Номер провадження: 22-ц/785/1634/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2013 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Таварткіладзе О.М., Кравця Ю.І.,

секретаря Книгиницького О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2015 року, в цивільній справі за позовною заявою Приватного підприємства «ВУДВОРК» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення у солідарному порядку грошових коштів за договором підряду, -

встановила:

12.01.2015 року ПП «ВУДВОРК» звернулося до суду з позовом, який доповнило в судовому засіданні (а.с.55-58), та в остаточній його редакції просило:

- стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_2 і ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 187200 грн., що еквівалентно 7500 дол. США на день подання уточненої позовної заяви,

- стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_2 і ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 33050 грн.,

- стягнути солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 30000 грн. та сплачений судовий збір посилаючись на те, що відповідачі, як подружжя, в інтересах своєї сімї уклали з позивачем 28.02.2014 року договір на виконання робіт з виготовлення та монтажу металевого каркасу, деревяних сходів з підступеньками згідно затвердженого проекту. Вартість цих робіт була обумовлено у розмірі 7500 дол. США за курсом НБУ. Пізніше був укладений додатковий договір доповнення до договору від 28.02.2014 року, за умовами якого позивач зобовязався виготовити відповідачам паркетну дошку з натурального дерева «ясень» для покриття підлоги площею 80,5 кв. метрів. При цьому сторонами було договорено, що вартість виготовлення 1 кв. метри дошки паркету становить 700 грн.

Позивач виконав умови укладених договорів, виготовив паркетну дошку площею 70 кв. метрів, та змонтував на квартирі відповідачів деревяні сходи з підступеньками, про що було складено відповідно акта приймання-передачі виконаних робіт від 24.03.2014 року, та погодив виконання робіт з покриття лакофарбовими матеріалами деревяних сходів та підступеньків. Але подальші роботи проведені не були, оскільки відповідачі просили перенести термін закінчення робіт, у звязку з відсутністю у них грошових коштів для розрахунку за виконану роботу. В якості гарантії за оплату виконаних робіт ОСОБА_2 і ОСОБА_4 запропонували залишити у позивача виготовлені деревяні сходи, підступеньки та паркетну дошку.

18.08.2014 року позивач закінчив виконання робіт за договором підряду з виготовлення та монтажу металевого каркасу, деревяних сходів з підступеньками у повному обсязі, а відповідачі перевірили якість виконаної роботи та підписали акта прийому здачі виконаних робіт від 24.03.2014 року. Незважаючи на виконану позивачем роботу за вказаними вище договорами, відповідачі не сплатили її вартість, у звязку із чим підприємство вимушене було звернутися до суду із цим позовом. Крім того, що відповідачі не сплативши вартість виконаних робіт звернулися до правоохоронних та податкових органів із скаргами на шахрайські дії керівника ПП «ВУДВОРК», чим завдали приватному підприємству моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги ПП «ВУДВОРК» не визнав у повному обсязі зазначивши, що вартість виконаних робіт за договором від 28.02.2014 року була сплачена позивачу у повному обсязі, про що є відмітка на договорі. Але виконані позивачем роботи не були ним прийняті у звязку з тим, що у роботі були виявлені недоліки, про що було зазначено в акті приймання-передачі виконаних робіт від 24.03.2014 року. Встановлені недоліки роботи не були усунуті позивачем, тому він вимушений був направити на адресу ПП «ВУДВОРК» письмову відмову у прийнятті робіт з мотивованими недоліками, та вимушений був укласти з іншим підприємцем договір на усунення цих недоліків.

Відповідач ОСОБА_2 також не визнав позовні вимоги про стягнення вартості робіт з виготовлення паркетної дошки у розмірі 33050 грн. посилаючись на те, що згідно укладеного додаткового договору позивач зобовязаний був виготовити і встановити паркетну дошку. Загальна вартість робіт з виготовлення паркетної дошки та її встановлення була визначена у договорі в розмірі 700 грн. за 1 кв. метр. Але позивач відмовився виконувати ці роботи посилаючись на те, що курс долара за цей період часу виріс, і тому відповідач повинен доплатити вартість робіт з виготовлення паркетної дошки. Крім того, позивач наполягав на тому, що у вартість робіт з виготовлення паркетної дошки не входить вартість робіть з її встановлення.

Рішенням Приморського мрайонного суду м. Одеси від 09.09.2015 року позовні вимоги ПП «ВУДВОРК» задоволені частково. Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь позивача грошові кошти у розмірі 1000 дол. США, що за курсом НБУ складає 24658 грн. 62 коп., грошові кошти у розмірі 26700 грн. та судовий збір у розмірі 300 грн. та 491 грн. 17 коп.. В задоволенні решти позовних вимог ПП «ВУДВОРК» відмовлено.

В апеляційній скаргі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог ПП «ВУДВОРК» скасувати у звязку з порушенням судом норм матеріального і процессуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

За правилами ч.1ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, що оскаржене, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, за наступних підстав;

Відповідно до вимог п.1п.4ч.1ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, які мають значення для розгляду справи та порушення судом матеріального і процессуального права, що призвели до неправильного вирішення справи.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПП «ВУДВОРК» та стягуючи з ОСОБА_2 на користь позивача грошові кошти у розмірі 24658 грн. 62 коп. та грошові кошти у розмірі 26700 грн., а також судовий збір 300 грн. та 491 грн. 17 коп. суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не сплатив позивачу вартість робіт за договором підряду від 28.02.2014 року, та вартість робіт за додатковим договором доповненням до вказаного договору з виготовлення паркетної дошки.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог ПП «ВУДВОРК» суд першої інстанції виходив із того, що ці вимоги не доведені товариством у встановленому законом порядку.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ПП «ВУДВОРК», так як судом не у повному обсязі встановлені обставини, що мають значення для розгляду справи, та порушені норми матеріального і процессуального права, які призвели до неправильного вирішення справи. В іншій частині рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процессуального права.

Відповідно до ч.1ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу ст.843 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.02.2014 року між ОСОБА_2 (замовником) та ПП «ВУДВОРК» (підрядником) в особі директора ОСОБА_5 був укладений письмовий договір підряду, за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобовязання щодо виготовлення та монтажу металевого каркасу, деревяних сходів з підступеньками, згідно затвердженого проекту. Виготовлення та монтаж металевого каркасу та деревяних сходів з підступеньками проводиться в квартирі замовника №98, за адресою - м. Одеса, вул. Середня, буд. 24, корп.6. Сторонами визначений термін дії договору: з дня його підписання до 22.03.2014 року.

Колегією суддів встановлено, що згідно п.3.1 Договору підряду, «… закінчену роботу «виконавець» передає «замовнику» для приймання після повної оплати виконаних робіт».

Отже, сторонами договору було визначено, що перед тим, як передати закінчену роботу, ОСОБА_2 повинен оплатити її у повному обсязі.

З наданих ОСОБА_2 доказів договору підряду, та відміток на договорі підряду, вчинених ОСОБА_5, а також частково з пояснень самого ОСОБА_5 видно, що ОСОБА_2 розрахувався з ПП «ВУДВОРК» за виконану роботу з виготовлення та монтажу металевого каркасу, деревяних сходів з підступеньками у загальному розмірі 4500 дол. США. Вказана обставина підтверджується також актом прийому - передачі виконаних робіт від 24.03.2014 року, складеному сторонами договору, оскільки такий акт повинен був бути складеним лише після повної оплати замовником виконаних робіт.

Суд першої інстанції вказаних обставин, що мають значення для розгляду справи, не встановив, а тому безпідставно прийшов до висновку, що ОСОБА_2 не оплатив ПП «ВУДВОРК» вартість робіт за договором підряду у розмірі 1000 дол. США.

Разом із тим колегія суддів визнає, що суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги посилання ПП «ВУДВОРК» на те, що загальна вартість робіт за договором підряду становить 7500 дол.США, які підприємство просило стягнути з відповідачів у солідарному порядку, оскільки із п.2.1.2. Договору підряду видно, що загальна вартість робіт за договором становить 4500 дол. США. Тому колегія суддів погоджується у цій частині з висновком суду першої інстанції про те, що загальна сума договору підряду становить 4500 дол. США, а не 7500 дол.США, які просить стягнути з відповідачів ПП «ВУДВОРК».

Колегія суддів не погоджується з доводами сторін з приводу того, що від якості виконаних ПП «ВУДВОРК» робіт залежить вирішення питання оплати цих робіт, оскільки відповідно до п.3.1 Договору підряду виконані роботи здаються замовнику лише після повної їх оплати. Тому позивач не мав права передавати виконані роботи за актом приймання-передачі замовнику до того часу, коки замовник не оплатить ці роботи у повному обсязі.

З урахуванням встановлених обставин та вказаних вище норм матеріального права колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині заявлених позивачем вимог підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення у цій частині про відмову ПП «ВУДВОРК» у задоволенні позову про стягнення з відповідачів у солідарному порядку 187200 грн., так як ці вимоги не доведені приватним підприємством у встановленому законом порядку.

В частині позовних вимог ПП «ВУДВОРК» про стягнення заборгованості за додатковим договором про виготовлення та встановлення паркетної дошки колегія суддів зазначає наступне:

Як вбачається з умов додаткового договору, позивач взяв на себе зобовязання виготовити та встановити на квартирі відповідачів паркетну дошку із дерева «ясень» Класу «А» за прийнятими стандартами, загальними розмірами 955 х 0,95 мм, з нанесенням УР маслами на натуральній основі, за структурою та малюнком масиву, затвердженого замовником, після чого провести установку та консервацію паркетної дошки по технології: фанера або ОСБ, двокомпонентний клеєм з шліфуванням дошки, визначивши вартість цих робіт 700 грн. за 1 кв. метр. Інших умов щодо площі квартири, на якій буде встановлена паркетна дошка, строку виконання договору та загальної суми договору письмовим договором не встановлено.

Разом із тим сторони договору у судовому засіданні визнали, що площа квартири, на якій необхідно було встановити паркетну дошку, становить 70 кв. метрів. Але при цьому, ПП «ВУДВОРК» наполягало на тому, що 700 грн. становить лише вартість виготовлення 1 кв. метри паркетної дошки. Встановлення, консервація та шліфування паркетної дошки повинне бути сплачене відповідачами за іншою ціною.

Відповідачі наполягали на тому, що згідно умов договору, вартість виготовлення, встановлення, консервації та шліфування паркетної дошки становить 700 грн. за 1 кв. метр.

На виконання умов додаткового договору ОСОБА_2 передав ПП «ВУДВОРК» аванс у розмірі 22300 грн. для виготовлення паркетної дошки, і позивач виготовив паркетну дошку та утримує її у себе, вимагаючи сплати повної вартості цих робіт у розмірі 4900 грн. (70 кв.м. х 700 грн. = 49000 грн.), що підтвердили сторони договору.

Відповідач відмовляються сплатити 49000 грн. посилаючись на те, що паркетна дошка не встановлена, не відшліфована, та виконані роботи не здані замовнику.

Вирішуючи спір між сторонами з приводу стягнення з ОСОБА_2 вартості робіт з встановлення паркетної дошки у розмірі 26700 грн., суд першої інстанції правомірно виходив із того, що вартість виготовлення, встановлення, консервації та шліфування паркетної дошки становить 700 грн. за 1 кв. метр, як зазначено в укладеному сторонами договорі. Суд також правомірно визнав, що загальна вартість робіт становить 49000 грн., з яких відповідачем сплачена грошова сума у якості авансу 22300 грн., а не сплачена сума становить 26700 грн.. Разом із тим, стягуючи з відповідача на користь позивача вартість робіт у розмірі 26700 грн. суд першої інстанції не прийняв до уваги, що паркетна дошка не встановлена та не відшліфована, тобто замовлення не виконане позивачем у повному обсязі. Крім того, суд першої інстанції порушив ст.854 ЦК України, якою визначений порядок розрахунку між замовником та виконавцем послуг.

Саме вказаною нормою права встановлено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника достроково.

Підрядник має право вимагати виплатити йому аванс лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Колегією судів встановлено, що умови додаткового договору не містять попередньої оплати виконаної роботи позивачем. Тому, відповідно до вимог ст.854 ЦК України відповідач має право сплатити вартість робіт за умовами додаткового договору на користь ПП «ВУДВОРК» лише після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином.

Суд першої інстанції вказаних обставин, що мають значення для розгляду справи, не встановив, а тому неправомірно прийшов до висновку, що ОСОБА_2 зобовязаний сплатити ПП «ВУДВОРК» вартість робіт за додатковим договором у розмірі 26700 грн.. Тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову позивачу у задоволенні цієї частини позовних вимог, так як вони не ґрунтуються на законі і не підтверджені наданими доказами.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 понесені судові витрати зі сплати судового збору за подачі апеляційної скарги, яка підлягає задоволенню, колегія суддів вважає необхідним, відповідно до вимог ч.1ст.88 ЦПК України, стягнути ці витрати з ПП «ВУДВОРК».

Інші доводи апеляційної скарги представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 щодо якості виконаних ПП «ВУДВОРК» робіт за укладеними вище договорами не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не є предметом спору у цій справі.

Керуючись ст.304, п.2ч.1ст.307, п.1,4ч.1ст.309 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила;

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Приватного підприємства «ВУДВОРК» грошових коштів у розмірі 24658 грн. 62 коп. та грошових коштів у розмірі 26700 грн., судового збору у розмірі 300 грн. та судового збору на користь Держави у розмірі 491 грн. 17 коп. скасувати, та в цій частині ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «ВУДВОРК» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення у солідарному порядку грошових коштів за договором підряду у розмірі 187200 грн. та 33050 грн.

Стягнути з Приватного підприємства «ВУДВОРК» () на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 564 грн. 96 коп.. Ідентифікаційний податковий номер ОСОБА_2 НОМЕР_1.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів, з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.П.Фальчук

ОСОБА_6

ОСОБА_7