Справа № 401/7349/12
(2/199/455/13)
РІШЕННЯ

іменем України

„21 січня 2013 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

при секретареві - Пантелєєвій Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську у порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що між ним та відповідачем-120.06.2007 р. був укладений кредитний договір №8/2007/980-К/830-АП, відповідно до якого позичальник отримав від банку кредит в розмірі 63 900 гривень зі строком повернення до 19 червня 2012 року та зі сплатою процентної ставки 20,1% річних. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, банк належним чином виконав зобовязання за договором, утім, відповідач порушив умови кредитного договору, допустивши утворення заборгованості, розмір якої станом на 15.05.2012 р. складає 178 365,98 грн., з яких: заборгованість за кредитом 63 900 грн., відсотками 63 898,62 грн., по пені 44 177,36 грн., по штрафам 6 390 грн.

Предмет позову становить вимога про стягнення зазначеної вище суми з відповідачів, як солідарних боржників (ОСОБА_2 за кредитним договором від 20.06.2005 р. поручилася за виконання гр.ОСОБА_1 зобовязань); підставу позову становлять приписи ст.ст. 256, 526, 553-555, 1054 ЦК України.

Про стягнення зазначеної вище суми у позові й заявлено відповідну вимогу щодо солідарного стягнення заборгованості з відповідачів.

У судове засідання позивач не зявився, утім, в особі представника за довіреністю надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, та в якій не заперечував проти заочного розгляду справи та в якій просив суд повністю задовольнити поданий позов.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

У судове засідання відповідачі, належним чином повідомлені, повторно не зявилися, причини неявки не повідомив, не надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, не скористалися правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.

Врахував заяву представника позивача та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення про задоволення позову повністю, виходячи з наступного (за ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Як було встановлено судом 20.06.2007 р. між банком та відповідачем-1 укладений кредитний договір №8/2007/980-К/830-АП, відповідно до якого позичальник отримав від банку кредит в розмірі 63 900 грн. зі строком повернення до 19червня 2007 року та зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 20,1% річних.

Судом встановлено, що позивач надав відповідачу-1 кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності, та банк належним чином виконав зобовязання за договором, утім, відповідач-1 порушив умови кредитного договору, допустивши утворення заборгованості, розмір якої станом на 15.05.2012 р. складає 178 365,98, з яких: заборгованість за кредитом 63 900 грн., відсотками 63 898,62 грн., по пені 44 177,36 грн., по штрафам 6 390 грн.

За кредитним договору була встановлена порука (п.3 Кредитного договору) ОСОБА_2, згідно з якою поручитель зобовязується відповідати перед банком за належне виконання ОСОБА_1 зобовязань

Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК).

Як свідчать умови укладеного договору сторони за цим договором погодили, що банк має право (п.4.2.4) вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, салати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений п. 3.3.3 цього договору.

Виходячи із змісту статей 1046, 1054 ЦК України, відповідальність за валютні ризики лежать саме на позичальнику; відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, як це передбачено статтею 617 ЦК України; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, з урахуванням того, що відповідачі порушили умови договору, допустив його невиконання, та з урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, для суду вбачаються підстави для задоволення позову повністю.

Разом з тим, приймаючи рішення щодо заявлених позивачем вимог, суд враховує, що кредитний договір є дійсним і неоспореним, є актом волевиявлення сторін, що підтверджує їх згоду виконувати умови, які вони для себе передбачили, та зважаючи на те, що договір містить умову про неустойку та остання належним чином обчислена, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі та стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором, зазначеної вище.

Вирішуючи в обовязкову порядку відповідно п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги те, що позивач не має пільг щодо сплати судового збору та при подачі позову позивачем були в повному обсязі сплачені судові витрати, тому, у порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України, згідно зі змістом якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, на користь позивача підлягають стягненню з відповідачів судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 1 678,42 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 15, ч. 1 ст. 88,ст.ст. 212, 214-215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задовольнити повністю.

Стягнути солідарно зБілявського ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» () заборгованість за кредитним договором №8/2007/980-К/830-АП від 20.06.2007 р. в розмірі 178 365,98 грн., яка утворилася станом на 15.05.2012 р., та складається з наступного: заборгованість по кредиту 63 900 грн., заборгованість по відсоткам 63 898,62 грн., пеня 44 177,36 грн., штраф 6 390 грн.

Стягнути солідарно зБілявського ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» () судові витрати, повязані із сплатою судового збору в розмірі 1783 (однієї тисячі сімсот вісімдесят три) гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України: рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя