Справа № 450/4045/13-ц Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2013 р. Пустомитівський
районний суд Львівської області в
складі:

головуючого-судді Мусієвського В. Є.

при секретарях-Гук О.П., Стельмащук Н.О.

з участю представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Пустомити цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до
Виконавчого комітету Давидівської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області, ОСОБА_5 про
встановлення факту, що має юридичне
значення та визнання права власності в
порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернулася з цивільним
позовом до виконавчого комітету
Давидівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області, ОСОБА_5 у якому просить
встановити факт її проживання з ОСОБА_6
однією сім'єю без реєстрації шлюбу в
буд АДРЕСА_1 з 1973 року по день його
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року та визнати за
нею право власності в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6 на будинковолодіння за адресою
АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що з 1973 року по
2013 рік вона та ОСОБА_6 проживали однією
сім'єю за вказаною адресою, вели
спільний бюджет, були пов'язані
спільним побутом, мали взаємні права і
обов'язки, але не звернулися до
державного органу реєстрації актів
цивільного стану для реєстрації шлюбу,
окрім цього за рахунок спільних коштів
підтримували будинковолодіння у
належному стані. З 2012 року ОСОБА_6 тяжко
захворів, внаслідок чого вона була
змушена здійснювати за ним постійний
догляд і піклування, придбавати
медикаменти та зрештою організовувала
поховання після його смерті. Наголошує
на тому, що після смерті ОСОБА_6
відкрилася спадщина, а також
залишилося спільно нажите ними за час
проживання однією сім'єю майно,
заповіту спадкодавцем складено не
було.

Вважає, що оскільки вона протягом
тривалого часу опікувалася,
матеріально забезпечувала, надавала
матеріальну допомогу спадкодавцеві,
який через тяжку хворобу був у
безпорадному стані, у неї є право на
спадкування разом з спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування.

У судовому засіданні позивач та її
представник надали пояснення
аналогічні викладеному, окрім цього
уточнили, що у період з 14.07.1073 року по
06.03.1984 року вони з ОСОБА_6 перебували у
зареєстрованому шлюбі, після
розірвання якого продовжили проживати
однією сім'єю. Також вказали, що
позивачка є єдиним спадкоємцем після
смерті спадкодавця, оскільки вона
постійно проживала разом із ним на
момент смерті та не заявила про відмові
від свого права на спадкування.

Представник відповідача Давидівської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області у судове
засідання не з'явився, не повідомив суд
про причини своєї неявки, хоча про час
та місце судового розгляду був
належним чином повідомлений, однак
подав суду заяви у якій просять судовий
розгляд проводити у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні
пояснив, що є сином померлого, однак на
спадкове майно не претендує, та подав
заяву у якій позовні вимоги визнав у
повному обсязі, просив позов
задовольнити.

Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Заслухавши пояснення сторін та
представника позивача, допитавши
свідків, розглянувши матеріали справи
та докази в їх сукупності, враховуючи
те, що заяви про визнання відповідачем
позову не порушує прав, свобод чи
законних інтересів інших осіб, а
позовні вимоги позивача є законними та
обґрунтованими, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6
зареєстрували шлюб 14.07.1973 року, це
підтверджено витягом з державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про шлюб від 05.12.2013 року,
виданим ВДРАЦС реєстраційної служби
Пустомитівського РУЮ у Львівській
області. 06.03.1984 року шлюб було
розірвано, що стверджується свідоцтвом
про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2,
виданим ВДРАЦС реєстраційної служби
Пустомитівського РУЮ у Львівській
області, 09.08.2013 року, повторно.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що
підтверджено свідоцтвом про смерть
серія НОМЕР_1, виданим Міським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Львівського МУЮ, 27.05.2013 року. Після його
смерті відкрилася спадщина до складу
спадкової маси, зокрема увійшов
житловий будинок АДРЕСА_1, котрий
згідно погосподарського обліку
рахувався за спадкодавцем.

Згідно технічного паспорту на житловий
будинок від 06.09.2013 року, виготовленого
ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації
та експертної оцінки», домоволодіння
АДРЕСА_1 складається зокрема з
житлового будинку загальною площею 80,2
кв.м., житловою площею 54,5 кв.м.,
господарських будівель та споруд.

Згідно довідки №989 від 16.08.2013 року,
виданої Давидівською сільською радою
Пустомитівського району Львівської
області у будинку АДРЕСА_1 до дня смерті
ОСОБА_6 були зареєстровані та проживали
ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що
позивачка та спадкодавець проживали
разом в АДРЕСА_1, вели спільне
господарство, були об'єднані одним
побутом, разом здійснювали ремонт та
підтримання в належному стані будинок,
вважають, що такі фактично перебували у
шлюбі. Коли ОСОБА_6 захворів позивачка
здійснювала догляд за ним, купувала
ліки, возила такого в лікувальні
заклади, а після його смерті
організовувала похорон.

Відповідно до п.20 роз'яснень Постанови
Пленуму Верховгого Суду України № 11
від 21.12.2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», при застосування ст.74 СК
України, що регулює поділ майна осіб,
які проживають у фактичних шлюбних
відносинах, судам необхідно
враховувати, що правило зазначеної
норми поширюється на випадки, коли
чоловік та жінка не перебувають у
будь-якому іншому шлюбі і між ними
склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю.

Таким чином обставинами справи
доведено, що ОСОБА_3 проживала із
спадкодавцем однією сім'єю більше п'яти
років до часу відкриття спадщини, була
зареєстрована із ним на момент смерті і
не відмовилася від свого права на
спадкування у строк, встановлений ст.
1270 ЦК України.

У відповідності до ст. 1264 ЦК України у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали
разом із спадкодавцем однією сім'єю не
менш як п'ять років до часу відкриття
спадщини. Положеннями ст. 1258 ч. 2 ЦК
України кожна наступна черга
спадкоємців за законом одержує право
на спадкування у разі відсутності
спадкоємців попередньої черги,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови
від її прийняття, крім випадків,
встановлених ст. 1259 ЦК України.

Листом № 1225/01-16 від 17.12.2013 року
Пустомитівською державною
нотаріальною конторою Львівської
області було повідомлено про те, що
спадкової справи на спадкодавця
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, не
заводилася.

Відповідно до ст.1268 ч.3 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно з ст. 16 ЦК України - кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права. На
додаток до наведеного ст. 392 ЦК України
зазначає, що власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України
встановлено, що право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Отже матеріалами справи доведено, що
позивачка фактично проживала із
спадкодавцем без реєстрації шлюбу з 1984
року по день його смерті, проживала та
була зареєстрована з ним на момент
смерті, про відмову від свого права на
спадкування не заявила, а інших
спадкоємців немає. З наведеного, суд
вважає, що позовні вимоги позивачки
слід задовольнити частково,
встановивши факт проживання позивачки
однією сім'єю без реєстрації шлюбу в
буд АДРЕСА_1 з 1984 року по день його
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року та визнавши за
нею право власності в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6 на будинковолодіння за адресою
АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 174, 197, 209, 212-215, 218
ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 331, 375, 392, 1268, 1270
ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити
частково.

Встановити факт, що ОСОБА_3 проживала
однією сім'єю без реєстрації шлюбу з
ОСОБА_6, за адресою АДРЕСА_1 з 1984 року до
дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6 право власності на
будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Львівської області через
Пустомитівський районний суд
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення або
отримання копії.

СуддяВ. Є. Мусієвський