Справа № 152/1992/13-ц
У Х В А Л А

13 вересня 2013 року Шаргородський районний суд Вінницької області

Суддя Славінська Н.Л.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якому зазначила, що з 16.01.1996 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. З 1.04.2013 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, відповідач залишив сімю та проживає в батьків. За час перебування в шлюбі сторонами придбано транспортні засоби, які є спільним сумісним майном, а саме: легковий автомобіль DAEWOO LANOS TF 69Y, 2007 року випуску, зеленого кольору, тип ТЗ легковий седан Б, обєм двигуна 1498, номер кузова SUPTF69YD7W322876, номерний знак АВ 9404 АМ ; вантажопасажирський автомобіль Mercedes-Benz, 2008 року випуску; вантажопасажирський автомобіль FORD Transit, 1991 року випуску.

Відповідач є фізичною особою-підприємцем. Як сімя, вони спільно займалися підприємницькою діяльністю (торгівлею), за отримані кошти від підприємницької діяльності і були придбані вище вказані транспортні засоби. З квітня 2013 року вони проживають окремо, відповідач ОСОБА_2 ? частину доходів, які отримані від підприємницької діяльності, їй не надавав.

Відповідно до ст.61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ст. 61 СК України, обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Просить, в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, визнати за нею ОСОБА_1, право власності на транспортні засоби, а саме: легковий автомобіль DAEWOO LANOS TF 69Y, 2007 року випуску, зеленого кольору, тип ТЗ легковий седан Б, обєм двигуна 1498, номер кузова SUPTF69YD7W322876, номерний знак АВ 9404 АМ ; вантажопасажирський автомобіль FORD Transit, 1991 року випуску; стягнути з відповідача на її користь ? частину одержаних ним доходів від підприємницької діяльності у період з 1.04.2013 року до теперішнього часу; в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, залишити за відповідачем ОСОБА_2 право власності на вантажопасажирський автомобіль Mercedes-Benz, 2008 року випуску.

Вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки її подано з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства України.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину; наявність підстав для звільнення від доказування. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

В даній позовній заяві зазначені вимоги ст.119 ЦПК України не дотримані.

Позовна заява ОСОБА_1 не містить викладу обставин, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування, не зазначена ціна позову.

Так, позивачка у позовній заяві не зазначила доказів щодо обсягу спільно нажитого майна, наявного на період звернення з позовом до суду, не вказала вартість кожного предмета зазначеного в позові майна та джерело і час його придбання, зокрема, чи у період шлюбу воно придбано та чи подружжям.

При цьому позивачка не зазначає доказів у обґрунтування того, що у неї є труднощі із витребуванням будь-яких документів, що б підтверджували наявність майна, його обсяг, вартість, джерело і час його придбання.

Також, позивачка не зазначила ціни позову, в порушення вимог п.4 ч.1 ст.119 ЦПК України, вказавши, що ціна позову не визначена через те, що їй не відома вартість спірного майна, а також зазначивши, що ціну позову має визначити суд. Проте, позивачка не зазначає та не додає до позову доказів того, що неможливо зробити оцінку чи встановити вартість спірного майна, або доказів наявності перешкод у її визначенні, у звязку із чим, в порушення вимог ст.119 ЦПК України, не зазначає ціни позову щодо вимог майнового характеру про визнання за нею права власності на частину спільного майна подружжя та не оплачує, відповідно до ціни позову, судовий збір.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.80 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь ? частину одержаних відповідачем доходів від підприємницької діяльності у період, починаючи з 1.04.2013 року по теперішній час, проте, не зазначає конкретну суму, що підлягає стягненню з відповідача, не зазначає ціну цих позовних вимог в порушення п.4 ч.1 ст.119 ЦПК України, не оплачує судовий збір щодо вказаних вимог, не зазначає підстав для звільнення від оплати судового збору та доказів щодо невизначеності ціни позову в цій частині.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується.

Ствердження позивачки про те, що нею буде сплачено судовий збір після визначення його розміру судом, суперечить вимогам ст.119 ЦПК України, якою передбачено, що суд може попередньо визначити розмір судового збору, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент предявлення позову встановити точну його ціну не можливо, тоді як позивачкою не зазначено ціни позову взагалі, а також доказів того, що неможливо зробити оцінку чи встановити вартість спірного майна та суму стягнення, або доказів наявності перешкод у її визначенні.

Пунктом 1 частини 2 ст.4 ЗУ Про судовий збір встановлено розмір ставки судового збору при зверненні до суду із позовною заявою майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно з ст.121 ЦПК України, позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України, або позивачем не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху.

Відтак, вказана позовна заява, згідно з ст.121 ЦПК України, підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 121,210 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя залишити без руху.

Повідомити позивачку про необхідність виправлення недоліків позовної заяви у строк, який не може перевищувати трьох днів з дня отримання даної ухвали, шляхом подачі на виконання даної ухвали позовної заяви із виправленими недоліками в канцелярію Шаргородського районного суду і розяснити, що в разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатися неподаною і повернута їй.

Суддя: