АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2013 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого Лисичної Н.М.

суддів Баранніка О.П., Городничої В.С.

при секретарі Матвієнко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ „Центральний універмаг" про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

19.07.2013 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з вищезазначеним позовом до ТДВ „Центральний універмаг" про зобов'язання вчинити певні дії та просила зобов'язати ТДВ "Центральний універмаг" надати ОСОБА_2 письмову згоду на вилучення частини земельної ділянки під об'єктом нерухомості: прибудова літ. А1-4 до будівлі літ. А-4 "Торгівельний центр" за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування вимог посилалась на те, що вона є власником нежитлових приміщень у прибудові літ. А1-4 до будівлі літ. А-4 "Торгівельний центр" за адресою: АДРЕСА_1, та бажає оформити право оренди земельної ділянки під вказаним об'єктом нерухомості. На її заяву про надання згоди на вилучення частини цієї земельної ділянки відповідач не відповів.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2013 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог на тій підставі, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах апеляційної скарги і позовних вимог колегія суддів вважає необхідним скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

При розгляди справи судом першої інстанції правильно було встановлено, що позивач є власником нежитлових приміщень 1 та 2 поверхів у прибудові літ. А1-4 до будівлі літ. А-4 "Торгівельний центр" за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18831643 від 15.05.2008 року.

Земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, на якій розташована прибудова літ.А1-4 є частиною ділянки, що перебуває в постійному користуванні відповідача, згідно державного акта на право постійного користування землею серія ДПД 66, виданого на ім'я АТ " Центральний універмаг" правонаступником якого є ТДВ " Центральний універмаг".

27.09.2012 року Позивачем на адресу Відповідача було направлено лист з проханням надати нотаріально засвідчену згоду на вилучення частини земельної ділянки під прибудовою літ.А1-4 до будівлі літ.А-4 за адресою: АДРЕСА_1, яка залишена без відповіді, що і стало причиною звернення Позивачем до суду з вимогою про зобов'язання Відповідача надати таку згоду в примусовому порядку.

Враховуючи, що представником відповідача було подано заяву про застосування строків позовної давності, а позивач про порушення свого права з боку відповідача дізнався з листа-відповіді від 27.12.2012 р. першого заступника міського голови про обов'язковість надання нотаріально посвідченої згоди землекористувача на вилучення земельної ділянки, і в суд з позовом звернувся 19.07.2013 р., суд відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України зробив правильний висновок, що позивачем строк позовної давності не пропущений.

Відповідно до частини 2 статті 120 ЗК України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

З урахуванням зазначеного судом правильно було звернуто увагу на те, що на момент отримання Позивачем у власність об'єкта нерухомості, чинне законодавство не визначало перехід права власності на нерухоме майно, як підставу для автоматичного припинення права постійного користування відповідною земельною ділянкою попереднього землекористувача.

Відповідно до положень ч.5 ст.116 ЗК України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадилося лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, оформлення новим власником нерухомості права користування земельною ділянкою, повинно було проводитися з дотриманням вимог ст.ст. 141, 142 ЗК України.

Згідно зі статтею 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Стаття 142 ЗК України визначає, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Отже, за змістом наведених норм, письмова згода на припинення права постійного користування землею (її частиною), є добровільною дією, що виключає можливість спонукання особи до надання такої згоди примусово, в судовому порядку.

Способи захисту прав юридичних та фізичних осіб на земельні ділянки, передбачені статтею 152 ЗК України, є спеціальними нормами для земельних правовідносин.

Частиною 3 статті 152 ЗК України визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Враховуючи зазначене суд обґрунтовано відмовив в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 про зобов'язання Відповідача надати Позивачеві письмову згоду на вилучення частини земельної ділянки під об'єктом нерухомості такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, такий спосіб захисту права, не передбачений чинним законодавством.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують.

Ухвалене по справі рішення суду є законним і обґрунтованим, тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст..ст.303, 307, 308 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді