Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2013 року року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючого судді Леміш О.М.,

при секретарі Химинець О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ПП «ТФК Актив» про визнання договору недійсним та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою посилаючись на те, що 24.11.2011 року між ним та ПП «ТФК Актив» був укладений договір № 201215, предметом якого є надання відповідачем, системи послуг, спрямованих на придбання клієнтом товару. Підписуючи цей договір він мав на меті отримати швидкий кредит на придбання нерухомості, працівники ПП «ТФК Актив» запевнили його, що підписавши даний договір він отримає швидкий кредит в сумі 500 000 грн. та пояснили йому наступні умови: позивачу необхідно було сплатити на банківський рахунок відповідача перший гарантійний платіж в сумі 17 500,00 грн., чистий внесок в розмірі 2 083,34 грн., внесок в розмірі 17 500,00 грн., мінімальний платіж в розмірі 2 491,678 грн., загальний платіж в розмірі 3 533,34 грн., адміністративні витрати в розмірі 1 450,00 грн.,

Взяті на себе зобовязання відповідач не виконав, кредит йому не видали. На його звернення представник відповідача пояснив про неможливість на даний момент видачі йому кредиту в сумі 500 000 грн., оскільки у ПП «ТФК Актив» дуже велика кількість клієнтів, бажаючих отримати кредит, які знаходяться в черзі та які сплатили на багато більше чистих внесків на рахунок відповідача, у зв'язку з цим, мають першочергове право на отримання кредитних коштів. Таким чином ним було сплачено платежі на загальну суму 21 033,33 грн. та 105,00 грн., витрат на банківські послуги, але кредиту так і не отримав.

ОСОБА_1, вважає, що Договір № 201215 був укладений шляхом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики.

В судове засідання позивач ОСОБА_1, не зявився, однак надіслав на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ПП «ТФК Актив» в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, а тому в порядку ст. 169 ч.4 ЦПК України, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до наступних висновків:

24.1.2011 року між ПП «ТФК Актив», в особі ОСОБА_2 (надалі Компанія), та ОСОБА_1 (надалі Клієнт) був укладений договір № 201215, предметом якого є надання Компанією, яка діє від його імені в інтересах і за рахунок клієнта, системи послуг, спрямованих на придбання клієнтом товару.

За умовами договору та додатків до нього Компанія зобовязалась надати Клієнту товар грошові кошти в сумі 500 000 грн. для придбання будівельних матеріалів.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до вимог, що зазвичай ставляться.

З досліджених судом матеріалів слідує, що в момент підписання оспорюваного договору, позивач ОСОБА_1 товар грошові кошти в сумі 500 000 грн., не отримав, при цьому останній сплатив на банківський рахунок ПП «ТФК Актив» перший гарантійний платіж в сумі 17 500,00 грн., чистий внесок в розмірі 2 083,34 грн., внесок в розмірі 17 500,00 грн., мінімальний платіж в розмірі 2 491,678 грн., загальний платіж в розмірі 3 533,34 грн., адміністративні витрати в розмірі 1 450,00 грн.,

Позивачем було сплачено на банківський рахунок ПП «ТФК Актив» кошти на суму 21 033,33 грн., однак кредитні кошти так і не отримав.

Частиною 1 статті 230 ЦК України визначено, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно розяснень, що містяться в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009р. №9 р. правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину.

Частиною 2 статті 627 ЦК України передбачено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Це будь-яка діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або така, що спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, очікувані результати споживання тощо.

Судом встановлено, що в момент укладення договору представником ПП «ТФК Актив» позивачу ОСОБА_1 була надана неправдива, нечітка інформація стосовно підписаного договору, на протязі дії договору, відповідачем свої зобовязання щодо надання коштів не виконано, дії працівників «Компанії» є забороненими, які підпадають під норму ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», де вказано що підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору , а також, якщо підприємницька практика спонукає, або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б.

Згідно ч.1 ст.18 цього Закону виконавець послуг не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача за ч.2 ст.18 вказаного Закону.

Враховуючи положення п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняються дії як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Ці ознаки відслідковуються в діях ПП «ТФК Актив», які відображені в п.1.3. ст. 1 загальних умов програми «ТФК Актив» (надалі Умов): послуги, які є предметом договору, надаються шляхом формуванням спілки клієнтів Загальних умов програми «ТФК Актив», метою яких є придбання товару, а також п.п. 4.1.- 4.15., де зазначено, що Компанія організовує видачу коштів, коли їх буде достатньо. Термін «достатньо» не визначений даним договором. Видача коштів проводиться раз на місяць, позика видається на підставі поданих заяв клієнтів, це право надається клієнту, який сплатив найбільшу кількість платежів, а термін «позика» розтлумачується як документ, який дає право на отримання коштів, а не самі кошти, і видача навіть цього документа не забезпечує клієнту права отримати кредитні кошти. Програма даного підприємства «ТФК Актив» являється пірамідальною схемою, яка заборонена законодавством.

Окрім того, п. 7 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлює значення поняття «несправедливих умов» - це є надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника). Саме таке право надається ПП «ТФК Актив» у п.8.2. ст. 8 Загальних Умов програми, які додаються до договору № 201215 - «при розірванні Договору Компанія не відшкодовує клієнту сплачені ним гарантійний платіж, Внесок, 3 (три) чистих внески та адміністративні витрати ні за яких умов, що є порушенням норм законодавства.

Підписуючи вказаний договір, ОСОБА_1, довірився працівнику відповідача, з яким укладалася угода, як фахівцю у відповідній галузі правовідносин, і який не роз'яснив позивачу всіх умов договору, положень та наслідків підписання угоди, набуття права на отримання кредиту та порядок його видачі, чим створив неправильне сприйняття умов договору № 201215. У разі правильного роз'яснення умов та наслідків підписання договору, позивач ні в якому б разі не погодився на підписання такої угоди та сплату коштів відповідачу. Таким чином, було порушено право ОСОБА_1, як споживача послуг, після того, як відповідач відмовився від своєчасної та повної виплати коштів.

Частиною 6 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Відповідно до ст. 216 ЦКУ у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодуванні.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає вимоги ОСОБА_1, щодо визнання недійсним договору № 201215 від 24.11.2011 року укладеного між ним та ПП «ТФК Актив» та стягнення з ПП «ТФК Актив» коштів в сумі 21 033,33 грн., та 105,00 витрат на банківські послуги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.215, 216, 229, 230, 526 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 14, 60, 81, 88, 208, 209, 212-215, 224-226, 232, 233, 294 ЦПК України, суд,-

Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати договір № 201215 від 24.11.2011 року, укладений між ОСОБА_1 та ПП «ТФК Актив» - недійсним.

Стягнути з ПП «ТФК Актив» на користь ОСОБА_1 сплачені кошти на виконання договору №201215 від 24.11.2011 р. в сумі 21 033,3 гривень та 105,00 гривень витрат на банківські послуги.

Стягнути з ПП «ТФК Актив» на користь ОСОБА_1 сплачений позивачем судовий збір в розмірі 214,60 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Леміш О.М.