Єдиний унікальний номер 205/8956/13-ц
Справа № 2/205/4048/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2012 року
м.
Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі :

головуючого судді Шавули В.С.

при секретарі Давиденко Я.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до територіальної
громади в особі Дніпропетровської
міської ради, третя особа: Друга
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора про встановлення факту
належності правовстановлюючого
документу, -

В С Т А Н О В И В :

28 жовтня 2013 року до Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська
звернулась із позовною заявою до
територіальної громади в особі
Дніпропетровської міської ради, третя
особа: Друга Дніпропетровська державна
нотаріальна контора про встановлення
факту належності правовстановлюючого
документу та визнання права власності
(а.с.2-6).

В обґрунтування заявлених вимог
зазначила, що власником домоволодіння
АДРЕСА_1 являвся її батько - ОСОБА_3 (до
зміни прізвища «ОСОБА_3») Костянтинович
на підставі договору про надання в
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального жилого будинку на
праві приватної власності від 20 лютого
1961 року, посвідченого Другою
Дніпропетровською державною
нотаріальною конторою, за реєстровим
№1-900. Але, належним чином за життя він
не встиг зареєструвати в КП «ДМБТІ»
вищевказаний договір.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько
позивачки - ОСОБА_3, після його смерті
відкрилась спадщина на ? частину
вищевказаного домоволодіння. За життя
ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів
належне йому майно позивачці. ОСОБА_4 як
дружина померлого, мала право на
обов'язкову частку спадщини, що
відкрилась після смерті ОСОБА_3
Оскільки на смерть чоловіка проживала
разом із ним, то вона фактично прийняла
належну їй частину спадщини. До
нотаріальної контори для належного
оформлення спадщини, після смерті
ОСОБА_3 позивачка та ОСОБА_4 не
зверталися.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_4, після
смерті якої відкрилась спадщина на 2/3
частини домоволодіння АДРЕСА_1

Отже, єдиним спадкоємцем за заповітом,
після смерті ОСОБА_3., померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та за законом після
смерті ОСОБА_4 померлої 01.07.2007 року
являється позивачка. Звернувшись до
нотаріальної контори для отримання
свідоцтва про право на спадщину,
нотаріусом було відмовлено, у зв'язку
із тим, що відсутній належно оформлений
правовстановлюючий документ на
домоволодіння АДРЕСА_1

Крім того, у зв'язку із тим, що у
вищевказаному договорі від 20.02.1961 року
зазначено ім'я батька ОСОБА_3 як
«ОСОБА_3» замість вірного «ОСОБА_3»,
позивачка не має можливості належним
чином оформити спадщину, тому вимушена
була звернутися до суду із даним
позовом, в якому просила суд встановити
юридичний факт належності ОСОБА_3,
померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року, договору
про надання в безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального жилого будинку на
праві приватної власності від 20 лютого
1961 року, посвідченого Другою
Дніпропетровською державною
нотаріальною конторою, за реєстровим
№1-900 та визнати за нею право власності
на - 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1
яке складається із: А-1 - житлового
будинку, жилою площею 31,4 кв.м, загальною
площею 50,2 кв.м., а-1 - сіни, а1 - крильце, Б -
сарай, під Б - погріб, В - літня кухня
(використовується під житло), Г - сарай
(використовується під житло), Д - сарай
(використовується під житло), Ж - душ, З -
вбиральня, И - сарай, 1-5 - огорожі, в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року; - 2/3 частини домоволодіння АДРЕСА_1
яке складається із: А-1 - житлового
будинку, жилою площею 31,4 кв.м, загальною
площею 50,2 кв.м., а-1 - сіни, а1 - крильце, Б -
сарай, під Б - погріб, В - літня кухня
(використовується під житло), Г - сарай
(використовується під житло), Д - сарай
(використовується під житло), Ж - душ, З -
вбиральня, И - сарай, 1-5 - огорожі, в
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Ухвалою суду від 10 грудня 2013 року за
заявою позивачки було залишено без
розгляду позовні вимоги в частині
визнання права власності на частину
домоволодіння в порядку спадкування за
законом та заповітом (а.с.48).

Позивачка в судове засідання не
з'явилась. Про день, час та місце
розгляду справи повідомлялась
належним чином. До суду надала письмову
заяву, в якій просила справу розглядати
без своєї присутності. Вимоги позову
підтримала та просила задовольнити їх
у повному обсязі (а.с.52).

Відповідач в особі свого представника
в судове засідання не з'явився. Про
день, час та місце судового розгляду
повідомлявся належним чином. Про
причини неявки свого представника не
повідомив. Заяв про розгляд справи без
участі представника не надходило.

Третя особа - Друга Дніпропетровська
державна нотаріальна контора, в особі
свого представника в судове засідання
не з'явилась. Про день, час та розгляд
справи повідомлялась належним чином.
Про причини неявки не повідомила.
Письмових заяв про розгляд справи без
участі свого представника не
надсилала.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного запису
не здійснюється.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до ЦПК України, в
межах заявлених позовних ними вимог та
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановленихцим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини
справи, які законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватисяіншимизасобамидоказу
вання.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання та на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільногозаконодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися досуду за
захистом свого особистого немайнового
права або майнового права та інтересу.

Вибір громадянами способу захисту
своїх прав і свобод від порушень та
протиправних посягань гарантовано ч.4
ст.55, ст.124 Конституції України,
відповідно до якої кожен має право
будь-якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи
від порушень і протиправних посягань
та закріплено статтями 7, 12 Загальної
декларації про права людини, ст.13
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини, що згідно зі статтею 9
Конституції України є складовою
національного законодавства.

Підставою звернення позивача до суду
на захист своїх прав є встановлення
юридичного факту належності померлому
правовстановлюючого документу, у
зв'язку із тим, що зазначені у документі
власні прізвища не збігаються із
даними зазначеними у документі про
смерть.

Суд, вивчивши матеріали справи,
дослідивши письмові докази у справі,
з`ясувавши обставини у справі та
перевіривши їх доказами, вважає, що
заявлені вимоги належать до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 лютого 1961 року
виконком Ленінської рай. ради
депутатів трудящих надав ОСОБА_3 на
праві безстрокового користування
земельну ділянку по АДРЕСА_1 загальною
площею 500,0 кв.м., на якій забудовник
зобов'язався збудувати жилий будинок
(а.с.15-16).

Вищевказана земельна ділянка
знаходилась в користуванні ОСОБА_3
(а.с.25).

Згідно актового запису №477 зробленого
Ленінським рай. РАЦС м.
Дніпропетровська, 10.12.1950 року
зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4. Прізвище після одруження
дружини змінено на «ОСОБА_3» (а.с.17).

Відповідно до свідоцтва про
народження, ОСОБА_1 народилась
ІНФОРМАЦІЯ_3 року у батьків ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, про що зроблено актовий запис
№91. У даному свідоцтві була допущена
описка у імені батька - «ОСОБА_3»,
замість «ОСОБА_3», у зв'язку із чим було
зроблено виправлення на «ОСОБА_3»
(а.с.14).

Після укладення шлюбу із ОСОБА_9
позивачка змінила прізвище на «ОСОБА_1
(а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер (а.с.20).

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким
заповів все належне йому майно дочці -
ОСОБА_1 (а.с.19).

Звернувшись до нотаріальної контори із
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, отримала
відмову, так як у неї відсутні
оригінали правовстановлюючих
документів на домоволодіння АДРЕСА_1

Таким чином, оцінюючи здобуті по справі
докази за своїм внутрішнім
переконанням щодо їх належності,
допустимості, достовірності, а також
достатності і взаємності зв'язку у
сукупності, суд першої інстанції
дійшов до висновку, що встановлені
судом обставини підтверджують
юридичний факт належності ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, договору
про надання в безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального жилого будинку на
праві приватної власності від 20 лютого
1961 року, посвідченого Другою
Дніпропетровською державною
нотаріальною конторою, за реєстровим
№1-900, у зв'язку з чим вимоги заявника є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 5 від 31.03.95 року «Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення»,
ст.ст. 10, 11, 59-61, 88, 197, 209, 212, 213-215, 256-259 ЦПК
України, суд, -

В
И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до територіальної
громади в особі Дніпропетровської
міської ради, третя особа: Друга
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора про встановлення факту
належності правовстановлюючого
документу, - задовольнити.

Встановити юридичний факт належності
ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
договору про надання в безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва індивідуального жилого
будинку на праві приватної власності
від 20 лютого 1961 року, посвідченого
Другою Дніпропетровською державною
нотаріальною конторою, за реєстровим
№1-900.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо скаргу про
апеляційне оскарження не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
В.С.Шавула