Марківський районний суд
Справа № 417/193/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я (ЗАОЧНЕ)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2013 року Марківський районний суд Луганської області

в складі: головуючого судді Чернік А.П.

при секретарі Білянській О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Марківці справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства Грандфінресурс» про визнання недійсним договору ,стягнення матеріальної та моральної шкоди ,

в с т а н о в и в:

24.05.2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись у своїх вимогах на те, що у березні-квітні 2012 р. він вирішив взяти грошові кошти у позику за програмою «Альянс Україна» для ремонту свого будинку.

19 квітня 2012 року між ним та відповідачем ,приватним підприємством «Грандфінресурс», був укладений договір № 209273 в офісі відповідача, який розташований за адресою: м. Луганськ, вул. 16-я Лінія, 19а.

Відповідно до Договору він зобовязався проводити такі виплати:

-одноразовий комісійний внесок в сумі 1750 грн. 00 коп.,

- адміністративний платіж - 1750 грн. 00 коп.,

- загальний платіж - 487 грн. 78 коп.,

- чистий внесок - 277 грн. 78 коп.,

- адміністративні витрати-210 грн. 00 коп.

Додатком № 2 до Договору одноразовий комісійний внесок визначено як одноразовий платіж, що підлягає сплаті учасником у момент підписання Договору за реквізитами, вказаними Адміністратором, та являє собою узгоджені Сторонами витрати Адміністратора, пов'язані із включенням Учасника до Програми «Альянс Україна».

Адміністративні витрати - плата Адміністратору за послуги, пов'язані з організацією діяльності програми «Альянс Україна», зазначена у Додатку № 1 до Договору № 209273 від 19 квітня 2012 року, яка за погодженням Сторін сплачується Учасником з черговим щомісячним чистим внеском.

Ніяких витрат, окрім вартості бланків, з боку відповідача проведено не було і не могло бути, а тому ні їх наявність, ні розмір нічим не підтверджені. Ці витрати з ним ніхто не узгоджував . Зазначена умова договору є несправедливою відносно нього , як споживача, оскільки кошти, сплачені ним на користь відповідача в якості адміністративних витрат, отримані останнім безпідставно, шляхом включення до договору декларативної умови, яка не має під собою реального виконання відповідачем будь-яких обов'язків, забезпечених цією оплатою.

Пунктом 3.1. Додатку № 2 до Договору встановлено, що Учасник зобов'язується щомісяця сплачувати Загальний або Мінімальний платіж на зазначений Адміністратором поточний рахунок. Зобов'язання по сплаті Загальних або Мінімальних платежів виникає в Учасника з наступного місяця, який йде за тим, у якому був укладений Договір.

Пунктом 3.2. Додатку № 2 до Договору передбачено, що Учасник повинен сплачувати Загальний або Мінімальний платіж не пізніше 15 (п'ятнадцятого) числа кожного поточного місяця. Якщо п'ятнадцяте число будь-якого місяця виявиться неробочим днем, то останнім днем сплати платежу буде вважатися робочий день, який слідує за неробочим. Учасник може отримати рахунок на сплату Загального або Мінімального платежу у офісі Адміністратора або поштою. Неотримання рахунка на сплату не звільняє Учасника від зобов'язання щодо сплати платежів на умовах, викладених у даному Додатку.

Його обов'язок щомісячно сплачувати Загальний або Мінімальний платіж незалежно від того, чи наданий (надісланий) йому відповідачем рахунок на сплату Загального або Мінімального платежу, є свідченням нечесної підприємницької практики.

Крім того, він навіть немає можливості пересвідчитися у тому, що дійсно маються Учасники, які мають більшу ніж він кількість сплачених Загальних платежів. Також він не має можливості ознайомитися із інформацією за договорами, укладеними з іншими учасниками, зокрема, щодо дат укладення таких договорів.

19.04.2012 р. він сплатив Одноразовий комісійний внесок у розмірі 1750 грн. 00 коп.

В подальшому ним здійснювались сплати чистих внесків та адміністративних витрат на загальну суму 6941 грн. 14 коп., з яких на суму 4211 грн. 14 коп. було сплачено Чисті внески і на суму 2730 грн. 00 коп. -Адміністративні витрати.

Всього на виконання Договору та додатків до нього ним було сплачено відповідачу 8691 грн. 14 коп.

Позивач вважає, що укладений договір не відповідає вимогам ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів» ,якою заборонена нечесна підприємницька практика ,яка вводить споживача в оману ,закрема така як утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем. Також договір не відповідає вимогам ст. 18 цього Закону , оскільки містить несправедливі умови договору.

Позивач вважає,що в результаті укладення Договору, що є несправедливим для нього,йому завдано моральної шкоди, яка полягає в тому , що останній своїми неправомірними діями завдав йому душевних хвилювань та страждань. Та обставина , що позика ним так і не була отримана, не дивлячись на те, що він належним чином виконував умови Договору, сильно потрясла та засмутила його , враховуючи ще й те, що будинок , на ремонт якого йому потрібні були гроші, розсипається та знаходиться майже в аварійному стані.

Позивач просить визнати недійсним договір та стягнути з Приватного підприємства « Грандфінресурс» на його користь кошти в сумі 8691грн.14 коп , моральну шкоду в розмірі 10000 грн., всього 18691 грн.14 коп.

Представник позивача та позивач в судове засідання не зявилися, просили розглянути справу за їх відсутності .

Відповідач тричі (19.06.2013 року ,06.08.2013 року ,23.09.2013 року) в судове засідання не зявився, про час і місце судових засіданнь повідомлявся належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення . Тому зі згоди представника позивача та позивача , які надали заяву, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Відповідач, не визнаючи позов , в письмовому запереченні, яке надійшло до суду 10.07.2013 року ,зазначив , що 19 квітня 2012 року між ОСОБА_1 та ПП «Грандфінресурс» був укладений договір № 209273 з метою отримання грошових коштів по програмі «Альянс Україна».

Позовні вимоги позивача вважає необґрунтованими, тому як позивачем не надано доказів на підтвердження того, що оспорюваний правочин начебто укладений з використанням омани.

Позивачу було досконало надані роз'яснення щодо всіх умов договору працівником ПП «Грандфінресурс», з якими позивач погодився і сплатив на виконання договору 8901 грн.14 коп.

Відповідач вважає безпідставними вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди і просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню із таких підстав.

Судом встановлено, що 19 квітня 2012 року між ОСОБА_1 та ПП «Грандфінресурс» був укладений договір № 209273 про надання послуг з метою отримання грошових коштів (позики) в сумі 50000 гривень. Предметом оспорюваного договору є надання клієнту послуг з адміністрування системи за програмою «Альянс Україна» з метою придбання товару в групі.

Згідно п.1.1 договору адміністратор за згодою учасника зобовязується вчинити від імені та за рахунок учасника певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару або відповідної суми позики, зазначеної у додатку №1 до даного договору, на умовах діяльності програми «Альянс Україна» ,що міститься в додатку №2 , який є невідємною частиною цього договору, у тому числі сформувати реєстр учасників , забезпечити його адміністрування, організувати та проводити заходи по розподілу грошового фонду , здійснити оплату товару на користь учасника або надати учаснику відповідну суму позики.

Відповідно до п.п.2.1.1, 2.1.2 договору учасник системи в день підписання договору сплачує одноразовий платіж та адміністративний платіж, який сплачує не пізніше 15 календарних днів з моменту отримання дозволу; своєчасно ,не пізніше 15 числа кожного місяця, сплачує загальний платіж , який включає чистий внесок , за рахунок якого адміністратор здійснює оплату вартості товару чи надає відповідні суми у позику, та адміністративні витрати, що є сплатою за послуги адміністратора з організації діяльності програми.

Із умов програми «Альянс Україна» (додаток №2 до договору) вбачається , що дозвіл, який надається адміністратором , є правом на отримання товару , на підставі якого адміністратор проводить оплату товару, організовує його передачу у власність учасника або надає відповідну суму у позику. Дозвіл надається учаснику за результатами заходу по розподілу грошового фонду. При цьому , фонд групи це сума чистих внесків , сплачених учасниками, що витрачаються на їх користь і знаходяться на спеціальному рахунку адміністратора в банківській установі.

На виконання умов договору №209273 від 19 квітня 2012 року позивач сплатив на користь ПП "Грандфінресурс" 8691,14 грн .

Із умов договору вбачається, що ОСОБА_1 сплачував зазначені кошти не за сам товар, тобто гроші, які він мав намір отримати у позику, а за дозвіл отримати позику. Передбачувана позика сплачується із коштів учасників групи і ні договір, ні умови програми «Альянс Україна» не передбачають залучення власних коштів товариства.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин , якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний право чин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Правові наслідки недійсності правочину передбачено ст. 216 ЦК України.

Так , за положеннями ч. 1, п. 7 ч. З, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів. здійснених із використанням нечесної підприємницької практики , яка полягає, зокрема у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

Спірний договір в звязку з цим є нікчемним і визнання його недійсним судом не вимагається. Тому вимога позивача про визнання договору недійсним є зайвою.

Суд вважає за необхідне застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину , встановлені ст.216 ЦК України, відповідно до якої кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все , що вона одержала на виконання цього правочину.

На виконання договору позивачем були сплачені кошти на загальну суму 8691,14 грн., що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем, і вони підлягають стягненню з відповідача.

Позовні вимоги щодо стягнення з ПП «Грандфінресурс» моральної шкоди не підлягають задоволенню , оскільки позивачем не надано доказів її завдання в звязку із вчиненням недійсного правочину.

Згідно ж ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України ,якщо позивача на користь якого ухвалене судове рішення ,звільнено від сплати судового збору ,він стягується з відповідача в дохід держави . При поданні позову позивач звільнений від сплати судового збору ,тому судовий збір у сумі 229 грн. 40 коп. підлягає стягненню з ПП «Грандфінресурс» на користь держави .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст3,10-11,15,30,57-60,88,215-218,224 ЦПК України, ст. ст. 203,215,216 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», суд ,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково .

Застосувати наслідки нікчемного правочину, договору від 19 квітня 2012 року №209273, укладеного між ОСОБА_1 та приватним підприємством «Грандфінресурс».

Стягнути з приватного підприємства «Грандфінресурс» (01034, м.Київ,Шевченківський район, вул.Ярославів Вал,13/2Б, оф.3 , МФО 322755,) на користь ОСОБА_1 кошти , отримані за договором № 209273 від 19 квітня 2012 року, в сумі 8691 ( вісім тисяч шістсот девяносто одна ) гривня 14 коп .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з приватного підприємства «Грандфінресурс» на користь держави судовий збір у сумі 229,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Марківський районний суд протягом десяти днів з дня його отримання .

Суддя: А. П. Чернік