю 50 Закону України «Про нотаріат»
позивачка просила суд: визнати
незаконною постанову приватного
нотаріуса Сімферопольського міського
нотаріального округу АР Крим в Україні
ОСОБА_2 від 04.11.2013 року №197/02-31 про
відмову у вчинені нотаріальних дій;
зобов’язати приватного нотаріуса
Сімферопольського міського
нотаріального округу АР Крим в Україні
ОСОБА_2 видати ОСОБА_1 свідоцтво про
право на спадщину – 1/2 частку земельної
ділянки загальною площею 0,0489 га, яка
розташована за адресою: Україна, АР
Крим, м. Сімферополь, вул. Виноградна, 28,
яка належала ОСОБА_3; стягнути з
відповідача суму сплаченого судового
збору.

Від позивачки до суду надійшла
письмова заява про розгляд справи у її
відсутність, позов просила
задовольнити.

Відповідач надала суду письмове
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Цивільна справа розглядається судом у
порядку частини 2 статті 197 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши усі наявні по
справі докази та матеріали цивільної
справи у їх сукупності, суд дійшов
висновку, що про відмову ОСОБА_1 у
задоволенні позову, з наступних
підстав.

Відповідно до статті 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 5 статті 55
Конституції України кожен має право
будь-якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи
від порушень та протиправних посягань.

Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК
України, якою встановлений принцип
диспозитивності цивільного
судочинства, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 ЦПК України.

А відповідно до частини 3 вищенаведеної
статті Закону, доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі виникає спір.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону
України «Про нотаріат» вчинення
нотаріальних дій в Україні
покладається на нотаріусів, які
працюють в державних нотаріальних
конторах, державних нотаріальних
архівах (державні нотаріуси) або
займаються приватною нотаріальною
діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідно до статті 50 цього ж Закону
нотаріальна дія або відмова у її
вчиненні, нотаріальний акт
оскаржуються до суду. Право на
оскарження нотаріальної дії або
відмови у її вчиненні, нотаріального
акта має особа, прав та інтересів якої
стосуються такі дії чи акти.

Судом встановлено, що 01.08.1987 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений шлюб, що
підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу серія ІІ-АП № 439161.

На підставі рішення 37-ої сесії ІV
скликання Сімферопольської міської
ради від 24.01.2006 року №517 ОСОБА_1 був
виданий державний акт на право
власності на земельну ділянку серія ЯД
№582940 на земельну ділянку площею 0,0489 га,
що розташована за адресою: АР Крим, м.
Сімферополь, вул. Виноградна, 28, для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд. Згідно з цим
державний актом співвласниками
зазначеної земельної ділянки є ОСОБА_1
та ОСОБА_3

02.02.2013 року помер ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серія І-АП № 257100, виданим Центральним
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Сімферопольського
міського управління юстиції АР Крим,
актовий запис №468.

ОСОБА_1 звернулася до приватного
нотаріуса Сімферопольського міського
нотаріального округу АР Крим в Україні
ОСОБА_2 із заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_3

Постановою приватного нотаріуса
Сімферопольського міського
нотаріального округу АР Крим в Україні
ОСОБА_2 за вих.№197/02-31 від 04.11.2013 року
ОСОБА_1 було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на 1/2 частку земельної ділянки,
що розташована за адресою: Україна, АР
Крим, м. Сімферополь, вул. Виноградна, 28,
тому що це суперечить вимогам чинного
законодавства.

Згідно з роз’ясненнями Пленуму
Верховного Суду України в абзаці
другому пункту 8 своєї постанови від 31
січня 1992 року за № 2 «Про судову
практику в справах за скаргами на
нотаріальні дії або відмову у їх
вчиненні» відмова у вчиненні
нотаріальної дії визнається
обгрунтованою, якщо вчинення такої дії
суперечить закону, дія підлягає
вчиненню іншим нотаріусом або іншою
посадовою особою, або з проханням про
вчинення нотаріальної дії звернулась
недієздатна особа чи її представник,
який не має необхідних повноважень, або
якщо угода, що укладається від імені
юридичної особи, суперечить цілям,
вказаним в її статуті чи положенні, а
також коли подані для вчинення
нотаріальної дії документи не
відповідають вимогам діючого
законодавства або містять відомості,
що порочать честь, гідність громадян
(ст. 49 Закону України «Про нотаріат»).

Як убачається з тексту вказаної
постанови приватного нотаріуса
Сімферопольського міського
нотаріального округу АР Крим в Україні
ОСОБА_2 за вих.№197/02-31 від 04.11.2013 року
відмова мотивована тим, що ОСОБА_1
надано нотаріусу державний акт на
право власності на земельну ділянку, що
розташована за адресою: Україна, АР
Крим, м. Сімферополь, вул. Виноградна, 28.
Однак, цей державний акт на право
власності на земельну ділянку було
видано у спільну сумісну власність
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та в ньому не
визначені частки кожного з них.

Відповідно до статті 1218 ЦК України
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України
визначено, що право власності на
земельну ділянку переходить до
спадкоємців на загальних підставах, із
збереженням її цільового призначення.

Частка у праві спільної сумісної
власності спадкується на загальних
підставах (частина 1 статті 1226 ЦК
України).

Згідно з п.4.20 глави 10 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595,
видача свідоцтва про право на спадщину
на земельну ділянку нотаріусом
проводиться на підставі документів,
оформлених відповідно до статті 19
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» та витягу з
Державного земельного кадастру.

Пунктом 3.4. листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування» від
16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, судам роз'яснено,
що у разі відмови нотаріуса видати
свідоцтво про право на спадщину
спадкоємці учасника спільної сумісної
власності мають право звернутися з
позовом про визначення частки майна,
належної померлому на праві спільної
сумісної власності.

Зі змісту статті 357 ЦК України
вбачається, що під терміном
«визначення часток» законодавець
розуміє визначення (встановлення)
розміру частки співвласника у
спільному сумісному майні.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до
висновку, що у приватного нотаріуса
Сімферопольського міського
нотаріального округу АР Крим в Україні
ОСОБА_2 були обґрунтовані підстави для
відмови ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на 1/2
частку земельної ділянки, що
розташована за адресою: Україна, АР
Крим, м. Сімферополь, вул. Виноградна, 28,
тобто відсутні підстави для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1

На підставі статей 49, 50 Закону України
«Про нотаріат», керуючись статтями 10, 11,
60, 197, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, –

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
приватного нотаріуса
Сімферопольського міського
нотаріального округу Автономної
Республіки Крим в Україні ОСОБА_2 про
визнання незаконною постанови
відповідача про відмову у вчинені
нотаріальної дії та зобов’язання
вчинити певні дії – відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

Домнікова М.В.