Справа № 580/920/13-ц
Номер провадження 2/580/293/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2013 року
Лебединський районний суд

Сумської області

В складі: головуючого судді - Гури А. О.,

секретаря судового засідання -
Ткаченко Я.О.

з участю: позивача - ОСОБА_1 та його
представника - ОСОБА_2,

відповідачки - ОСОБА_3 та її
представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення
факту проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, визнання житлового
будинку з надвірними спорудами
спільною сумісною власністю та
визнання права власності на ? частину
спільного майна, витребування
особистого майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом до
відповідачки, мотивуючи свої вимоги
тим, що він разом з відповідачкою
проживав однією сім'єю без реєстрації
шлюбу в період з жовтня 2012 року до
березня 2013 року. Під час спільного
проживання у жовтні 2012 року вони
придбали садибу АДРЕСА_1, вартістю 50000
грн. Договір купівлі-продажу
посвідчений нотаріально, а власником
майна зазначено відповідачку. У
березні 2013 року вони припинили шлюбні
стосунки та стали проживати окремо, і
відповідачка категорично заперечує
його право власності на це майно. Крім
того, вона відмовилась повернути йому
його особисті речі, а саме: телевізор
вартістю 2400 грн. та ДВД програвач,
вартістю 530 грн. В зв'язку з тим, що дійти
згоди з відповідачкою щодо
добровільного розподілу спільного
майна не змогли, він звернувся до суду і
просить визнати право власності на ?
частину садиби АДРЕСА_1 та витребувати
у неї його особисте майно, телевізор
та ДВД програвач.

В попередньому судовому засіданні
позивач та його представник позовні
вимоги підтримали у повному обсязі,
збільшивши їх в частині встановлення
факту проживання із відповідачкою
однією сім'єю без реєстрації шлюбу з
20.10.2012 року по 24.03.2013 рік, визнання
житлового будинку з надвірними
спорудами АДРЕСА_1 спільною сумісною
власністю його та ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали заявлені
позовні вимоги в повному обсязі.
Позивач пояснив, що він працював
постійно в с. Підліснівці Сумського
району Сумської області трактористом
і за характером своєї роботи в робочі
дні проживав у гуртожитку в цьому селі,
а на вихідні їздив додому у с. Жовтневе
Лебединського району, де проживав з
батьком та двома дітьми: сином 16 років
та донькою - 18 років. В червні 2012 року
він познайомився з відповідачкою та
через декілька зустрічей вирішили жити
разом, однією сім'єю. Для цього вирішили
придбати будинок в м. Лебедині, який
разом підшукували через оголошення в
газеті «Шанс». Для придбання будинку їм
з відповідачкою потрібні були гроші,
тому він розпродав належне йому майно:
коня за 8000 грн., підводу - за 500 грн. та
сіно на суму 2500 грн., використав кошти
за свій та батьків земельні паї. Крім
того, 02.10.2012 року він у борг у батька
взяв 16000 (шістнадцять тисяч) грн. з метою
сплати завдатку за будинок. Ці гроші
він брав у батька разом з
відповідачкою, при ній писав розписку і
остання обіцяла забрати батька в м
Лебедин для проживання з ними. 03.10.2012
року при зустрічі з власником
господарства, він передав останньому
14000 (чотирнадцять тисяч) грн., про що той
написав розписку і передав їм ключі від
будинку. Решту грошей зобов'язався
передати власнику протягом трьох
місяців. На момент вселення в будинок,
там було відсутнє опалення, вода,
відімкнуте газопостачання. Для
проведення опалення в будинку, він
перевіз котел та радіатори із свого
господарства, що розташоване в с.
Жовтневому Лебединського району. Для
ремонту будинку: поклейка шпалер,
штукатурка, фарбування, встановлення
колонки у дворі, вони витратили 7500 грн.,
які були за спільним рішенням взяті у
борг у його сестри, яка проживає в
АДРЕСА_2, в присутності вілповідачки.
Крім того, він віддав свою зарплатну
пластикову картку відповідачці для
проведення розрахунків та необхідних
покупок. Ремонт проводили спільними
зусиллями та шляхом найму спеціалістів
по водо- та теплопостачанню. 27.11.2012 року,
перед підписанням договору
купівлі-продажу, він передав власнику -
ОСОБА_5, решту грошей за будинок, в сумі
26000 грн. (двадцять шість тисяч) грн.,
розписки не брав, так як це відбувалося
біля нотаріальної контори, за декілька
хвилин до оформлення договору. Про
наявність в договорі пункту про те, що
кошти, які ОСОБА_3 сплачує за будинок, є
її особистими, йому не було відомо, бо
сам договір він не читав.

Після проведення ремонту він разом зі
своїм племінником перевезли речі
відповідачки з с. Підліснівки в м.
Лебедин. З нею був її малолітній син,
якого він оформив у дитсадок по вул..
Кобижчі. Потім до них переїхав його син
- ОСОБА_11, який на той час навчався в
Лебединському ВПУ лісового
господарства. Батько жив у них в період
лікування в Лебединській ЦРЛ. Сестра
декілька разів до них приїжджала в
гості. За час спільного проживання вони
вели спільний бюджет, разом
відвідували його батька в с. Жовтневому
Лебединського району та їздили до її
матері в с. Покровку Краснопільського
району, а також до його родичів. Коли
він оформив розлучення зі своєю першою
дружиною ( в жовтні 2012 року),
запропонував відповідачці прописати
його в будинку, але вона йому відмовила
та виставила його речі.

Відповідачка та її представник в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнали. Відповідачка зазначила, що
дійсно співмешкала з позивачем, але не
з жовтня 2012 року, як указано в позові, а
з січня 2013 року. В серпні 2012 року вона
познайомилася з відповідачем по
справі, спочатку вони підтримували
дружні стосунки, почали зустрічатися.
Під час чергової зустрічі вона
повідомила останньому про намір
переїхати жити в м. Лебедин і що для
цього вона знайшла відповідний
будинок, щоб його придбати. 03.10.2012 року
вона домовилася з власником
домогосподарства, яке розташоване по
АДРЕСА_1 про зустріч для передачі йому
завдатку за будинок, з собою вона
запросила позивача по справі, так як
боялася йти на зустріч з великою сумою
грошей, а саме 14000 (чотирнадцять тисяч)
грн. Після передачі грошей за будинок
власнику, останній дозволив їй
заселитися в нього та наводити там лад.
Позивач при передачі нею завдатку
власнику не був присутній. Розписку
власник не писав. На момент внесення
завдатку та на момент укладення
договору купівлі-продажу (27.11.2012 року)
вона з позивачем однією сім'єю не
проживала, спільного господарства не
вела, будинок купила за гроші, які
позичила у своєї сестри, а решту дали їй
батьки. Крім того, до 20.10.2012 року ОСОБА_1
перебував у зареєстрованому шлюбі з
іншою жінкою, тому він не міг проживати
з нею однією сім'єю. Посилання
відповідача на наявність в нього
розписки, копію якої він надав до суду,
вважає неналежним доказом, так як в ній
не міститься інформація про те, навіщо
ці кошти передавалися та в якості чого,
тому вона не може підтвердити факт
передання ОСОБА_1 завдатку на купівлю
ним спірної садиби. Ремонт в будинку
робила вона, її мати та сестра, ОСОБА_1
домовлявся зі спеціалістами по
проведенню опалення, привозив свої три
батереї з с. Жовтневого. В будинку вона
проживала з 14.10.2012 року, позивач
приїздив до неї в гості, по вихідних,
раз на місяць, а з Нового року, 2013,
повністю до неї переїхав для спільного
проживання. Спільно вони проживали
протягом січня, в лютому він був у
Підліснівці, а в березні вони
посварились і він забрав свої речі та
виїхав. Що стосується вимог про
витребування в неї телевізора та ДВД
програвача, то з цими вимогами вона
згодна частково, а саме: згодна
повернути ОСОБА_1 кольоровий телевізор
Saturn ST-TV 21SF2, який був дійсно придбаний
ним за особисті кошти, що стосується
ДВД програвача, то його вона придбала
за свої особисті кошти за 360 грн., тому
не має наміру його повертати. Син
позивача проживав у неї в грудні 2012
року, навчався в Лебединському ВПУ.
Після Нового року він покинув навчання
та від неї поїхав. Після приїзду в м.
Лебедин вона протягом жовтня та
листопада 2012 року не працювала, потім
кілька днів працювала в приватному
підприємстві «Контакт» , а з 10.12.2012 року
працює на фабриці «Бегленд».

