Справа № 2/217/688/2013
№ 217/2061/13ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2013 року Авдіївський міський
суд Донецької області в складі:

головуючого
судді Соболєвої
І.П.,

при секретарі
Грищенко В.М.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

розглянув у відкритому попередньому
судовому засіданні в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину
дійсним та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину
дійсним та визнання права власності,
мотивуючи свої вимоги тим, що 02.11.1994 між
нею та відповідачем було складено
розписку, згідно з якою вона сплатила
відповідачеві 4,5 мільйони рублів за
продаж будинку АДРЕСА_1. На той момент
власниця 72/100 будинку ОСОБА_3
знаходилась у Російській Федерації, з
огляду на що кошти передавались її
дочці, ОСОБА_2, яка є власницею 28/100
будинку. Договір купівлі-продажу
будинку вони не оформлювали, оскільки
відповідачами не були підготовлені усі
документи для вчинення правочину.
Проте, після підготовки документів
відповідач та її мати ухились від
укладення договору нотаріально. З 1994
року позивач користується будинком,
сплачує комунальні послуги та податки,
зробила поточний ремонт. На підставі ч.
2 ст. 220 Цивільного кодексу України (далі
- ЦК України) позивач просила визнати
угоду від 02.11.1994, укладену між нею та
відповідачами, дійсною та такою, що
відповідає договору купівлі-продажу
будинку за адресою: АДРЕСА_1, а також
визнати за позивачем право власності
на вказаний житловий будинок.

У судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги і просила їх
задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не
з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялись судом
належним чином, причин неявки суду не
повідомили. Заяв про відкладення
розгляду справи або про розгляд справи
за їх відсутності суду не надавали. За
таких обставин суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
відповідачів на підставі наявних у
справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши обставини справи та
перевіривши їх доказами в межах
заявлених позовних вимог, суд
встановив наступне.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі рішень
суду належав будинок АДРЕСА_1 в частках
28/100 та 72/100 відповідно, що
підтверджується наявними в
матеріалами справи копіями рішень
народного суду Київського району м.
Донецька від 02.12.1975, Ясинуватського
міського народного суду Донецької
області від 15.05.1980 у справі № 2-336/1980,
Ясинуватского міського нарсуду
Донецької області від 23.08.1982 у справі №
2-675/82, реєстраційних посвідчень,
виданих БТІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно з положеннями ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Так, 02.11.1994 відповідно до ст. 319 ЦК
України, власники будинку АДРЕСА_1,
розпорядились своїм майном, а саме
уклали договір купівлі-продажу
вказаного майна із позивачем ОСОБА_1
Факт передачі коштів від позивача
відповідачам у розмірі 4,5 млн.рублів за
будинок підтверджується розпискою,
копія якої наявна в матеріалах справи.

Вказаний договір купівлі-продажу не
був нотаріально посвідчений. Як
пояснила у судовому засіданні позивач,
договір не був нотаріально посвідчений
в зв'язку з тим, що відповідачі ухились
від його посвідчення.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо
сторони домовились щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулось повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилась від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

Таким чином, оскільки сторони
домовились щодо усіх істотних умов
договору купівлі-продажу будинку,
виконання договору повністю відбулось
(ОСОБА_1 передала гроші за приміщення у
сумі 4,5 млн.руб., ОСОБА_2 та ОСОБА_3
передали ОСОБА_1 це приміщення, вона вже
користується ним), ОСОБА_2 та ОСОБА_3
ухилились від нотаріального
посвідчення договору, тому суд визнає
дійсним вказаний договір
купівлі-продажу квартири.

Крім того, згідно ст. 328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Таким чином, відповідно до ст. 328 ЦК
України, у ОСОБА_1 виникло право
власності на вказаний житловий
будинок.

З огляду на викладене, суд задовольняє
позов у повному обсязі.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивача
підлягають стягненню в солідарному
порядку судові витрати зі сплати
судового збору, що документально
підтвердженні.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 317,
319, 220, 328 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11,
60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання правочину дійсним та визнання
права власності задовольнити.

Визнати угоду від 02 листопада 1994 року,
укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3
дійсною та такою, що відповідає
договору купівлі-продажу житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 судові витрати зі
сплати судового збору у розмірі 229
(двісті двадцять дев'ять) гривень 40
копійок.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
через Авдіївський міський суд
Донецької області шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Суддя: