У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2013 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Боймиструка С.В., Буцяка
З.І.

секретар судового засідання
Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Дубровицького
районного суду від 02 липня 2013 року в
справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Дубровицької
районної державної адміністрації про
стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дубровицького районного суду
від 02 липня 2013 року в задоволенні
даного позову відмовлено.

Вважаючи дане рішення незаконним
ОСОБА_1 подала на нього апеляційну
скаргу.

При цьому покликається на те, що суд
неправомірно не застосував положення
ст. 625 ЦК України.

Вважає, що відповідач зобов"язаний
сплатити їй кошти з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

Просить скасувати оскаржуване
рішення та ухвалити нове рішення про
задоволення її позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, беручи до
уваги пояснення учасників процесу,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За змістом даної статті наслідки
прострочення боржником грошового
зобов'язання у вигляді інфляційного
нарахування на суму боргу та три
проценти річних не є санкціями, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів унаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Судом встановлено, що рішенням
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 28 лютого 2007 року
зобов"язано відповідача перерахувати
на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 10505
грн. 09 грудня 2011 року було закінчено
виконавче провадження по даній справі
у зв"язку з перерахуванням коштів у
повному обсязі, які ОСОБА_1 отримала
лише 10 грудня 2011 року.

Оскільки рішення суду не було виконано
вчасно, позивач звернулася з вимогою
про сплату їй 8439, 38 грн. інфляційних
витрат.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з яким
погоджується колегія суддів
апеляційної інстанції, виходив з того,
що положення статті 625 ЦК України
регулює зобов'язальні правовідносини,
тобто поширюється на порушення
грошового зобов'язання, яке існувало
між сторонами до ухвалення рішення
суду.

Частина 3 ст. 11 ЦК України, в якій
йдеться про те, що цивільні права та
обов'язки у випадках, встановлених
актами цивільного законодавства,
можуть виникати з рішення суду, не дає
підстав для застосування положень ст.
625 ЦК України у разі наявності між
сторонами деліктних, а не договірних
зобов'язань.

Із рішення суду зобов'язальні
правовідносини не виникають, так як
вони виникають з актів цивільного
законодавства, про що зазначено в
статті 11 ЦК України, оскільки рішення
суду лише підтверджує наявність чи
відсутність правовідносин і вносить в
них ясність та визначеність.

Доводи апеляційної скарги і зміст
оскаржуваного рішення не дають підстав
для висновку про те, що судом допущено
порушення норм процесуального або
неправильне застосування норм
матеріального права, яке б призвело до
неправильного вирішення справи.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 11, 303, 304, 308, 313-314, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Дубровицького районного
суду від 02 липня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча
Судді: