Справа № 364/1187/13-ц
Провадження № 2/364/372/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2013 року, Володарський районний суд Київської області, в складі:

головуючого судді Ткаченко О. В.,

при секретарі Бондаренко Л. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володарка справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2

до Тадіївської сільської ради Володарського району Київської області,

про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 15 серпня 2013 року звернулся з названим позовом до суду, в якому вказали, що 31 січня 2013 року помер ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 4,079 га, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 047667 та земельна ділянка площею 4,071 га, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 047667. За життя ОСОБА_3 заповіту не склав. Позивачі просять суд встановити факт, що ОСОБА_3, який помер 31 січня 2013 року є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та визнати право власності на спадкові земельні ділянки.

Представник позивачів та позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала.

Заслухавши пояснення представника позивачів, позивачів, представника відповідача, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

По справі встановлено, що 31 січня 2013 року помер ОСОБА_3, що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 259458 (а.с.7). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 4,079 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 047667 та земельна ділянка площею 4,071 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 047667 (а.с.12-13).

Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями першої черги є позивачі: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, син померлого ОСОБА_3, що стверджено свідоцтвом про народження серії ЯЦ № 263646 (а.с.9) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, син померлого ОСОБА_3, що стверджено свідоцтвом про народження серії ЯР № 816494 (а.с.11). Отримати свідоцтва про право на спадщину позивачі не можуть, оскільки є розбіжності у прізвищі спадкодавця, зазначеного у свідоцтві про смерть, а саме «Могилко» та свідоцтвах про народження спадкоємців та Державному акті на право приватної власності на землю, а саме «Могилка», окрім того оригінал Державного акта було втрачено, відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року, Про судову практику у справах про спадкування, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкоємцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

В судовому засіданні факт того, що ОСОБА_3 був батьком позивачів стверджується поясненнями позивачів, представника відповідача та показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які зазначили, що ОСОБА_3 був батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4. Згідно з свідоцтвами про народження (а.с.9,11) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, народились в сім'ї батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_6. Тому суд вважає за потрібне встановити факт, що покійний ОСОБА_3, який помер 31 січня 2013 року дійсно був батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Відповідно до довідок, виданих Держаним нотаріусом ОСОБА_7, приватним нотаріусом ОСОБА_8 та приватним нотаріусом ОСОБА_9, спадкова справа після померлого 31 січня 2013 року ОСОБА_3 не заводилась.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Ст. 1222 ч. 1 ЦК України визначає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, визнання представником відповідача предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Керуючись ч. 5 ст. 3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, абзацу 4 пункту 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року № 20/5), п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1261, 1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 7 ВІД 30.05.2008 РОКУ „ПРО СУДОВУ ПРАКТИКУ У СПРАВАХ ПРО СПАДКУВАННЯ, СТ. СТ. 3, 5, 8, 10, 13, 57, 79, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК УКРАЇНИ, СУД, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Тадіївської сільської ради Володарського району Київської області, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт, що померлий 31 січня 2013 року ОСОБА_3 був батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 в рівних частках по 1/2 кожному, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 31 січня 2013 року, на земельну ділянку площею 4,079 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 047667.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 в рівних частках по 1/2 кожному, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 31 січня 2013 року, на земельну ділянку площею 4,071 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 047667.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Ткаченко