Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Карташов О.Ю.
Справа № 432/5179/13-ц
Провадження № 22ц/782/5057/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня «18» дня Колегія
суддів Судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Дронська І.О., Оробцова Р.І.

при секретарі Скоробогатовій Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення

Стахановського міського суду
Луганської області від 21 жовтня 2013 року

по цивільній справі за позовом

Луганського обласного
комунального спеціалізованого
теплозабезпечуючого підприємства
«Луганськтеплокомуненерго» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
послуги теплопостачання, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2012 року ЛМКП
«Луганськтеплокомуненерго»
звернулось до суду з вищезазначеним
позовом та просило суд стягнути з
відповідача загальну суму
заборгованості у розмірі 2881,14 грн. та
понесені судові витрати у розмірі 214,60
грн.

В обґрунтування заявлених вимог
зазначило, що ЛМКП
«Луганськтеплокомуненерго» до квітня
2007 року надавало ОСОБА_2 послуги з
теплопостачання, відповідно до
облікового рахунку НОМЕР_1, який
присвоєний відповідно до «Правил
користування тепловою енергією», котрі
затверджені наказом Міністерства
енергетики і електрифікації СРСР від 6
грудня 1981 року № 310, у приміщенні за
адресою: АДРЕСА_1. Боржник повинен був
здійснювати помісячно сплату спожитих
послуг. ЛМКП
«Луганськтеплокомуненерго» виконував
свої обов'язки у повному обсязі, а
ОСОБА_2 ухилялося від виконання своїх
зобов'язань перед ЛМКП, в результаті
чого утворилась заборгованість і
станом на 01.08.2012 р. становить 2706,64 грн.

Відповідно до договору про погашення
заборгованості за послуги
централізованого гарячого
водопостачання та центрального
опалення №251 від 16.12.2010р. ЛМКП надав
ОСОБА_2, як абоненту розстрочку з
погашення заборгованості у сумі 2756грн.
64 коп.

Згідно графіку погашення
заборгованості за надані послуги
теплопостачання, вказаного у п.2
Договору, ОСОБА_2 зобов'язалася
погасити вказану заборгованість
протягом 12 місяців з моменту
підписання Договору та здійснювати
оплату поточних платежів щомісячно у
розмірі не менше 229,72 грн.

ЛМКП «Луганськтеплокомуненерго»
зверталося до суду з заявою про видачу
судового наказу про стягнення
заборгованості за послуги
централізованого опалення та гарячого
водопостачання. Однак, 31.05.2012р. ухвалою
Стахановського міського суду
Луганської області по справі №
2-с/1231/114/1231 було скасовано судовий наказ
від 17.10.2011р. на підставі заяви
відповідача.

Загальна сума заборгованості складає
2881,14грн., яка обчислювалась враховуючи:

- суму основного боргу - 2706,64грн.,

- інфляційні нарахування у період
з 12.2010 - по 07.2012 - 83,90грн.

- 3% річних у період з 12.2010 - по 07.2012 -
90,60 грн.

Рішенням Стахановського міського
суду Луганської області від 21 жовтня
2013 року позовну заяву Луганського
обласного комунального
спеціалізованого теплозабезпечуючого
підприємства
«Луганськтеплокомуненерго» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
послуги теплопостачання задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ЛМКП
«Луганськтеплокомуненерго»
заборгованість за послуги
теплопостачання у розмірі 2881грн. 14коп.
та судовий збір у розмірі 214,60 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на прийняття рішення
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та постановити нове, яким
відмовити у задоволені позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, -
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, але
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив з обґрунтованості позовних
вимог ЛМКП „Теплокомуненерго".

З таким висновком погоджується і
колегія суддів.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_2, зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1,на неї відкрито особовий
рахунок НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1
(ар.с.12).

16.12.2010 року між ЛМКП „Теплокомуненерго"
та ОСОБА_2 було укладено договір №251 про
погашення заборгованості за послуги
централізованого гарячого
водопостачання та центрального
опалення (ар.с.15).

Відповідно до вказаного договору
зазначено, що ЛМКП надав ОСОБА_2, як
абоненту розстрочку з погашення
заборгованості у сумі 2756грн. 64коп.

Згідно графіку погашення
заборгованості за надані послуги
теплопостачання, вказаного у п.2
Договору, ОСОБА_2 зобов'язалась
погасити вказану заборгованість
протягом 12 місяців з моменту
підписання Договору та здійснювати
оплату поточних платежів щомісячно у
розмірі не менше 229,72грн. (ар.с.15).

Станом на 01.08.2012 р. заборгованість
ОСОБА_2 за надані послуги складає 2706,
64грн., що підтверджено оборотною
відомістю по вказаному особовому
рахунку (ар.с.12).

За час з грудня 2010 р. по серпень 2012р.
ЛМКП „Теплокомуненерго" не
нараховував ОСОБА_2 оплату за опалення,
оскільки зазначену послугу вже ОСОБА_2
не надавав. При цьому ОСОБА_2 у
добровільному порядку в грудні 2010 р.
провіла оплату боргу в сумі 50.00грн..
визнавши таким чином, наявність свого
боргу перед ЛМКП „Теплокомуненерго",
що підтверджено розрахунком (ар.с. 12).

Проаналізувавши наявні дані, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
повно та всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Ст. 526 ЦК України закріплено обов'язок
належного виконання зобов'язання
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутністю таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом ( ст. 611 ЦК України).

Ст. 20 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги" одержувати
вчасно та відповідної якості
житлово-комунальні послуги згідно із
законодавством та умовами договору на
надання житлово-комунальних послуг.

Разом з тим, п.5 ч. 3 ст. 20 цього ж Закону
передбачено кореспондуючий обов'язок
споживача оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Згідно ст. 67 ЖК України до комунальних
послуг відноситься
водотеплопостачання, плата за
комунальні послуги береться крім
квартирної плати за затвердженими у
встановленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитору зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом

Враховуючи зазначені
обставини, суд першої інстанції на
підставі вимог ст.ст. 509, 526, 625, 629 ЦК
України, Правил надання населенню
послуг з водо,- теплопостачання та
водовідведення затверджених
Постановою КМ України № 630 від 21.07.2005
року дійшов вірного висновку стосовно
необхідності стягнення з відповідача
заборгованості за надані послуги з
централізованого гарячого
водопостачання та центрального
опалення з урахуванням інфляційних
нарахувань та 3% річних в загальній сумі
2881,14 грн.

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк , у межах
якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист
цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Між тим, відповідно до ч.ч.1,3 ст. 264
ЦК України перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дій, що
свідчать про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебігу позовної даності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

Правова природа стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги така, що строк позовної
давності щодо її стягнення
обчислюється по кожному місяцю, за яким
нараховується плата за спожиті послуги
окремо. Право на позов про стягнення
заборгованості за кожен місяць виникає
щомісяця на відповідну суму, а позовна
давність обчислюється з того місяця,
коли кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

За змістом вказаних норм
перебіг позовної давності
переривається поданням заяви про
видачу судового наказу та починається
заново з поданням відповідного позову
після скасування судового наказу.

Таким чином, судова колегія вважає,
що суд першої інстанції вірно зробив
висновок і стосовно того, що строк
позовної давності для пред'явлення
вимог про стягнення вищезазначеної
заборгованості позивачем не пропущено,
оскільки відповідач, уклавши 16.12.2010
року договір №251 про розстрочку з
погашення заборгованості на 12 місяців,
фактично вчинив дії, що свідчать про
визнання ним боргу за надані послуги,
що утворився на момент укладення
договору про реструктуризацію
заборгованості, а відтак строк
позовної давності щодо вимог про
стягнення реструктуризованої
заборгованості спливає 16.12.2011 року,
окрім цього відповідачем у грудні
2010року була зроблена проплата боргу в
сумі 50,00 грн., також у 2011 році позивач
звертався до суду з заявою про видачу
судового наказу про стягнення
заборгованості та 31.05.2012р. ухвалою
Стахановського міського суду
Луганської області по справі №
2-с/1231/114/1231 було скасовано судовий наказ
від 17.10.2011р. на підставі заяви
відповідача, тобто в межах
передбаченого діючим законодавством
строку позовної давності.

Отже, доводи апеляційної
скарги на сплив строків позовної
давності, щодо вимог про стягнення
заборгованості не можуть бути взяті до
уваги, оскільки, як вже зазначалося
вище, ОСОБА_2 уклала з ЛМКП
„Теплокомуненерго" договір про
реструктуризацію наявної
заборгованості по оплаті послуг з
теплопостачання від 16.12.2010 року із
строком дії до 16.12.2011 року, тим самим
вона визнала заборгованість, крім того
у 2010 році сплати 50 грн., тобто вчинила
дії, які свідчать про визнання нею
свого боргу, а тому відповідно до
положень ст. 264 ЦК України строк
позовної давності за вимогами про
стягнення спірної заборгованості в
даному випадку переривається та
починає свій перебіг з 16.12.2010 року. З
позовом про стягнення заборгованості
прідприємство
«Луганськтеплокомуненерго»
звернулося у вересні 2012 року, тобто в
межах загального строку позовної
давності.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду. Ніяких нових доказів чи обставин,
які не були предметом розгляду суду
першої інстанції та могли б вплинути на
рішення, не надано і апеляційному суду.

За таких обставин, судове рішення у
повній мірі відповідає вимогам діючого
законодавства, суд першої інстанції
повно і всебічно дослідив усі
обставини справи, надані суду докази,
надав їм належну правову оцінку, а тому
підстави для скасування рішення суду
відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304 , п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Луганської
області,~

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 ~
відхилити.

Рішення Стахановського міського
суду Луганської області від 21 жовтня
2013 року ~ залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: