Справа № 249/4374/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 жовтня 2013 р.
м.Шахтарськ

Шахтарський міськрайонний суд
Донецької області в складі:

головуючого судді
Вірченко О.М.,

при секретарі
Грузновій О.М.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

розглянув в порядку заочного розгляду
у відкритому судовому засіданні в залі
суду в приміщенні Шахтарського
міськрайонного суду Донецької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Страхового товариства з
додатковою відповідальністю
«Гарантія» про відшкодування
моральної шкоди,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим,
що 01.07.2010 року водій ОСОБА_2, керуючи
автомобілем ДАЕWОО Lanоs, номерний знак
НОМЕР_1, рухаючись по дорозі
«Кременівка-Ялта», порушив вимоги
Правил дорожнього руху України, що
призвело до дорожньо-транспортної
пригоди. Вироком Володарського
районного суду Донецької області від
20.12.2010 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано
винним в скоєнні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Зазначила, що діями відповідача їй
завдано матеріальну та моральну шкоду.
Внаслідок ДТП позивачці були
спричинені тяжкі тілесні ушкодження та
тілесні ушкодження середньої важкості.
Вона перенесла тяжкі операції, довгий
час знаходилась на стаціонарному та
амбулаторному лікуванні. З цього
приводу позивач визнала фізичні та
моральні страждання. З 26.10.2010 року
висновком МСЄК позивачці була
встановлена 2 група інвалідності, з
26.10.2011 року - 3 група інвалідності
безстроково, встановлені обмеження у
виконанні роботи. Ця обставина
пригнічує позивача. До теперішнього
часу позивача виснажують нічні
кошмари, бо у ві сні вона знов переживає
події ДТП. Постійно позивач відчуває
фізичний біль, змушена постійно
лікуватися, що викликає моральні
страждання. Навіть хатня робота стала
для позивача важкою працею, навіть
просто сидіти довгий час позивач не
може. Позивач швидко втомлюється,
багато часу потребує для відновлення
сил. Все це тягне моральні страждання.
Між ОСОБА_2 та Страховим товариством з
додатковою відповідальністю
«Гарантія» було укладено договір
цивільно-правової відповідальності,
тому просила стягнути у відшкодування
моральної шкоди з Страхового
товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія» в межах
ліміту. Посилаючись на ст.ст. 23, 1166, 1167
ЦК України, просила стягнути у
відшкодування моральної шкоди з
Страхового товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія» 2500 грн, з
ОСОБА_2 27500 грн.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги уточнила, суду пояснила, що
01.07.2010 року з вини водія ОСОБА_2,
сталося ДТП. Вироком Володарського
районного суду Донецької області від
20.12.2010 року ОСОБА_2 визнано винним в
скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
286 КК України. Внаслідок ДТП їй,
позивачці були спричинені тяжкі
тілесні ушкодження та тілесні
ушкодження середньої важкості. Вона
перенесла тяжкі операції, довгий час
знаходилась на стаціонарному та
амбулаторному лікуванні. Вимушена
лікуватися постійно. З цього приводу
позивач визнала фізичні та моральні
страждання. Морально страждає з
приводу того, що в 23 роки стала
інвалідом. Стан здоров»я, постійний
фізичний біль, необхідність
лікуватися та постійно приймати ліки
пригнічує її. До теперішнього часу
позивач у ві сні переживає події ДТП.
Це викликає додаткові страждання та
душевний біль. Працювати як раніше вона
не може, дуже швидко втомлюється.
Навіть повсякденну роботу по дому
виконувати важко, доводиться
звертатися за допомогою до сторонніх
осіб. Не може довгий час навіть просто
сидіти. Визнання своєї немочі морально
пригнічує її. Між ОСОБА_2 та Страховим
товариством з додатковою
відповідальністю «Гарантія» було
укладено договір цивільно-правової
відповідальності, тому 01.11.2011 року
страхова компанія виплатила на її
користь страхове відшкодування
матеріальної шкоди за лікування у
розмірі 20983,98 грн. Моральну шкоду,
спричинену тілесними ушкодженнями,
фізичним болем, ушкодженням здоров»я,
ані Страхове товариство з додатковою
відповідальністю «Гарантія», ані
ОСОБА_2 не відшкодовували. Моральну
шкоду оцінює в 30000 грн. Додала, що
страхова компанія помилково
посилається на моральну шкоду, за
пошкоджений транспортний засіб, бо з
цього приводу моральна шкода їй не
спричинена і з цього приводу вона до
суду не зверталась. Просила позов
задовольнити, стягнути у відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров»я, з Страхового
товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія» в межах
ліміту 2550 грн, з ОСОБА_2 27450 грн.

Відповідач ОСОБА_2 не з»явився в судове
засідання, був належним чином
повідомлений про час та місце слухання
справи, заяви про розгляд справи за
його відсутністю не надав.

Відповідач Страхове товариство з
додатковою відповідальністю
«Гарантія» не направив свого
представника в судове засідання, надав
письмові заперечення, де вказав, що
позовні вимоги не визнає бо відсутній
предмет спору - 01.11.2011 року страхова
компанія виплатила на користь позивача
страхове відшкодування у розмірі 20983,98
грн., а також те, що на підставі полісу
про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів не передбачено відшкодування
моральної шкоди за пошкоджений
транспортний засіб. Доказів
спричинення моральної шкоди позивач не
навела. Просив відмовити у задоволенні
позову.

Судом, в межах заявлених позовних вимог
і на підставі наданих особами доказів,
встановлено наступні обставини та
визначені відповідно до них
правовідносини.

01 липня 2010 року водій ОСОБА_2, керуючи
автомобілем ДАЕWОО Lanоs, номерний знак
НОМЕР_1, рухаючись по дорозі
«Кременівка-Ялта», порушив вимоги
Правил дорожнього руху України, що
призвело до дорожньо-транспортної
пригоди.

Вироком Володарського районного суду
Донецької області від 20.12.2010 року
ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовими
рішеннями у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що набуло
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Між ОСОБА_2 та СТ з ДВ «Гарантія» було
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, який був чинним
на момент ДТП (Поліс № ВЕ/ 5521394). Ліміт
відповідальності за шкоду заподіяну
життю і здоров»ю складає 51000 грн.

З виписок з амбулаторної картки,
листків непрацездатності вбачається,
що ОСОБА_1 у період з 01.07.2010 року
багаторазово знаходилась на
стаціонарному та амбулаторному
лікуванні з приводу наслідків ДТП.

Згідно довідки МСЕК № 403255 від 26.10.2010
року позивачці встановлена 2 група
інвалідності у зв'язку з наслідками
дорожньо-транспортної травми від 01.07.2010
року, встановлені обмеження при
виконанні роботи, диспансерний нагляд
медичних спеціалістів. Дата
переогляду 26.10.2011 року.

Згідно довідки МСЕК № 059825 від 26.10.2011
року позивачці встановлена 3 група
інвалідності у зв'язку з наслідками
дорожньо-транспортної травми від 01.07.2010
року, встановлені обмеження при
виконанні роботи, диспансерний нагляд
медичних спеціалістів. Інвалідність
встановлена безстроково.

Відповідно до ст. 129 Конституції
України, ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Згідно з вимогами
ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Згідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України
моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я;

Згідно до ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини, крім
випадків, встановлених частиною другою
цієї статті.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України
моральна шкода, завдана каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, може бути
відшкодована одноразово або шляхом
здійснення щомісячних платежів.

Згідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди
і страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.3 ст. 22 Закону України
«Про «Про загальнообов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» (в редакції
закону яка діяла на 01.07.2010 року)
потерпілому відшкодовується також
моральна шкода, передбачена пунктами
1, 2 частини другої статті 23 Цивільного
кодексу України. Така шкода
відшкодовується у встановленому
судом розмірі відповідно до вимог
статті 23 Цивільного кодексу України.
При цьому страховик відшкодовує не
більше ніж 5 відсотків ліміту,
визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього
Закону. Різницю між сумою
відшкодування, визначеною судом, та
сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку
визнано винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування вимог про
відшкодування моральної шкоди позивач
посилалась на те, що тривалий час була
на стаціонарному та амбулаторному
лікуванні, на даний час потребує
постійного лікування, визнана
інвалідом у зовсім молодому віці - 23
року, інвалідність встановлена
безстроково, переносила та переносить
і на даний час фізичний біль та
стражданнях у зв'язку з каліцтвом,
звичайне життя змінилось, вимушена
додавати додаткові зусилля для
організації побуту, для виконання
повсякденної роботи по господарству
доводиться звертатися за допомогою до
сторонніх осіб.

Суд погоджується з доводами позивача,
що внаслідок ДТП їй спричинено
моральну шкоду фізичним болем та
стражданнями, яких вона зазнала у
зв'язку з каліцтвом. Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1
були заподіяні тілесні ушкодження, які
привели до інвалідності і безперечно
порушили нормальні життєві стосунки
позивача, потребували тривалого
лікування, потребують постійного
лікування і в майбутньому, потребують
додаткових зусиль для організації
повсякденного життя.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Згідно роз'яснень, наданих у п.9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31 березня 1995 року, із
подальшими змінами "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою
чи за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

За таких підстав, з урахуванням
обставин справи, тривалості лікування
позивача, тяжкості отриманих ним
тілесних ушкоджень, встановленні
інвалідності у зовсім молодому віці
безстроково, враховуючи вимоги
розумності і справедливості, визначає
розмір моральної шкоди в сумі 30000 грн., з
яких 2550 грн. (в межах ліміту
відповідальності страховика) треба
стягнути з СТ з ДВ «Гарантія», а 27450 грн
з особи, яка завдала шкоду, а саме з
ОСОБА_2

На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд
вважає необхідним стягнути з
відповідачів судовий сбір в дохід
держави.

На підставі ст.ст. 23, 1167, 1194 ЦК України,
Закону України „Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» № 1961-1У від 01.07.2004
року, керуючись ст. ст.3, 10, 15, 60, 209, 212-215
ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Страхового
товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія» про
відшкодування моральної шкоди
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у
відшкодування моральної шкоди 27450
(двадцять сім тисяч чотириста
п»ятдесят) грн.

Стягнути з Страхового товариства з
додатковою відповідальністю
«Гарантія» на користь ОСОБА_1 у
відшкодування моральної шкоди 2550 (дві
тисячі п»ятсот п»ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 та Страхового
товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія» судовий
збір у розмірі 229,4 грн.: з кожного по 114,7
грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
Шахтарським міськрайонним судом
Донецької області за письмовою заявою
відповідача, що повинна відповідати
формі і змісту, передбаченим ст. 229 ЦПК
України, та може бути подана
відповідачем протягом десяти днів з
дня отримання копії заочного рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційної
скарги не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.М.Вірченко