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснила, що на прохання своїх знайомих
- ОСОБА_5 - вона наглядала за їхнім
господарством, розташованим в АДРЕСА_1,
яке вони намагались продати, та
показувала його бажаючим купити.
Приблизно в жовтні або листопаді 2012
року ОСОБА_5 попросили показати його
двом молодим людям. Дивитись його вони
приходили вдвох. Коли вона їм
повідомила, що батареї опалення
розморожені, ОСОБА_1 ( позивач) сказав,
що це не проблема, так як в нього все є.
Вони домовились з власниками про
купівлю будинку і вдруге вона була
присутня, коли жінка ( відповідачка)
віддавала ОСОБА_5 14 тис. гривень, а
останній написав розписку в її
присутності. Всі питання ці люди, яких
вона вважала сім'єю, обговорювали
разом, з ними була і дитина.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснив, що позивач та відповідачка
разом купували будинок у ОСОБА_5 по
АДРЕСА_1, куди їх водила показувати його
дружина. В його присутності ОСОБА_1
привозив батареї опалення, при цьому
вони також були вдвох.

Свідок ОСОБА_9 ствердив, що він, як
депутат міської ради, давав довідку, що
позивач та відповідачка проживали по
АДРЕСА_1 разом. Він це знав особисто,
неодноразово бачив його червону машину
біля цього будинку.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що він є
двоюрідним братом позивача. Восени 2012
року ОСОБА_1 приїздив до нього з ОСОБА_3,
з якою жив разом, вони говорили йому, що
хочуть купити будинок в АДРЕСА_1 і вже
домовились про його купівлю. Він
порадив Іванові віддавати гроші під
розписку. Йому було відомо, що гроші на
покупку будинку давав батько ОСОБА_1,
який для цих цілей продав свою худобу,
та 7 тис. гривень позичила сестра
ОСОБА_12. В будинку, де проживали
сторони, він був разів 5 в процесі
проведення ремонту, а вони до нього
приходили двічі. ОСОБА_1 постійно
працював у Підліснівці, додому
приїздив рідко, але просив його знайти
людей для проведення опалення,
встановлення газового лічильника. За
його рекомендацією опалення робив
Геращенко. Він також допомагав братові
влаштувати дитину ОСОБА_3 до дитсадка. З
ними в цьому будинку деякий час
проживав син ОСОБА_1 - ОСОБА_11, який
навчався в Лебединському ВПУ.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що минулого
літа до неї в м. Суми приїздив її рідний
брат - ОСОБА_1 - з ОСОБА_3, яку представив,
як другу дружину. Восени знову заїхали
та сказали, що купують будинок в м.
Лебедині, в якому немає опалення. Вона
особисто позичила їм 7,5 тис. гривень на
ремонт, про що брат написав розписку в
присутності ОСОБА_3. Остання говорила,
що можуть зареєструвати свій шлюб хоч і
сьогодні. Їхній батько позичив їм 16 тис.
гривень, продавши коня, сіно,воза та
сільськогосподарський інвентар.
ОСОБА_3 обіцяла батька забрати до себе в
м. Лебедин. Всього вони з братом були у
неї 4 рази, крім того, ОСОБА_3 постійно
дзвонила їй, підтримуючи родинні
зв'язки. Вона віддала їм в новий будинок
крісло, ковдру та консервацію. Син
ОСОБА_1 - ОСОБА_11 проживав з ними, коли
навчався в Лебединському ВПУ, а іноді
проїздила і донька, а потім ОСОБА_3 її
вигнала та виставила братові речі.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що він на
прохання ОСОБА_1 пробивав артезіанську
свердловину в господарстві по АДРЕСА_1,
викопував приямок та викладав його
цеглою. По всіх питаннях сторони
радились між собою, розраховувалась з
ним жінка, оскільки чоловік був на
роботі.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він проживає
в с. Жовтневе Лебединського району, де
залишилось кілька дворів. Його дружина
померла і він залишився з сином, ОСОБА_1
та його двома дітьми, яких залишила
невістка та пішла жити до своєї матері.
ОСОБА_1 їздив на роботу до с.
Підліснівки, де познайомився з ОСОБА_3 і
вирішили проживати разом, для чого
знайшли будинок в м. Лебедині. Його вони
обіцяли забрати до себе, бо він хворів.
З цією метою він розпродав своїх: коня,
баранів, сіно, сани, зарізав порося та
позичив їм на виплату завдатку гроші в
сумі 16 тис. грн. Мати ОСОБА_3 обіцяла
продати корову, але не продала. Частину
грошей вони позичили у сестри ОСОБА_3.
Син ОСОБА_1 після ремонту будинку
проживав у них в м. Лебедині, поки
навчався в Лебединському ВПУ, а він
бував у них, коли треба було проходити
курс лікування в Лебединській ЦРЛ.
ОСОБА_1 оформив будинок на ОСОБА_3, а
вона в березні 2013 року його вигнала, не
бажаючи прописувати.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що він разом з
ОСОБА_1 працює трактористом в с.
Підліснівка Сумського району,
проживають в робочі дні в гуртожитку.
Восени 2012 року він перевозив з с.
Жовтневого Лебединського району до м.
Лебедина на АДРЕСА_1 батареї опалення і
котел.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що являється
сестрою ОСОБА_3. В серпні 2012 року ОСОБА_3
розрахувалась з роботи в с. Підліснівці
та поїхала до матері в с. Покровку
Краснопільського району. У вересні 2012
року за пропозицією своєї знайомої
вона вирішила купити будинок в м.
Лебедині і для цього позичила у неї 21
тис. грн. Частину грошей їй давали
батьки. В ремонті будинку вона з матір'ю
допомагала сестрі клеїти шпалери та
красити. ОСОБА_1 з нею не жив. 22.06.2013 року
сестра повернула їй частину боргу в
сумі 6.5 тис. грн.

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що її донька,
ОСОБА_3, в жовтні 2012 року купила собі
будинок в м. Лебедині Сумської області
за 40 тис. грн.. На оплату завдатку вона
позичила їй 10 тис. грн. Після внесення
завдатку господарі віддали їй ключі
від будинку і вона почала проводити
ремонт. В клеєнні шпалер та побілці
стін допомагали їй сестра та вона, за
пробивання артезіанської скважини
вона давала доньці 2200 грн. Перед Новим
роком ( 2013) донька їй подзвонила та
повідомила, що має намір жити з ОСОБА_1,
а 6.01.2013 року вони разом приїжджали до
них в с. Покровку Краснопільського
району та заночували. В лютому 2013 році
вони разом святкували день народження
доньки. Після Нового року ОСОБА_1 привіз
крісло в будинок по АДРЕСА_1, а більше
його речей в будинку не було.

В купівлі будинку вони доньці не
допомагали, його вона вибирала та
купувала сама зі своєю подругою -
ОСОБА_19, яка і запропонувала їй
переїхати до м. Лебедина та
працевлаштуватись на швейній фабриці.

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що два роки
тому вона почала спілкуватись з ОСОБА_3
і знаючи, що вона розійшлася з
чоловіком та розрахувалась з роботи, а
також шукає житло, запропонувала їй
купити будинок в м. Лебедині та
працевлаштуватись швачкою на фабриці
«Бегленд». Восени 2012 року вона
допомагала ОСОБА_3 шукати будинок, а
потім дізналась, що вона вирішила
купити будинок по АДРЕСА_1. Їй відомо, що
будинок вона купила за 40 тис. грн..,
гроші їй позичала мати та сестра. З
грудня 2012 року вона часто приходила до
ОСОБА_3, яка жила сама, з малолітнім
сином, ніяких чоловічих речей вона не
бачила в її будинку. Після Нового року
до неї сватався ОСОБА_1 і вони вирішили
разом жити.

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що проживає з
чоловіком по АДРЕСА_1 6, а поряд з ними з
осені 2012 року купила будинок молода
сім'я. Після знайомства з сусідкою,
восени, перед початком зими, вона
дізналась, що вони живуть з ОСОБА_1, який
працює в селі, а на вихідні дні
приїжджає додому. Вони разом пробивали
у дворі колонку, робили ремонт. ОСОБА_3
говорила, що на покупку будинку вона
позичала гроші у матері та сестри, а
ОСОБА_1 дав лиш 5 тис. грн.. З ними жив
його син, який навчався в Лебединському
ВПУ, та її маленький син, який постійно
грався з їхнім сином.

Свідок ОСОБА_21 пояснив, що восени 2012
року молоде подружжя купило будинок по
сусідству з ними, по АДРЕСА_1. Оскільки
він працює приватним підприємцем по
реалізації будівельних матеріалів,
неодноразово, по вихідних вони
приходили до нього в магазин та
закуповували будівельні матеріали для
ремонту, який проводили теж у вихідні
дні. До Нового року вони приходили до
нього разів 4-5, останній раз ОСОБА_1
скуповувався у нього в кінці січня 2013
року. Вони разом пиляли дерево на межі,
ОСОБА_1 особисто розбирав непотрібні
будівлі на території господарства.
Зимою відкидав сніг син ОСОБА_1 -
ОСОБА_11, який привітався до нього,
назвавшись сусідом, їхній маленький
син дружив з його сином. З цих причин
він вважав їх подружжям.

З оголошеного в судовому засіданні
журналу судового засідання
Ковпаківського райсуду м. Суми про
допит свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_5
вбачається, що в листопаді 2012 року вони
продали своє господарство, розташоване
в м. Лебедині Сумської області по
АДРЕСА_1 молодій сім'ї: ОСОБА_1 та ОСОБА_3
Перемовити з приводу продажу спочатку
вів по телефону ОСОБА_1, а при огляді
господарства вони були присутні обоє.
Коли вони вперше побачили покупців,
ОСОБА_22 вирішила, що ОСОБА_1 приїхав з
дочкою, бо вона була значно молодшою за
нього, але на її запитання ОСОБА_1
відповів, що це його дружина. Гроші в
якості завдатку передавала ОСОБА_3,
вона сказала, щоб розписку ОСОБА_5 писав
на ім'я ОСОБА_1, бо це не має значення.
При оформленні продажу будинку біля
нотаріальної контори були присутні
обоє, але до нотаріуса заходила сама
ОСОБА_3 і гроші передавала вона, ОСОБА_1
залишався в автомобілі. Тільки у
нотаріуса їм стало відомо, що ОСОБА_3 не
заміжня, що здивувало і нотаріуса, яка
сказала: «Хлопець влетів». На
запитання: чому переговори про покупку
будинку вів ОСОБА_1, а будинок
оформляється на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_1
пояснив, що він ще не розлучився з
першою дружиною.

З копії розписки (а.с.5) вбачається, що
03.10.2012 року ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_1,
гроші в розмірі 14000 (чотирнадцять тисяч)
грн.

З довідки депутата міської ради № 254
від 25.03.2013 року (а.с.6) вбачається, що
ОСОБА_1, за свідченням сусідів ОСОБА_21,
ОСОБА_9, ОСОБА_23, проживає по АДРЕСА_1 без
реєстрації.

З копії трудової книжки серії НОМЕР_1,
заповненої 01.10.1989 року (а.с.7) вбачається,
що ОСОБА_1 з 02.03.2009 року працює в ЗАТ
«Райз-Максимко» на посаді
тракториста-машиніста, що також
стверджується довідкою № 193 від 22.03.2013
року.

З довідок про доходи № 192 від 22.03.2013 року
(а.с.9) та № 35 від 17.05.2013 року (а.с.27)
вбачається, що ОСОБА_1 працює в фірмі
«Підліснівська філія ПрАТ
«Райз-Максимко» на посаді
тракториста-машиніста с/г виробництва,
за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 рік його
заробітна плата складала 34636 грн. 19 коп.,
з 01.09.2012 року по 28.02.2013 року - 15706 грн. 01
коп.

З копії договору купівлі-продажу
житлового будинку з надвірними
спорудами в м. Лебедині Сумської
області від 27.11.2012 року (а.с.20-22)
вбачається, що ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_3
купила належний йому на праві
приватної власності жилий будинок з
надвірними спорудами під АДРЕСА_1, за
30000 (тридцять тисяч) грн.

З витягу про державну реєстрацію прав
№ 36773739 від 17.12.2012 року (а.с.23) вбачається,
що ОСОБА_3 на підставі приватної
власності належить житловий будинок
під АДРЕСА_1.

З копії розписки від 02.10.2012 року (а.с.28)
вбачається, що ОСОБА_1 отримав в борг
від свого батька, ОСОБА_6 гроші в сумі
16000 (шістнадцять тисяч) грн., для
придбання будинку в місті Лебедині, зі
строком повернення до серпня 2013 року.

З копії розписки від 25.10.2012 року (а.с.29)
вбачається, що ОСОБА_1 отримав в борг
від своєї сестри ОСОБА_12 гроші в сумі 7500
(сім тисяч п'ятсот) грн., зі строком
повернення до 1 вересня 2013 року.

З довідки, виданої ПАТ «Сумигаз»
Лебединський цех газового
господарства № 3 від 03.06.2013 року (а.с.38)
вбачається, що з 01.09.2012 року по 01.06.2013 рік
абонент ОСОБА_3, яка проживає по АДРЕСА_1
Сумської області користується
природним газом, станом на 01.05.2013 рік
заборгованості не має.

З копії розписки від 30.09.2012 року (.а.с.39)
вбачається, що ОСОБА_3 отримала від
ОСОБА_17 кошти в сумі 21000 (двадцять одна
тисяча) грн. для придбання будинку в
АДРЕСА_1. Гроші зобов'язується
повернути до 01.12.2014 року.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, допитавши свідків,
дослідивши письмові докази, суд дійшов
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що з
осені 2012 року позивач ОСОБА_1 та
відповідачка ОСОБА_3 вирішили
проживати спільно і з цією метою
придбати будинок у м. Лебедині Сумської
області. Обравши через оголошення в
газеті «Шанс» для покупки будинок,
розташований по АДРЕСА_1, вони
домовились з власником ОСОБА_5 про
вартість продажу і 02.10.2013 року сплатили
завдаток в розмірі 1400 грн., за що
отримали розписку від ОСОБА_5 на ім'я
ОСОБА_1 З моменту передачі завдатку
сторони отримали ключі від будинку та
право на користування ним і проведення
в ньому ремонту. Для оплати завдатку на
покупку домогосподарства та вартості
самого господарства сторони
використовували грошові кошти, які
позичали у своїх рідних. Про те, що при
обговоренні питань купівлі-продажу
домогосподарства вони діяли як
подружжя, ствердили в судовому
засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7, а
також ОСОБА_5 та ОСОБА_22 Остання
впевнилась в цьому, отримавши
пояснення від ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_3
являється його дружиною, а ОСОБА_3
навіть не намагалась цей факт
спростувати.

Допитані в судовому засіданні свідки:
ОСОБА_15, ОСОБА_20, ОСОБА_21 та ОСОБА_9
ствердили, що сторони радились при
проведенні водопостачання, разом
пиляли дерево на межі, по вихідних,
починаючи з осені 2012 року, разом
куповували в господарському магазині
будівельні матеріали та інструмент для
ремонту, ОСОБА_1 самостійно розбирав на
подвір'ї придбаного домогосподарства
не потрібні господарські споруди. Сама
відповідачка восени 2012 року, перед
зимою, пояснювала своїй сусідці -
ОСОБА_20, що вони живуть з ОСОБА_1, який
працює десь у селі, а приїжджає додому
по вихідних.

Ці пояснення відповідачки
стверджуються дослідженими в судовому
засіданні доказами, а саме: ОСОБА_1 з
02.09.2009 року працює
трактористом-машиністом
Підліснівської філії ЗАТ «Райз -
Максимко», яка знаходиться в с.
Підліснівка Сумського району Сумської
області, що видно з ксерокопії його
трудової книжки та довідок ПрАТ
«Райз-Максимко» № 192 та №193 від 22.03.2013
року та №35 від17.05.2013 року ( а.с. 7-9, 27),
тому в робочі дні він проживав в
гуртожитку в с. Підліснівці, що
підтвердив в судовому засіданні свідок
ОСОБА_16, а також допитаний в якості
свідка батько позивача - ОСОБА_6 Саме з
цих причин він організовував роботу по
ремонту будинку та домовлявся з
майстрами по водопостачанню та
водовідведенню, а також встановленню
системи опалення, а присутня при
виконанні цих робіт була відповідачка
ОСОБА_3, яка на той час ніде не
працювала. Для встановлення системи
теплозабезпечення, ОСОБА_1 з с.
Жовтневого, де раніше проживав з
батьком, привіз котел та батареї, що
підтвердив в судовому засіданні свідок
ОСОБА_16 та не спростувала відповідачка.

Про те, що сторони з осені 2012 року
проживали однією сім'єю, ствердив в
судовому засіданні свідок ОСОБА_10, який
пояснив, що восени 2012 року його
двоюрідний брат - ОСОБА_1 - двічі
приїжджав до нього в гості разом з
ОСОБА_3, з якою жили разом і
обговорювали питання придбання
будинку по АДРЕСА_1 в м. Лебедині. Після
покупки будинку він неодноразово, не
менше п'яти разів, був у них в новому
господарстві, допомагав їм у заміні та
встановленні електролічильника,
порекомендував майстра по
встановленню водяного опалення,
допомагав ОСОБА_3 влаштувати її сина в
дитячий садок по АДРЕСА_1. Йому також
було відомо, що гроші на покупку
будинку позивач брав у батька, який
продав свою живність, коня, яких
утримував в господарстві, продав
заготовлене на зиму сіно та віддав свої
грошові збереження, також вони
позичали гроші у сестри - ОСОБА_1 -
ОСОБА_12, яка проживає в м. Суми, та
сестри ОСОБА_3. Свідок також пояснив, що
позивач рідко бував вдома, бо працював
в селі трактористом.

Показами свідка ОСОБА_12 доведено, що
влітку 2012 року її брат - ОСОБА_1-
повідомив їй, що знайшов собі другу
дружину, а восени вони разом з ОСОБА_3
приїздили до неї в гості, сказали, що
купують будинок в м. Лебедині без
опалення, вона дала їм в новий будинок
крісло, ковдру та консервацію. Разом
вони приїжджали до неї 4 рази, крім того,
ОСОБА_3 постійно спілкувалась з нею по
телефону. 25.10.2012 року свідок позичила їм
сім з половиною тисяч гривень під
розписку, гроші віддавала в
присутності ОСОБА_3, вони обіцяли
забрати до себе батька з села, де вже
лишилось кілька дворів. Ці покази також
не спростовані відповідачкою в
судовому засіданні, як не спростований
і факт проживання з ними по АДРЕСА_1 з
осені 2012 року до початку 2013 року сина
позивача - ОСОБА_11 та перебування
кілька днів в період лікування в
Лебединській ЦРЛ його батька - ОСОБА_6

Факт спільного проживання ОСОБА_3 з
ОСОБА_1 підтверджений також матір'ю
відповідачки - ОСОБА_18, яка пояснила, що
донька їй говорила, що знайшла собі
чоловіка, а на різдв'яні свята 2013 року
разом з ним приїздили до неї в гості і
ночували.

Разом з тим, суд критично відноситься
до її показів з приводу того, що донька
сама вирішила купити собі будинок в м.
Лебедині Сумської області і ніхто з них
( батьків чи родичів ) не допомагав їй у
цьому, вона обирала будинок разом зі
своєю знайомою - ОСОБА_19, хоч остання в
своїх показах в судовому засіданні
зазначила, що ніякого відношення до
купівлі будинку по АДРЕСА_1 вона не має,
про його купівлю вона дізналась від
ОСОБА_3 вже після покупки. ОСОБА_18 в
своїх поясненнях щодо дій доньки при
купівлі та ремонту будинку весь час
вживала слово «вони» та на запитання:
«Хто перевозив її речі з с. Покровки до
Лебедина?» відповіла, що не пам'ятає,
тим самим не спростувавши та не
підтвердивши, що це робив ОСОБА_1 Такі
її пояснення суд розцінює як її
особисту зацікавленість у вирішенні
спору на користь її доньки - ОСОБА_3

Не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні пояснення
відповідачки в тій частині, що вона
сама купувала спірний будинок, а
позивача запрошувала лиш тоді, коли
передавала велику суму грошей
продавцям, а також те, що ОСОБА_5 не
писав ніякої розписки при передачі
завдатку. Ці пояснення спростовані
показами свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_22,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які говорили, що саме
ОСОБА_1 домовлявся з ОСОБА_5 про купівлю
будинку, він же був присутній при
огляді домогосподарства та
обговорював питання подальшого його
облаштування.

Факт спільного ведення домашнього
господарства та наявність спільного
сімейного бюджету у сторін до моменту
купівлі спірного домогосподарства
підтверджується також показами
свідків: ОСОБА_12 та ОСОБА_6, які
пояснили, що вони разом приїздили до
них в гості, разом позичали гроші у них
та сестри ОСОБА_3 для розрахунку з
продавцем за домогосподарство по
АДРЕСА_1 в м. Лебедині, говорили про свої
наміри зареєструвати їхні фактичні
шлюбні відносини та про наміри взяти до
себе на проживання батька - ОСОБА_6, а ті
в свою чергу давали продукти
харчування для їхньої сім'ї. Свідок
ОСОБА_21 підтвердив спільне
використання грошей на покупку
будівельних матеріалів та
інструментів.

Таким чином, позивачем в судовому
засіданні доведено, що сторони мешкали
в спірному будинку разом з часу його
придбання, спільно робили ремонт
будинку, розбирали не потрібні
господарчі будови, вели спільний
сімейний бюджет, тобто, проживали
однією сім'єю.

Натомість, належних достовірних даних
(доказів) того, що на час придбання
будинку по АДРЕСА_1 в листопаді 2012 року
сторони разом не проживали,
відповідачкою не надано.

Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
виконання та застосування практики
Європейського суду з прав людини», суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію про захист прав людини і
основоположних свобод та практику
Європейського суду з прав людини як
джерело права.

Статтею 8 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод
встановлено, що кожна людина має право
на повагу до її особистого і сімейного
життя, житла і таємниці листування.
Держава не може втручатися у
здійснення цього права інакше, ніж
згідно із законом та у випадках,
необхідних у демократичному
суспільстві в інтересах національної
та громадської безпеки або
економічного добробуту країни, з метою
запобігання заворушенням і злочинам,
для захисту здоров'я або моралі чи з
метою захисту прав і свобод інших
людей.

Згідно § 150 рішення Європейського суду
з прав людини у справі c. Funlande»,
існування чи відсутність «сімейного
життя» за суттю є питанням факту, в
основі якого лежать існуючі на
практиці тісні особисті стосунки.

Також Європейський суд з прав людини в
§ 44 рішення у справі eagan» зауважив, що
поняття «сім'я» не обмежується
виключно відносинами, що засновані на
шлюбі, а можуть включати інші de facto
«сімейні узи», коли сторони живуть
сумісно поза шлюбом.

Отже, для встановлення факту
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу судом враховується
наявність у сукупності ознак, що
притаманні наведеному визначенню. При
встановленні факту наявності у осіб
спільного побуту доцільно враховувати
ознаки, визначені у понятті
домогосподарства, закріпленому у ст. 1
Закону України «Про Всеукраїнський
перепис населення» від 19.10.2000 року,
згідно якого домогосподарством є
сукупність осіб, які спільно
проживають в одному житловому
приміщенні або його частині,
забезпечують себе всім необхідним для
життя, ведуть спільне господарство,
повністю або частково об'єднують та
витрачають кошти. Взаємність прав та
обов'язків передбачає наявність як у
жінки, так і у чоловіка, особистих
немайнових і майнових прав та
обов'язків, які можуть випливати,
зокрема, із нормативно-правових актів,
договорів, укладених між ними, звичаїв.

Згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та
чоловік проживають однією сім'єю, але
не перебувають у шлюбі між собою, або у
будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними. На майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

Пленум Верховного Суду України у
пункті 20 постанови № 11 від 21.12.2007р. «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» роз'яснив, що
при застосуванні ст. 74 СК України, що
регулює поділ майна осіб, які
проживають у фактичних шлюбних
відносинах, судам необхідно
враховувати, що правило зазначеної
норми поширюється на випадки, коли
чоловік та жінка не перебувають у
будь-якому іншому шлюбі і між ними
склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю.

Шлюб між позивачем ОСОБА_1 та його
колишньою дружиною був розірваний
рішенням суду 20.10.2012 року, тому з цього
моменту може бути встановлений факт
його перебування в фактичних шлюбних
відносинах з відповідачкою ОСОБА_3

Згідно зі ст. 60 СК України, майно,
набуте подружжям під час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності,
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини самостійного
заробітку. Вважається, що кожна річ,
набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

За ст. 63 СК України, дружина та чоловік
мають рівні права на володіння,
користування і розпорядження майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Враховуючи викладене, суд вважає
необхідним визнати домогосподарство
по АДРЕСА_1 в м. Лебедині Сумської
області спільною сумісною власністю
сторін.

Щодо позову в частині повернення
належних позивачу на праві особистої
власності теевізора та DVD- програвача,
суд вважає, що він підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного:

Частиною 3 ст. 10 та частиною 1 ст. 60 ЦПК
України визначено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень. Ст. 61, ч.1 ЦПК
України передбачено, що не підлягають
доказуванню обставини, визнані
сторонами.

В судовому засіданні не надано
належних та достовірних доказів
належності вказаних предметів
позивачу, але відповідачка та її
представник визнали факт належності
позивачу теевізора «Сатурн» і не
заперечують проти його повернення
власнику, тому на підставі ст.61 ЦПК
України позов в цій част ині підлягає
задоволенню, а оскільки факт
належності позивачу DVD- програвача не
доведений останнім та не визнаний
відповідачкою, суд не найшов підстав
для задоволення позову в цій частині.

Проаналізувавши сукупність доказів,
наданих сторонами, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
знайшли своє підтвердження в судовому
засіданні та підлягають частковому
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею та документально
підтвердженні судові витрати.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 57, 58, 60, 88, 208, 209, 212,
215, 218 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 63,69, 70, 74 СК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу в період з
20.10.2012 року по 24.03.2013 року, визнання
житлового будинку з надвірними
спорудами спільною сумісною власністю
та визнання права власності на ?
частину спільного майна, витребування
особистого майна задовольнити
частково.

Встановити факт проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 в період з 20.10.2012 року по 24.03.2013
року.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право
спільної сумісної власності на
житловий будинок з належними до нього
спорудами та будівлями, розташованими
за адресою: м.Лебедин Сумської області
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
частку в спільному сумісному майні: 1/2
частину житлового будинку з надвірними
спорудами, розташованими за адресою:
м.Лебедин Сумської області АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_3 передати ОСОБА_1
належний йому на праві власності
кольоровий телевізор «Сатурн»
вартістю 2400 грн..

В позові про повернення ОСОБА_1 ДВД
-програвача вартістю 530 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 250 грн..,
понесені ним при сплаті судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Сумської області через
Лебединський районний суд протягом 10
днів з дня його проголошення, а особами,
які не присутні в судовому засіданні
при проголошенні рішення - протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Суддя
Гура А. О.