Справа № 1327/788/12
Головуючий у 1 інстанції: Рак Л.С.
Провадження № 22-ц/783/6886/13
Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року

колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого судді - Крайник Н.П.

суддів - Мельничук О.Я., Курій Н.М.

секретаря Данилик І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
Львівської області на рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 06 листопада 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
Львівської області, третя особа - ДП
"Львіввугілля", ДК
"Вуглеторфрестуктуризація" про
перерахунок розміру відшкодування у
зв'язку з профзахворюванням, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено. Зобов»язано відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
Львівської області здійснити
перерахунок розміру страхових виплат
ОСОБА_2 внаслідок профзахворювання,
починаючи з 14 лютого 2009 року, виходячи з
встановленої втрати працездатності 80 %
по відкоригованому заробітку
машиніста-механіка вугільного
комбайну, за час його роботи на шахті №
5 «Великомостівській» та виплатити
ОСОБА_2 різницю у страхових виплатах
після проведеного перерахунку.

Рішення суду оскаржило відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
Львівської області.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що рішення суду

ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що позивачем
пропущено строк звернення з позовною
заявою до суду, оскільки відповідно до
ст. 71 ЦК України 1963 року загальний строк
для захисту права за позовом особи,
право якої порушено, встановлюється в
три роки. Суд не дав належної правової
оцінки доводам відповідача, який
зазначав, що Положенням про порядок
розслідування професійних захворювань
на виробництві передбачено, що зв»язок
профзахворювання з умовами праці
працівника визначається на підставі
клінічних даних і
санітарно-гігієнічної характеристики
умов праці, яка складається
санепідемстанцією. Професійний
характер захворювання визначається
експертною комісією у складі
спеціалістів
лікувально-профілактичних установ та
закладів охорони здоров»я, яким надано
таке право і спеціалістів підприємств.
У разі незгоди хворого або власника
підприємства з висновком експертної
комісії щодо зв»язку захворювання з
умовами праці, питання розглядається в
Центральній експертній комісії МОЗ
України, рішення якої може бути
оскаржене в судовому порядку. Комісією
встановлено, що професійне
захворювання силікоз виникло у
позивача під час його роботи по
професії електрослюсар підземний. Дане
рішення позивач не оскаржував. Судом
також не надано належної правової
оцінки поясненням відповідача щодо
наявності підстав для призначення
позивачу відшкодування втраченого
заробітку у зв»язку із втратою
працездатності; записам у трудовій
книжці ОСОБА_2; поясненням, що 80% втрати
професійної працездатності позивачу
встановлено на підставі акту
розслідування професійного
захворювання П-4 від 24.01.1990 року ( у якому
зазначено стаж роботи в шкідливих
умовах, місце складання акту, на якому
підприємстві отримано професійне
захворювання, діагноз професійного
захворювання, а також професія за якою
виникло професійне захворювання) та п.
11 Правил відшкодування підприємством,
установою, організацією збитків,
заподіяних робітникам і службовцям
трудовим каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров»ю, пов»язаним з
виконанням ними трудових обов»язків,
затверджених постановою Ради
Міністрів СРСР від 03.07.84 р № 690. Крім
того, у 1968 році позивачу ще не було
встановлено стійку втрату професійної
працездатності. Він продовжував
працювати у шкідливих умовах праці, а
оскільки, перед допуском працівника до
роботи у шкідливих умовах праці він
обов»язково повинен був пройти
медичний огляд, то якщо б у 1970 році у
нього виявили ознаки захворювання на
силікоз, то він не був би допущеним до
роботи у шкідливих умовах по професії
електрослюсарем. Крім того, підземні
працівники на підприємствах вугільної
промисловості проходять медичні
огляди щорічно, і у разі погіршення
стану здоров»я, або виявлення
захворювання до роботи у шкідливих
умовах не допускаються, як це було мало
місце з позивачем у 1985 році коли у нього
виявили професійне захворювання, і
робота в шкідливих умовах була йому
була протипоказана.

Крім того, зобов»язавши ВВДФСНВ у
м.Червонограді здійснити перерахунок
розміру страхових виплат ОСОБА_2
починаючи з 14.02.2009 р., виходячи з
встановленої втрати працездатності по
відкоригованому заробітку
машиніста-механіка вугільного
комбайну за час роботи на шахті № 5 ВМ
та виплатити позивачу різницю у
страхових виплатах, суд не з»ясував,
який саме середній заробіток слід
брати для розрахунку, не зазначив цього
і позивач у своєму позові.

Судом також не надано оцінки доводам
Фонду, що з 01.04.2001 р. ВВДФСНВ у
м.Червонограді лише продовжило
виплачувати позивачу страхові виплати
відповідно до довідки про розмір
відшкодування втраченого заробітку на
час передачі справи Фонду, а самостійно
проводити такі перерахунки Фонд не
може.

Просить рішення Червоноградського
міського суду Львівської області від 06
листопада 2012 року скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матерали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляціна скарга підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч.2ст.213 ЦПК України, законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом.

Як роз'яснив Пленуму Верховного Суду
України у постанові «Про судове
рішення у цивільній справі», рішення є
законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимо ги цивільного судочинства
відповідно до статті 2 ЦПК, вирі шив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підля гають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до
статті 8 ЦПК, а також правильно
витлумачив ці норми. Обґрунтованим
визнається рішення, ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відпо відають вимогам закону про їх
належність та до пустимість, або
обставин, що не підлягають дока
зуванню, а також якщо рішення містить
вичерпні висновки суду, що
відповідають встановленим на підставі
достовірних доказів обставинам, які ма
ють значення для вирішення справи.

Однак, рішення суду першої інстанції
цим вимогам не відповідає.

Згідно ст.28 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання , які спричинили втрату
працездатності» страховими виплатами
є грошові суми, які згідно із статтею 21
цього Закону Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
виплачує застрахованому чи особам, які
мають на це право, у разі настання
страхового випадку. Перерахування
розміру страхових виплат згідно ст.29
Закону, здійснюється у разі: зміни
ступеня втрати професійної
працездатності; зміни складу сім'ї
померлого; підвищення розміру
мінімальної заробітної плати у
порядку, визначеному законодавством. (
п. 3 ст. 29 із змінами, внесеними згідно
із Законом N 2272-III від 22.02.2001р. )
Перерахування сум щомісячних
страхових виплат провадиться також у
разі зростання у попередньому
календарному році середньої
заробітної плати у галузях
національної економіки за даними
центрального органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику
у сфері статистики. Таке
перерахування провадиться з 1 березня
наступного року. При цьому
визначена раніше сума щомісячної
страхової виплати зменшенню не
підлягає.

Підставою для призначення страхових
виплат, для продовження їх виплати
після передачі справи до органів Фонду
підприємством є акт розслідування
професійного захворювання за формою
П-4.

Постановою правління Фонду від 20.04.2001 р.
затверджено Інструкцію про порядок
передачі виконавчій дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України документів, що
підтверджують право застрахованого
або членів його сім»ї на стархову
виплату. П.4 Інструкції визначає, які
документи повинні бути в особовій
справі потерпілого, зокрема, довідка
про розмір втраченого заробітку, акт
розслідування професійного
захворювання, заява потерпілого про
продовження страхової виплати та інш.

Судом встановлено, що наказом шахти ім.
ХХУ з»їзду КПРС (Шахта №4
«Великомостівська») від 30.03.1990 року
ОСОБА_2 електрослюсарю підземного 4
розряду було вперше призначено
відшкодування шкоди у зв»язку з
професійним захворюванням. З цього
часу шахта проводила виплату
відшкодування шкоди.

Розмір відшкодування шкоди визначався,
виходячи із середньої заробітної плати
електрослюсаря підземного 4-го розряду,
тобто з посади, яку працівник займав на
час встановлення йому стійкої втрати
працездатності. Встановлений у 1990 році
розмір страхових виплат позивач не
оспрював.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2
про проведення перерахунку страхових
виплат, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що професійне захворювання у
позивача вперше виникло за час його
роботи на посаді машиніста-механіка
вугільного комбайну на Шахті №5
«Великомостівська», оскільки з виписки
з Акту освідування ВО ВТЕК йому
зараховано 60% втрати професійної
працездатності з 01.02.1988 року.

Однак, з такими висновками суду першої
інстанції погодитися не можна. З
матеріалів справи вбачається, що
позивачу первинно встановлено ступінь
втрати проф. працездатності при
освідуванні 08.02.1990 року. На той час
позивач працював підземним
електрослюсарем 4-го розряду на Шахті №
4 ВМ. Крім того, допуск до виконання
обов»язків підземним електрослюсарем
ставить під сумнів наявність у
позивача профзахворювання з 1988 р.,
оскільки хвороба-силікоз являлась би
перешкодою у роботі за цією професією.

Починаючи з 2001 року і по даний час
позивач отримує відшкодування шкоди,
завданої частковою втратою
працездатності внаслідок професійного
захворювання і втрати 80 % проф.
працездатності.

Акт розслідування професійного
захворювання ОСОБА_2 складено шахтою
ім. ХХУ з»їзду КПРС ( пізніше шахта № 4
Великомостівська, на даний час - шахта
Відродження), на якій позивач згідно
записів у трудовій книжці працював
підземним електрослюсарем з 04.06.1984 р. по
24.04.1985 р. В акті розслідування
профзахворювання вказана лише одна
професія - підземний електрослюсар.

Як вбачається з матеріалів справи,
професійне захворювання, яке за
словами позивача отримане ним під час
роботи на шахті № 5 Великомостівська за
спеціальністю машиніста-механіка
вугільного комбайна, взагалі не ніким
розслідувалося та акт розслідування
професійного захворювання не
складався. Однак, підставою для
призначення страхових виплат
потерпілим та продовження їх виплати
після передачі справи підприємством до
органів Фонду є обов»язкова наявність
акту розслідування профзахворювання
за формою П-4 за відповідною
спеціальністю.

За відсутності акта розслідування
профзахворювання, який повинен був
бути складений шахтою № 5
Великомостівська в період роботи на
ній ОСОБА_2 за спеціальністю
машиніст-механік вугільного комбайну,
підстави для коригування позивачу
заробітку машиніста-механіка
вугільного комбайна, як і підстави для
проведення з цього відкоригованого
заробітку страхових виплат відсутні.

Крім того, відповідно до положень п. 22
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27.03.1992 р. у судовому рішенні
суд повинен навести точний розрахунок
присуджених сум для відшкодування
шкоди. Суд першої інстанції, у
оскаржуваному рішенні розрахунку сум
відшкодування втраченого заробітку
позивача не навів, та не надав такого
розрахунку і сам позивач.

З наведених мотивів, колегія суддів
вважає, що рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням у справі
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.303, п.2ч.1ст.307, ч.1ст.309,
ч.2ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
Львівської області задовольнити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 06
листопада 2012 року скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у позові
ОСОБА_2 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з дня проголошення й може
бути оскаржене протягом 20-ти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: