Справа№592/5461/13-ц
Провадження №2/592/1743/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року

м.Суми

Ковпаківський районний суд
м.Суми у складі:

головуючого судді Чернобая О.І.,

при секретарі Дегтяренко В.М.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

третьої особи з самостійними вимогами
ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ковпаківського
районного суду м.Суми цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ
майна, що є об’єктом спільної сумісної
власності подружжя, позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про поділ майна, що є об’єктом
спільної сумісної власності подружжя,
позовом третьої особи з самостійними
вимогами на предмет спору ОСОБА_5 про
визнання за нею права власності на
майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_6, який
обґрунтувала тим, що з 25.04.2003 року по
12.11.2012 року перебувала з ним у
зареєстрованому шлюбі, після чого шлюб
між ними був розірваний за рішенням
суду. За час спільного проживання ними
було набуте різне майно на загальну
суму 87130 грн. Також у 2006 році ними був
проведений ремонт у будинку за адресою:
м.Суми, вул.Белгородська, буд.2, вартість
ремонту складає 20 000 грн. Провели до
будинку комунікації, а саме провели
газ, воду, телефон, крім цього, у 2010 році
були замінені вікна та двері на що було
витрачено 5000 грн. Під час спільного
проживання у 2009 році був збудований
гараж , сарай, здійснена укладка
асфальту у дворі, на що було витрачено
понад 20 000 грн. Вказане домоволодіння
належить відповідачу, а збудовані на
його території об’єкти і споруди, які
були зроблені під час їхнього
спільного проживання відокремити без
шкоди для об’єктів неможливо, тому
вона хоче визнати за собою право
власності на рухоме майно, яке
залишилось у відповідача, а за
відповідачем визнати право особистої
власності на автомобіль ЗІЛ та інше
майно, що об’єктом спільної власності
та таке, яке не можливо відокремити
ремонт у будинку, укладку асфальту,
будівництво гаражу та сараю.

В свою чергу відповідач
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 також про поділ спільно
нажитого з нею майна в якому зазначив,
що в своєму позові його колишня дружина
вказала не все майно, яке було придбане
ними за час шлюбу і яке підлягає
розподілу, а саме вона не вказала майна,
яке вона забрала собі після розірвання
шлюбу, тому він доповнив перелік цього
майна і просить суд розділити майно по
зазначену ним варіанту, а також просить
залишити автомобіль ЗІЛ у спільному
користуванні, просить стягнути з
ОСОБА_1 на його користь компенсацію за
частку у спільному майні подружжя у
розмірі 8300 грн. та ? частину грошових
коштів за проведений ремонт в квартирі
колишньої дружини у 2010-2011 роках у
розмірі 15 000 грн.

Третя особа з самостійними вимогами на
предмет спору ОСОБА_5 подала позов, який
був об’єднаний в одне провадження і в
якому вона зазначила, що позивачка по
первісному позову ОСОБА_1 просить суд
провести розподіл майна, яке на її
думку є майном подружжя набутого за час
шлюбу, а саме на побутові предмети. Крім
того, стверджує, що у 2006 році нею та
відповідачем було проведено ремонт в
будинку № 2 по вул.Белгородській в
м.Суми на суму 20 000 грн., у 2009 році
збудовано гараж, сарай, здійснено
укладку асфальту, у 2010 році замінені
вікна та двері. Також позивачка
стверджує, що цей будинок належить
відповідачу. Однак, вказаний житловий
будинок належить їй на праві власності,
вказані ремонтні роботи робила вона за
власні кошти, побутові речі, на які
позивачка просить визнати право
власності придбавались за її власні
кошти, які вона давала своєму сину
ОСОБА_3 і позивачка не має відношення до
цих речей. Тому просить визнати за нею
право власності на побутові речі, яки
позивачка ОСОБА_1 просить передати їй у
власність, а також просить визнати за
нею право власності на систему газо і
водопостачання та будівельні
матеріали.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази по справі вважає, що
всі три позови задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що
позивачка і відповідач по первісному
позову ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 25.04.2003 року по
12.11.2012 року, після чого шлюб між ними був
розірваний за рішенням суду.

Як позивачка, так і
відповідач в судовому засіданні
підтвердили, що зазначене позивачкою у
своєму позові мано: пилосос “Самсунг”,
вентилятор “Вітек”, праска “Вітек”,
фритюрниця, електром’ясорубка
“Белвар”, фотоапарат “Олімпус”,
холодильник “Сіменс”, скутер,
мікрохвильова піч “LG”, телевізор
“Соні”, DVD програвач, плазмовий
телевізор “Самсунг”, пральна машинка
“LG”, набір шаф, м’які меблі, ліжко,
тюль, штори, постільна білизна,
супутникова антена було придбане під
час перебування їх у зареєстрованому
шлюбі.

При цьому позивачка
зазначила вартість цього майна на
власний розсуд не обґрунтувавши
належним чином вказану нею вартість.

Відповідач ОСОБА_3 заперечує
проти вартості спірного майна
зазначеного позивачкою.

В свою чергу відповідач
ОСОБА_3 просить виділити йому у
власність скутер, а позивачці виділити
у власність майно, яке вона після
розлучення забрала собі, а саме:
комп’ютер, жаростійкий посуд, міксер
“Вітек”, електричний чайник, ваги
напільні, ваги електричні, фін
“Вітек”, хлібопічку, два обігрівачі,
набір каструль, два набори столових
предметів, набір чашок, набір тарілок,
постільну білизну, комод зазначивши
вартість цього майна на свій розсуд.

Позивачка ОСОБА_1
підтвердила суду, що дійсно це майно
придавалося під час перебування у
шлюбі і що дійсно вона забрала це майно
собі після розлучення, але вона
категорично не згодна з оцінкою даного
майна, зазначеною відповідачем.

Крім цього, третя особа з
самостійними вимогами на предмет спору
ОСОБА_5 просить суд визнати за нею право
власності на все майно, яке позивачка
зазначила у своєму позові, вказавши, що
це майно було придбане за її власні
кошти.

На деякі побутові речі
ОСОБА_5 були надані товарні чеки та
гарантійні талони, однак в них не
зазначено хто саме купував ці речі.

На пропозицію суду провести
по справі товарознавчу експертизу з
метою оцінки спірного майна, яке
сторони просять розділити, як
позивачка ОСОБА_1 так і відповідач
ОСОБА_3 категорично відмовились. від
проведення даної експертизи. Третя
особа з самостійними вимогами ОСОБА_5
також не бажає проводити по справи
експертну оцінку спірного майна.

У відповідності з вимогами
ч.1 ст.143 ЦПК України для з'ясування
обставин, що мають значення для справи
і потребують спеціальних знань у
галузі науки, мистецтва, техніки,
ремесла тощо, суд призначає експертизу
за заявою осіб, які беруть участь у
справі.

Тобто, виходячі з даної норми закону
судова експертиза призначається
виключно за заявою осіб, які беруть
участь у справі. Коментована стаття не
дає право суду призначити експертизу з
власної ініціативи.

Без призначення і
проведення по справі товарознавчої
експертизи щодо оцінки спірного майна,
яке підлягає розподілу не можливо
розділити це майно між подружжям
ОСОБА_5 і не можливо об’єктивно
розглянути дану справу, тому
враховуючи, що сторони категорично
відмовились від проведення вказаної
експертизи в задоволенні позову ОСОБА_1
та ОСОБА_3 слід відмовити.

Також, не підлягає
задоволенню позов третьої особи з
самостійними вимогами ОСОБА_5, оскільки
вона не дала суду жодних доказів про те,
що зазначені нею предмети побуту
придбавались за її власні кошти і не
надала суду документів на
підтвердження цієї її вимоги.

Визнання за нею права власності на
систему газо та водопостачання не
підлягає задоволенню, оскільки
документи на газо та водопостачання
виписані на неї, тому суд не може
повторно визнавати за нею це право.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 143,
212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1
про визнання за нею права особистої
власності на пилосос “Самсунг”,
вентилятор “Вітек”, праску “Вітек”,
фритюрницю, електром’ясорубку
“Белвар”, фотоапарат “Олімпус”,
холодильник “Сіменс”, скутер,
мікрохвильову піч “LG”, телевізор
“Соні”, DVD програвач, плазмовий
телевізор “Самсунг”, пральну машинку
“LG”, набір шаф, м’які меблі, ліжко,
тюль, штори, постільну білизну, антену
та визнання за ОСОБА_3 права особистої
власності на автомобіль “ЗІЛ” та інше
майно, що є об’єктом спільної сумисної
власності та такі, які не можна
відокремити ремонт у будинку, укладку
асфальту, будівництво гаражу та сараю
– відмовиті за необґрунтованістю.

В задоволенні позову ОСОБА_3
про визначення часток у спільному
майні виділення у власність йому
скутеру, виділення у власність ОСОБА_1
комп’ютеру, жаростійкого посуду,
міксеру “Вітек”, електричного
чайнику, ваги напільні, ваги
електричні, фен “Вітек”, хлібопічку, 2
обігрівача, набору кастрюль, набору
столових предметів, набору чашок,
набору тарілок, постільну білизну,
комод, залишення у спільному
користуванні автомобіля “ЗІЛ”,
стягнення з ОСОБА_1 на його користь
компенсації за частку у спільному
майні подружжя в сумі 8500 грн., та ?
частину грошових коштів за проведений
ремонт у сумі 15 000 грн. – відмовиті за
необґрунтованістю.

В задоволенні позову
третьої особи з самостійними вимогами
на предмет спору ОСОБА_5 про визнання за
нею права власності на майно –
відмовити у повному обсязі за
необґрунтованістю вимог.

Рішення може бути оскаржене
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду Сумської області через
Ковпаківський районний суд м. Суми
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

О.І. Чернобай