Справа № 1307/2955/2012
Провадження № 2/456/935/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2013 р. Стрийський
міськрайонний суд Львівської області у
складі:

головуючого:
судді Шрамка Р.
Т.

з участю
секретаря: Волос О.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Стрию справу за
позовом ОСОБА_1 до Жидачівської
державної нотаріальної контори,
Прокуратури Жидачівського району
Львівської області, третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмету спору на стороні позивача
ОСОБА_2, третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору
на стороні відповідача ОСОБА_3 –
державного нотаріуса Жидачівського
району, ОСОБА_4 – прокурора
Жидачівського району Львівської
області про захист честі, гідності та
ділової репутації, та зобов’язання
вчинити певні дії, –

встановив:

Позивач звернувся до суду з
позовом до Жидачівської державної
нотаріальної контори, Прокуратури
Жидачівського району Львівської
області, третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору
на стороні позивача ОСОБА_2, третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмету спору на стороні
відповідача ОСОБА_3, – державного
нотаріуса Жидачівського району,
ОСОБА_4, – прокурора Жидачівського
району Львівської області про захист
честі, гідності та ділової репутації,
та зобов’язання вчинити певні дії. В
обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що прокуратурою
Жидачівського району Львівської
області 22. 11.2011р., за вх..№328 було
зареєстровано заяву державного
нотаріуса Жидачівського району ОСОБА_3
про те, що ОСОБА_2 і її представником
ОСОБА_1, за допомогою заяв, скарг,
звернень постійно здійснюється тиск з
метою якнайшвидшого зняття арешту з
майнового комплексу «Наддністрянка»
та вважає, що дії позивача та її
довірителя є протиправними і
незаконними і вони маніпулюють
ухвалами суду знаючи, що вони не
набрали законної сили і їхні дії
містять ознаки злочину. В
мотивувальній частині заяви ОСОБА_3
просив в порядку ст. 97 КПК України
провести перевірку викладених ним
фактів і при наявності достатніх
підстав і притягнути винних до
відповідальності.

Прокурор Жидачівського
району Львівської області ОСОБА_4
листом від 23.11.2011 року за № 2772 вих-11
скерував вищезазначену заяву до
Жидачівського РВ ГУМВСУ у Львівській
області. В свою чергу прокурор
Жидачівського району Бойко О.В. у листі
від 23.11.2011 року за № 2772 вих-11 поширив
відносно нього неправдиві відомості
щодо ознак злочину та вчинення
шахрайських дій позивачем.

По розгляду заяви
державного нотаріуса ОСОБА_3 в порядку
ст. 97 КПК України щодо неправомірних
дій з боку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 старший о/у
СДСБЕЗ Жидачівського РВ ГУМВСУ у
Львівській області ст. л-т міліції
ОСОБА_5, глянувши матеріали ЖРЗПЗ №2229
від 24.11.2011 року, виніс постанову від
29.11.2011 року, якою постановив: «в
порушенні кримінальної справи
відносно ОСОБА_1 ОСОБА_2 за ознаками
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК
України відмовити на підставі ст. 6п.2КК
України». Таким, чином поширені
відповідачами по справі державним
нотаріусом ОСОБА_3 та прокурором
Жидачівського району Бойком О.В.
відомості не відповідають дійсності, є
неправдивими і образливими, ганьблять
честь, гідність та ділову репутацію
позивача в очах близьких, знайомих та
друзів. Так, державний нотаріус ОСОБА_3
в заяві без дати в порядку ст. 97 КПК
України, яка зареєстрована в
прокуратурі Жидачівського району
Львівської області згідно штампу 22.11.2011
року за вх. № 328 вказав, що в його діях
містяться ознаки злочину, що не
відповідає дійсності та є неправдивою.
Недостовірна інформація, поширена
посадовцями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нічим не
підтверджена та спростовується
постановою про відмову у порушенні
кримінальної справи відносно позивача
та ОСОБА_2 У зв’язку з неправомірними
діями відповідачів по справі, позивач
зазнав приниження честі та гідності,
підриву авторитету.

В судовому засіданні
позивач підтримав позовні вимоги та
просить задоволити позов в повному
обсязі.

Представник відповідача
ОСОБА_6 нотаріальної контори ОСОБА_3, в
судовому засіданні в задоволенні
позову заперечив та пояснив, що ним
дійсно було направлено в Жидачівську
прокурату Львівської області заяву про
те, що ОСОБА_2 і її представником ОСОБА_1,
за допомогою скарг, звернень постійно
здійснюється на нього тиск з метою
якнайшвидшого зняття арешту з
майнового комплексу «Наддністрянка».
Такі їхні дії він вважав протиправними
і незаконними, маніпулювання ухвалами
суду, знаючи, що вони не набрали
законної сили, згідно КПК України він
має право на звернення із заявою до
органів прокуратури, а тому просив
провести перевірку викладених ним
фактів у заяві і при наявності
достатніх підстав і доказів притягнути
винних до відповідальності.

Прокурор Жидачівської
районної прокуратури ОСОБА_4, в
задоволенні позову заперечив та
пояснив, що ним при поступленні заяви
були здійсненні дії відповідно до
визначених норм КПК України, а тому
вважає, що позовні вимоги є
необґрунтованими та такими що не
підлягають до задоволення.

Суд вивчивши матеріали
справи, заслухавши пояснення учасників
судового процесу, дослідивши докази
які є в матеріалах справи, матеріалах
ЖЗРП №317-1621 вважає, що в позові слід
відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні
встановлено, що 22.11.2011року Державний
нотаріус Жидачівського району ОСОБА_3,
звернувся із заявою до прокурора
Жидачівського району Львівської
області про те, що на ОСОБА_7 і її
представником ОСОБА_8, за допомогою
скарг, звернень постійно здійснюється
на нього тиск з метою якнайшвидшого
зняття арешту з майнового комплексу
«Наддністрянка». Такі їхні дії він
вважав протиправними і незаконними,
маніпулювання ухвалами суду, знаючи, що
вони не набрали законної сили, а тому
просив провести перевірку викладених
ним фактів у заяві і при наявності
достатніх підстав і доказів притягнути
винних до відповідальності.

В обґрунтування своїх
позовних вимог позивач вказує, що
звернення державного нотаріуса ОСОБА_3,
до прокуратури Жидачівського району є
із заявою із викладеними в ній
обставинами, є неправдивими та
образливими і ганьблять його честь,
гідність та ділову репутацію в очах
близьких, знайомих та друзів.

Згідно ст. 297 п. 1 ЦК України
кожен має право на повагу до його
гідності та честі.

Згідно ст.. 23 п. 4 ЦК України
моральна шкода полягає у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Згідно ст. 277 ЦК України
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено

внаслідок поширення про неї та (або)
членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.

Згідно ст.. 299 ЦК України
фізична особа може звернутися до суду з
позовом про захист

своєї ділової репутації.

Однак як вбачається з ст..ст.
15, 16 ЦК України кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який суперечить
загальним засадам цивільного
законодавства в судовому процесі.

Так, ст. 55 Конституції
України закріплює, що права і свободи
людини і громадянина захищаються
судом.

Відповідно до Постанови
Пленуму Верховного Суду України №1 від
27.02.2009 «Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи»
вбачається, що під поширенням
інформації слід розуміти:
опублікування її у пресі, передання по
радіо, телебаченню чи з використанням
інших засобів масової інформації;
поширення в мережі Інтернет чи з
використанням інших засобів
телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.

Відповідно до п. 16
зазначеної вище Постанови вбачається,
що відповідно до статті 40 Конституції
України усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк. Суди
повинні мати на увазі, що у випадку,
коли особа звертається до зазначених
органів із заявою, в якій міститься та
чи інша інформація, і в разі, якщо цей
орган компетентний перевірити таку
інформацію та надати відповідь, проте в
ході перевірки інформація не знайшла
свого підтвердження, вказана обставина
не може сама по собі бути підставою для
задоволення позову, оскільки у такому
випадку мала місце реалізація особою
конституційного права, передбаченого
статтею 40 Конституції України, а не
поширення недостовірної інформації.

Отже нормами діючого
законодавства визначено, що слід
розуміти під поширенням інформації.

Таким чином, суд вважає, що
звернення відповідача державного
нотаріуса ОСОБА_3, прокуратури
Жидачівського району із завою про
проведення перевірки, сама по собі не
може вважатися такою, як поширення
інформації, та може бути підставою для
притягнення зазначеної особи до
цивільно-правової відповідальності.
Доводи позивача про те, що сам факт
подання заяви призвів до приниження
честі, гідності та ділової репутації,
не може бути прийнято до уваги.

Крім того, з поданого позову
фактично не вбачається, які саме свої
права позивач вважає порушеними та про
захист яких він просить в судовому
порядку.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін, при цьому суд розглядає
цивільні справи не інакше як в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведеності перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків
встановлених ст. 61 ЦПК України, тобто
тягар доказування лежить на сторонах
цивільно-правового спору. Згідно зі ст.
ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Обставини, які мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Прокурор Жидачівського
району Бойко О.В. отримавши заяву
державного нотаріуса ОСОБА_3 діяв
відповідно до вимог ст..97 КПК України
(ред..1960р.).

Враховуючи зазначене вище,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1, до Жидачівської державної
нотаріальної контори, Прокуратури
Жидачівського району Львівської
області, третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору
на стороні позивача ОСОБА_2, третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмету спору на стороні
відповідача ОСОБА_3 – державного
нотаріуса Жидачівського району, ОСОБА_4
– прокурора Жидачівського району
Львівської області про захист честі,
гідності та ділової репутації, та
зобов’язання вчинити певні дії, не
ґрунтуються на законі, а тому
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.3, 4, 10, 58-61, 154,
209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст..ст.16, 23 п.4,
277, 297, 299 ЦК України суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1
до Жидачівської державної
нотаріальної контори, Прокуратури
Жидачівського району Львівської
області, третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору
на стороні позивача ОСОБА_2, третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмету спору на стороні
відповідача ОСОБА_3 – державного
нотаріуса Жидачівського району, ОСОБА_4
– прокурора Жидачівського району
Львівської області про захист честі,
гідності та ділової репутації, та
зобов’язання вчинити певні дії
відмовити.

Рішення може бути оскаржене
до апеляційного суду Львівської
області шляхом подання апеляційної
скарги на рішення суду протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

ОСОБА_9