Справа № 2-476/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2013 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Войтенко Т. В. ,

при секретарі -Злобарю А. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В :

В липні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 шляхом здійснення самозахвату безпідставно користується частиною земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, шляхом самовільного перенесення паркану, що розділяє ділянки за адресами по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_1 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 26 вересня 2003 р.

Посилаючись на те, що збудований відповідачкою поза межею паркан порушує право власності позивачки, остання звернулася до суду з даним позовом, в якому просила зобов'язати ОСОБА_2 знести паркан, що розмежовує земельні ділянки по АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1, як самочинно побудований, вивезти будівельне сміття та відновити стан земельної ділянки відповідно до даних земельного кадастру (т.1, а.с.31-33).

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 21 березня 2011 року до участі у даній справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено ОСОБА_3 як користувача суміжної з відповідачкою ділянки.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 21 квітня 2011 року провадження у даній справі зупинялося до набрання законної сили судовим рішенням про скасування державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 26 вересня 2003 р., виданого на ім'я позивачки.

14 грудня 2011 року провадження у даній справі було відновлено, однак в подальшому неодноразово зупинялося у зв'язку проведенням будівельно-технічної експертизи для вирішення питання, чи відповідає існуючий паркан, що розділяє ділянки позивачки та відповідачки, межі за Державним актом про право власності на земельну ділянку на ім'я позивачки ОСОБА_1.

Будівельно-технічну експертизу проведено не було, а тому в порядку звернення на договірних засадах КП «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі» було встановлено (відновлено) межі земельної ділянки, що належить на праві власності позивачці.

Посилаючись на наявність Акту про встановлення невідповідності межі ділянки та встановленого паркану, позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила зобов'язати відповідачку ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 20,12 кв.м., що належить позивачці на праві власності, знести паркан, що розмежовує земельні ділянки як самочинно збудований, вивезти будівельне сміття та відновити стан земельної ділянки відповідно до даних земельного кадастру та технічної документації (т.2, а.с.1-2).

У судовому засіданні представники позивачки позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з викладених у позові підстав.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, про розгляд справи була повідомлена належним чином, під час проведення попередніх судових засідань просила відмовити у задоволенні позову (т.2, а.с.29).

Третя особа по справі при винесенні рішення поклалася на розсуд суду, пояснивши, що не цікавиться, як саме встановлено паркан ОСОБА_2 з протилежного від ОСОБА_3 боку.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у зв'язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі є сусідніми землекористувачами.

Так, земельна ділянка площею 0,0521 га по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 26 вересня 2003 року (т.1, а.с.24).

Користувачем сусідньої земельної ділянки по АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 Докази про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки за цією адресою у власність в матеріалах справи відсутні.

Сторонами та їх представниками не заперечувалося, що між земельними ділянками відповідачкою по справі ОСОБА_2 встановлено паркан.

Посилаючись на те, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку позивачці передано більшу ділянку, ніж фактично перебуває у користуванні позивачки, а також те, що ділянка повинна мати форму прямокутника, а відповідача встановила паркан таким чином, що форма змінена та площа зменшена, позивачка ОСОБА_1 звернулася з даним позовом, та її права підлягають захисту даним судовим рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що 25 травня 2012 року представник позивачки звернулася до Комунального підприємства «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі» із заявою про виконання комплексу робіт по відновленню меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 (т. 2, а.с. 39).

За результатами виконаних робіт було складено технічну документацію із землеустрою, в якій зафіксовано знищення межових знаків, встановлено 6 поворотних точок земельної ділянки та зазначено, що межа земельної ділянки, яка належить на праві власності позивачці, повинна межувати із земельною ділянкою відповідачки по умовній лінії з точки 6 в точку 1 по прямій лінії, в той час, коли фактично проходить по паркану з відхиленням від межі в різних точках на 32, 40, 85, 110, 92 см (т. 2, а.с.33-50).

Таким чином, на підставі даної технічної документації, суд приходить до висновку про доведеність факту порушення відповідачкою права власності на земельну ділянку позивачки, а тому й про можливість задоволення позовних вимог.

Так, відповідно до Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 5 листопада 2012 року, складеного Головним управлінням земельних ресурсів КМДА, було виявлено, що ОСОБА_2 використовує частину належної на праві власності позивачці земельної ділянки площею 20,12 кв. м. самовільно (т. 2, а.с. 51).

Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, зокрема шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення, застосування інших, передбачених законом способів, зокрема й у спосіб зобов'язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самовільно збудованого паркану відповідно до ст. 391 ЦК України.

Відповідно до ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 потрібно задовольнити та зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 20,12 кв.м., що належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 26 вересня 2003 року, шляхом знесення за власний рахунок самовільно збудованого паркану, що розмежовує земельні ділянки по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1.

А також потрібно зобов'язати ОСОБА_2 привести земельну ділянку площею 20,12 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, що прилягає до межі із земельною ділянкою по АДРЕСА_2, у придатний до використання стан відповідно до даних земельного кадастру та технічної документації на земельну ділянку по АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 12, 80, 116, 125, 126, 212 Земельного кодексу України, ст.ст. 3,10, 11, 60, 209, 213-215, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 20,12 кв.м., що належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 26 вересня 2006 року, шляхом знесення за власний рахунок самовільно збудованого паркану, що розмежовує земельні ділянки по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 привести земельну ділянку площею 20,12 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, що прилягає до межі із земельною ділянкою по АДРЕСА_2, у придатний до використання стан відповідно до даних земельного кадастру та технічної документації на земельну ділянку по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Подільський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. В. Войтенко