Справа № 1306/1032/12
Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/783/4627/13
Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Шумської Н.Л., Струс Л.Б.

з участю секретаря Березюка О.З.

та з участю ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 23 квітня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до Інтернет-ресурсу
«Дрогінфо», ОСОБА_5, третя особа на
стороні відповідача ОСОБА_3 про захист
честі, гідності, ділової репутації та
відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

Рішенням Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 23.04.2013
року у задоволенні вищезазначеного
позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2. В
апеляційній скарзі вважає рішення
незаконним, необгрунтованим,
прийнятим з порушенням норм
матеріального і процесуального права.
Вважає, що відповідач у публікації
незаконно використав прізвище
позивача без його згоди та з метою
очорнити його. Відповідач поширив
негативну інформацію про позивачка,
яка не відповідає дійсності. Вважає
також, що публікація не є оціночним
судженням, а є прямим обвинуваченням
його у вчиненні протиправних дій.

Просить рішення скасувати, ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скаргу слід відхилити з
таких підстав.

Нормами ст. ст. 10, 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з»ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким
вимогам відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в
якому просить визнати інформацію
опубліковану на сайті Дрогінфо в
мережі Інтернет 16.01.2012 року
«ІНФОРМАЦІЯ_1», в розділі «Новини
Дрогобича» під рубрикою «Плітки»,
неправдивою по відношенню до нього.
Позивач вважає, що вказана
стаття-казка стосується безпосередньо
його, так як у змісті даної казки
згадується його прізвище - ОСОБА_2.
Оскільки в даній публікації відносно
дійових персонажів вживаються
звинувачення в обкраданні,
хабарництві, то вважає, що в такому
вигляді казка порочить його честь,
гідність та ділову репутацію.

За змістом ст. 277 ЦК України фізична
особа, особисті немайнові права якої
порушено внаслідок поширення про неї
недостовірної інформації має право на
відповідь, а також на спростування
цієї інформації.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009
року «Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи» при
розгляді справ зазначеної категорії
суди повинні мати на увазі, що
юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи , тобто позивача; в)
поширення недостовірної формації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

Районним судом установлено, що дійсно
16.01. 2012 року на сайті «Дрогінфо» було
опубліковано статтю під назвою «Казка
про азійсько-дрогобицьку
університетську династію або Чому до
влади рвуться невдахи і банкрути»,
зокрема такого змісту:

«Яскравим прикладом повного
песимістичного розладу (розпаду) є один
з вищих навчальних закладів славного
міста Дрогобича».

«Далі за сюжетом казки мало б ітися про
інших сірих персонажів від убогої
царської влади , які обовванюють,
крадуть, беруть, друть з бідного
народу десять шкур та рвуться до
подальшого вічного корита (Великий
Магістр Нью-Йоркської какадемії
Монах-Чернець, Дуб Зелений
Пещенко-Розпещенко, Пан Миколка-дурник,
Іванко-пиячок, Миронко-бджоляр,
Марічка-чортополох, Танька-облігація
та ін.).

Псевдонім автора статті - Дідусь Панас,
казкар.

Відмовляючи у задоволенні позову
суд першої інстанції вірно виходив з
недоведеності, що поширена інформація
стосується безпосередньо позивача,
оскільки у публікації згадується
казковий персонаж «Монах-Чернець»,
жодних згадок про особу позивача -
ОСОБА_2, в тій чи іншій впізнавальній
формі немає.

Згідно з роз»ясненнями, викладеними у
п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи», відповідно до
частини другої статті 47-1 Закону
України «Про інформацію» оціночними
судженнями, за винятком образи чи
наклепу, є висловлювання, які не
містять фактичних даних, зокрема
критика, оцінка дій, а також
висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, з огляду на характер
використання мовних засобів, зокрема
гіпербол, алегорій сатири. Оціночні
судження не підлягають спростуванню
та доведенню їх правдивості. Таким
чином, відповідно до ст. 277 ЦК України
не є предметом судового захисту
оціночні судження, думки, переконання,
критична оцінка певних фактів і
недоліків, які, будучи вираженням
суб»єктивної думки і поглядів
відповідача, не можна перевірити на
предмет їх відповідності дійсності (на
відміну від перевірки дійсних фактів)
і спростувати, що відповідає
прецедентній судовій практиці
Європейського суду з прав людини при
тлумаченні статті 10 Конвенції.

Якщо особа вважає, що оціночні
судження або думки, поширені в засобі
масової інформації, принижують її
гідність, честь чи ділову репутацію, а
також інші особисті немайнові права,
вона вправі скористатися наданим їй
частиною першої статті 277 ЦК та
відповідним законодавством правом на
відповідь, а також на власне
тлумачення справи ( стаття 37 Закону про
пресу, стаття 65 Закону України «Про
телебачення і радіомовлення») у тому ж
засобі масової інформації з метою
обгрунтування безпідставності
поширених суджень, надавши їм іншу
оцінку.

Суд також прийшов до правильного
висновку про те, що зазначена в статті
інформація за своїм змістом, способом
побудови речення, характером
використання мовних засобів не є такою,
що містить фактичні дані, а є
оціночними судженнями.

Право висловлювати судження,
оцінки, думки гарантовано ст.34
Конституції України. Це право
закріплено також у ст. 10 Європейської
конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, яка
відповідно до ст. 9 Конституції України
є складовою частиною національного
законодавства.

Зазначені оціночні судження,
думки та переконання не є предметом
судового захисту, оскільки, будучи
вираженням суб»єктивної думки й
поглядів автора статті, не можуть
бути перевіреними на предмет
відповідності їх дійсності.

Висновки суду достатньо мотивовані і
підтверджені доказами, наявними в
матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам
процесуального та матеріального
права, обставинам справи, доводи скарг
висновків суду не спростовують, тому
колегія суддів підстав для скасування
рішення суду не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 п.1 ст.314, ст.315,
ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,
-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 23 квітня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Шандра М.М.

Судді:

Шумська Н.Л.

Струс Л.Б.