Справа №1317/1327/2012
Провадження № 2/451/15/13
РІШЕННЯ

іменем України

25 листопада 2013 року

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - Міги Я.М.

при секретарі -- Солтис Г.М.

з участю: прокурора - Боднарчук О.В., Лозового Є.М.

третя особа - представник служби в справах дітей Радехівської районної державної адміністрації Львівської області Мазуревич І.В., Бойко О.І.

третя особа - приватний нотаріус Радехівського районного нотаріального округу ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Радехові в залі суду справу справу за позовом

ОСОБА_5

до

ОСОБА_6

про

визнання договору дарування недійсним

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся досуду з позовом в якому просить визнати недійсним договір дарування, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_4 1.09.2009 року, зареєстрованого в реєстрі НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він з відповідачем перебував в шлюбі з 29.09.2004 року, який був розірваний 28.02.2011 року. Під час шлюбу його колишня дружина ОСОБА_7 уклала кредитний договір на суму 25000 доларів США в ПАТ КБ «Приватбанк», який на сьогоднішній день погашений повністю. 1.09.2009 року в приватного нотаріуса ОСОБА_4 він підписав заяву, якою дав згоду своїй дружині подарувати квартиру АДРЕСА_1 її матері ОСОБА_6, оскільки та в 2009 році повернулася із-за кордону в Україну і їй для продовження терміну перебування за кордоном необхідно було пред»явити офіційний документ про наявність нерухомості на території України. Перед тим як підписувати заяву він не знав про її подальші наслідки, а нотаріус ОСОБА_4 умисно йому про це не пояснила. Він пояснив нотаріусу про їх малолітню дочку ОСОБА_8, хоча нотаріус є їх сусідкою, проживає в квартирі, яка розміщена на одній сходовій площадці і достовірно знала і бачила їх дочку. Він звернувся до нотаріуса за поясненнями і як виявилось при ознайомленні з документами, на підставі яких посвідчувався договір дарування, дозвіл органу опіки і піклування Радехівської райдержадміністрації на відчуження квартири був відсутній, а договір дарування був посвідчений на підставі довідки форми-2 виданої КП «Радехівське ВКГ» в якій відсутнія реєстрація їх малолітньої доньки ОСОБА_9.

Вважає, що оскільки договір дарування був посвідчений без дозволу органу опіки і піклування з грубим порушенням законодавств України, всупереч інтересів їх малолітньої дочки, а тому він підлягає визнанню судом недійсним.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному об»ємі.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що договір дарування був посвідчений за згодою позивача, яку він висловив в нотаріально посвідченій заяві, при цьому йому приватним нотаріусом було роз»яснино всі наслідки укладення такої угоди. На момент укладення договору дарування дозвіл органу опіки і піклування був. Житлові права дитини не порушені, оскільки дитина ОСОБА_9 як проживала в спірній квартирі так і проживає. В 2008 році ОСОБА_7 вже знав про відчуження квартири.

Третя особа - приватний нотаріус Радехівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що в 2008 році до неї звернулася ОСОБА_7 про те, щоб оформити договір дарування спірної квартири її мамі ОСОБА_6 тоді ж було оформлено і пакет документів для оформлення договору, але оскільки квартира була придбана за кредитні кошти, перебувала в банківській заставі, то до погашення заборгованості по кредитному договору - договору дарування не оформили. Повернулися до оформлення договору дарування в 2009 році після погашення ОСОБА_7 банківського кредиту. При цьому вже згода органу опіки і піклування Радехівської міської ради вже була і продовжувала діяти. Такі органи опіки і піклування при органах місцевого самоврядування діють і до цього часу. При наданні згоди на оформлення договору дарування та написання заяви від 1.09.2009 року ОСОБА_5 особисто прочитав і ознайомився зі змістом заяви та без стороннього примусу та впливу підписав її. При цьому поводив себе адекватно і розумів значення своїх дій, не заперечував щодо передачі квартири в дар. Що стосується тверджень представника позивача та позивача про те, що при ознайомлення їх з матеріалами договору дарування не було даних про реєстрацію малолітньої дитини і згоди органу опіка і піклування, то такі твердження є голослівними, оскільки в 2008 році в неї була інша печатка, яка пізніше була нею здана при виготовленні нової.

Суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

З свідоцтва про народження виданого 5.06.2005 року Радехівським відділом РАЦС РУЮ Львівської області встановлено, що ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і батьком її є ОСОБА_5, а матір»ю - ОСОБА_7.

З договору дарування квартири, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_4 1.09.2009 року, зареєстрованого в реєстрі НОМЕР_1, встановлено, що ОСОБА_7 подарувала, а ОСОБА_6 прийняла в дар квартиру АДРЕСА_1.

З рішення виконавчого комітету Радехівськох міської ради Радехівського району Львівськох області від 26.09.2008 року за №259 «Про надання дозволу на дарування квартири АДРЕСА_1 встановлено, виконком міськради дав дозвіл на укладення договору дарування квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_7, яку приймає в дар її мама ОСОБА_6 При цьому виконком підтверджує, що житлові права малолітньої, яка зареєстрована і проживає в квартирі АДРЕСА_1 на вулиці Шухевича не порушуються.

З протоколу №23 засідання опікунської ради при виконкомі міської ради від 26.09.2008 року встановлено, що опікунська рада вирішила пропонувати виконкому Радехівської міської ради прийняти рішення про надання дозволу на укладення договору квартири АДРЕСА_1 від імені ОСОБА_9.

З заяви приватному нотаріусу Радехівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 від 1.09.2009 року встановлено, що ОСОБА_5 васильович заявляє, що він дозволяє своїй дружині ОСОБА_7 подарувати ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1, що являється їх спільною сумісною власністю, оскільки придьана ними за час шлюбу, зареєстрованого 25.09.2004 року Радехівським відділом РАГСу Львівської області.

З рішення комісії з питань захисту прав дитини Радехівської районної державної адміністрації Львівської області від 19.06.2012 року за №8 «Про визнання договору дарування житла недійсним» встановлено, що з метою дотримання житлово-майнових прав дитини комісія вирішила: виходячи з того, що житлово-майнові права малолітньої дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1, при укладення договору дарування квартири за адресою: АДРЕСА_1 не порушені, не вважати за доцільне визнання договору дарування недійсним.

З рішення ІІІ сесії V скликання Радехівської міської ради Радехівського району Львівської області від 20.06.2006 року №2 «Про затвердження положень та правил» встановлено, що сесія затвердила «Положення про опікунську раду».

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Під майном згідно з ч. 1 ст. 190 ЦК України маються на увазі не лише предмети матеріального світу, а також майнові права та обов'язки.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_7 придбали під час шлюбу з ОСОБА_10 спірну квартиру, яка була спільною сумісною власністю подружжя, і була зареєстрована за ОСОБА_7

За положеннями ч. ч. 1, 2, 3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Пунктом 44 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5, передбачено, що договори щодо належного подружжю на праві спільної сумісної власності майна, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також правочини щодо іншого цінного майна можуть бути посвідчені нотаріусом за наявності письмової згоди другого з подружжя. Згода на укладення такого договору повинна бути засвідчена нотаріально. Про наявність згоди другого подружжя зазначається в тексті договору з посиланням на реєстровий номер, за яким ця згода посвідчена, та дату її посвідчення.

Враховуючи зазначене, згода подружжя на укладення договору дарування

має бути викладена на окремому документі (заяві).

Відповідно до вищезазначених норм закону ОСОБА_10 було оформлено нотаріальну згоду на дарування квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги до правочинів. Їх невиконання є підставою для визнання правочинів недійсними.

Заперечення щодо визнання недійсною згоди на відчуження квартири позивача та йогог представника, суд не може прийняти до уваги, оскільки судом було встановлено, що вона оформлена належним чином з дотриманням закону.

ОСОБА_7 оформила договір дарування квартири, надавши до нотаріальної контори належним чином оформлену згоду чоловіка ОСОБА_5 Підстав для відмови у вчиненні даного правочину не було.

Посилання на відсутність волевиявлення позивача суд оцінює критично, бо із змісту первісної позовної заяви випливає, що підставою для визнання згоди на дарування позивач зазначав, що він не розумів своїх дій, а приватний нотаріус не пояснила наслідків укладення договору дарування.

Але надання письмової згоди на відчуження квартири у вигляді договору дарування, що висловлює його намір, підтверджується тим, що після оформлення договору дарування відповідачка ОСОБА_6, прийнявши в дар спірну квартиру, проживала в ній, сплачувала комунальні платежі, про що було відомо позивачу, і до 24.07.2012 року, тобто до моменту подання позовної заяви договір дарування не оспорювався.

На підтвердження своїх посилань в частині відсутності волевиявлення позивача суду не було представлено ніяких доказів.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд не вважає обґрунтованим посилання позивача про недійсність правочину на ст. 215 ЦК України про те, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою ст. 203 ЦК України, оскільки вони спростовуються вищенаведеною мотивацією.

Не доведено позивачем і тієї обставини, що правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх дітей, оскільки як встановлено в судовому засіданні і чого не заперечує сам позивач, малолітня ОСОБА_9 проживала і продовжує проживати в спірній квартирі і права на проживання не позбавлена.

Безпідставним є посилання позивача і на ту обставину, що договір дарування оформлений без згоди органу опіки і піклування Радехівської районної державної адміністрації Львівської області, оскільки при укладенні договору дарування було рішення виконавчого комітету Радехівськох міської ради Радехівського району Львівської області від 26.09.2008 року за №259 «Про надання дозволу на дарування квартири АДРЕСА_1, яке було видане до створення органу опіки і піклування при Радехівській райдержадміністрації, а тому вважати, що договір оформлений без згоди органу опіки і піклування і тим порушені права малолітньої дитини в суду немає підстав.

У сукупності з іншими доказами, наданими сторонами, суд дійшов до висновку про

законність оформлення заяви про згоду на дарування квартири та законність договору дарування.

При цьому суд приймає до уваги пояснення приватного нотаріуса Раденхівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_4 з приводу того, що позивач особисто прочитав і ознайомився зі змістом заяви та без стороннього примусу та впливу підписав її. При цьому поводив себе адекватно і розумів значення своїх дій, не заперечував щодо передачі квартири в дар, що також свідчить про дійсний намір ОСОБА_5 на здійснення певного правочину.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання договору дарування недійсним, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_4 1.09.2009 року, зареєстрованого за реєстром №2440 - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову ОСОБА_5, до ОСОБА_6, про визнання договору дарування недійсним у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, заборонивши будь-які дії по відчуженню /обтяженню/ квартири.

Апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяМіга Я. М.