Справа № 222/63/13-ц
Провадження № 2/222/92/2013 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частина)

09 вересня 2013 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

судді Демочко Т.Є.,

при секретарі Гранкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Володарське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про спростування недостовірної негативної інформації, відшкодування моральної шкоди,-

Керуючись ст.ст. ст.ст. 8, 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 23, 275, 277, 280, 297 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про спростування недостовірної негативної інформації, відшкодування моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Повний текст рішення буде виготовлений 13.09.2013 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області м. Маріуполя через Володарський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.Є. Демочко

Справа № 222/63/13-ц

Провадження № 2/222/92/2013 р.

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2013 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

судді Демочко Т.Є.,

при секретарі Гранкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Володарське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про спростування недостовірної негативної інформації, відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом вказуючи, що 05.08.2011 року вона в канцелярії суду Ленінського району м. Донецька ознайомилась з матеріалом ЖРЗЦЗ № 3864 від 01.07.2011 року, розпочатим Ленінським РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області за її заявою про злочин з незаконного проникнення до її житла та побиття. Однак, в вищевказаному матеріалі міститься недостовірна інформація щодо неї, а саме: в своїх поясненнях від 01.07.2011 року відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомили дільничного інспектора міліції ОСОБА_4 про те, що вона виражалась на їх адресу нецензурними словами, а також їм відомо, що вона психічно хвора та у неї періодично виникають психічні відхилення. Крім того, до вищевказаного матеріалу долучений рапорт дільничного інспектора міліції ОСОБА_4 , в якому зазначено, що конфлікти між нею та відповідачкою ОСОБА_3 виникають через те, що вона психічно хвора та постійно скаржиться на ОСОБА_3 Вказує, що наведена інформація є неправдивою, оскільки вона ніколи не вживає нецензурних висловів, оскільки не має в цьому потреби відповідно до її розумового розвитку, освіти та громадської діяльності. Також, поясняє, що вона ніколи не бачила ОСОБА_2 до 01.07.2011 року, в цей день її спілкування з нею обмежилось з`ясуванням її належності до квартири АДРЕСА_1 та передаванням їй запитань диспетчера аварійної служби. Відповідно з ОСОБА_3 вона востаннє розмовляла у грудні 2009 року і попередила її про припинення спілкування, якщо вона буде нецензурно сваритися та ображати її. За місцем мешкання відповідачок вона ніколи не була, а до кв. АДРЕСА_1 заходила лише одного разу на початку листопада 2009 року. Вважає, що інформація про вживання нею нецензурної лайки, усіляких образ та її психічного стану була поширена відповідачками дільничному інспектору ОСОБА_4 з метою її дискредитації та створення підстави для порушення відносно неї кримінальної справи за ст. 296 КК України, а також для уникнення розгляду її заяви про злочин. Просить зобов`язати відповідачок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спростувати поширену ними недостовірну інформацію щодо вживання нею нецензурних висловів та наявність у неї психічної хвороби та відхилень шляхом подачі письмової заяви про це начальнику Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області, а також стягнути з відповідачок моральну шкоду в розмірі 9 600 грн. з кожної, завданої поширенням недостовірної інформації відносно неї.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась. Надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Крім того, просила справу розглянути у її відсутність.

Відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання неодноразово не з`явились, що дає суду право розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми суд розглянув справу у відсутність нез`явившихся відповідачок.

Ознайомившись з позовною заявою, розглянувши письмову заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, матеріал про відмову у порушенні кримінальної справи № 3864 від 01.07.2011 року, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Згідно ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації, поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Як встановлено у судовому засіданні позивачка, в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на письмові пояснення відповідачок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які містяться в матеріалі про відмову у порушенні кримінальної справи № 3864 від 01.07.2011 року та в яких зазначено, що ОСОБА_1 выражалась грубой нецензурной бранью, а также известно, что ОСОБА_1 психически больна и у нее периодически происходят психические отклонения, а також на рапорт УІМ Ленінського РВ ДМУ ст. лейтенанта міліції Діденка Д.В., в якому зазначено, що между ОСОБА_1 ОСОБА_5 ранее позникали конфликты из-за того, что ОСОБА_1 психически больна и постоянно жалуется на ОСОБА_5 .

За заявою ОСОБА_1 до правоохоронних органів про прийняття заходів до ОСОБА_3 , яка нібито напала на неї, було проведено перевірку, стосовно якої у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ст. 194 та ст. 296 КК України було відмовлено.

Як вбачається із відказного матеріалу за заявою ОСОБА_1 по ЖРЗСП № 3864 від 01.07.2011 року, було проведено перевірку щодо її заяви, в ході якої були допитані відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно письмових пояснень, які містяться в матеріалі про відмову у порушенні кримінальної справи № 3864 від 01.07.2011 року відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначають, що позивачка ОСОБА_1 психічно хвора та у неї періодично виникають психічні відхилення.

Суд приходить до переконання, що в цьому вислові немає недостовірної інформації, оскільки, згідно довідки Комунальної лікувально-профілактичної установи Міський психоневрологічний диспансер м. Донецьк ОСОБА_1 , 1953 року народження, має діагноз: параноїдна шизофренія, шубообразний тип перебігу, параноїдний синдром (а.с.150).

Встановлене судом також підтверджено показаннями допитаного в порядку судового доручення в якості свідка УІМ Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_4 , який пояснив, що він працює дільничним інспектором в Ленінському РВ, обслуговує територію на якій мешкає ОСОБА_1 АДРЕСА_2 . З приводу розповсюдження інформації щодо психічного стану ОСОБА_1 йому нічого не відомо. Все згідно довідки із психдиспансеру від 2011 року, в якій вказано діагноз параноїдна шизофренія. Запити в психдиспансер робилися ще до нього, оскільки ОСОБА_1 неодноразово зверталась з різноманітними заявами, які не мали логічного сенсу. Ствердження того, що сусіди розповсюджують недостовірну інформацію свого підтвердження в ході перевірок не знайшли. В своїх письмових поясненнях ОСОБА_6 та ОСОБА_3 зазначили, що ОСОБА_1 має незрозумілі ознаки, веде себе незрозуміло, це все було вказано в поясненнях, коли їх допитували. З його боку вказаним особам не доводилась інформація про психічний стан ОСОБА_1 ОСОБА_1 постійно писала заяви на вищевказаних осіб, нібито вони її затоплювали, постійно наводила якісь незрозумілі доводи, вела себе неприродно, писала незрозумілі припущення, які не мали логічного сенсу.

Також, слід зазначити, що позивачкою не доведено, що інформацію, яка викладена в письмових поясненнях, які долучені до матеріалу про відмову у порушенні кримінальної справи № 3864 від 01.07.2011 року, відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розповсюджували в будь-який інший спосіб, доводили її до відома хоча б одній особі, які не мають відношення до справи, що свідчить про відсутність порушень особистих немайнових прав позивачки. Крім того, письмові пояснення та рапорт, які знаходяться в матеріалах про відмову у порушенні кримінальної справи № 3864 від 01.07.2011 року не можуть бути способом поширення інформації.

Таким чином, враховуючи, що позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що відносно неї відповідачками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розповсюджувалась недостовірна інформація, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

В зв`язку із тим, що позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог щодо спростування недостовірної негативної інформації, а суд прийшов до висновку про відмову в їх задоволенні, то ці позовні вимоги також задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 8, 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 23, 275, 277, 280, 297 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про спростування недостовірної негативної інформації, відшкодування моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлений 13.09.2013 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області м. Маріуполя через Володарський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.Є. Демочко

.