Справа № 464/8574/13
Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 22-ц/783/7766/13
Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Крайник Н.П.

суддів - Мельничук О.Я., Курій Н.М.

секретаря - Данилик І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Львівгаз» на
рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 16 жовтня 2013 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Львівгаз» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 16 жовтня 2013 року в
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Львівгаз» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості відмовлено.

Рішення суду оскаржило ПАТ «Львівгаз».

Апелянт вважає зазначене рішення
незаконним та таким, що ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі ПАТ «Львівгаз»
зазначає, що при постійних
господарських відносинах діючими
нормативними документами не
передбачено ведення обліку
заборгованості у розрізі окремих
періодів, а суми, які надходять в оплату
наданих послуг, враховуються у
зменшення загальної суми
заборгованості сторін.

Апелянт стверджує, що визначаючи суму
грошового зобов'язання за поточний
розрахунковий період постачання, ПАТ
«Львівгаз» відповідно до умов договору
правомірно враховує в цій сумі (включає
до неї) заборгованість споживача за
попередні розрахункові періоди та у
зв'язку з цим кошти, які сплачуються
споживачем без чіткого зазначення
призначення платежу, в першу чергу
спрямовуються на погашення боргу, який
виник раніше.

ПАТ «Львівгаз» зазначає, що його дії по
зарахуванню коштів, що надійшли без
конкретного призначення платежу, на
погашення заборгованості попередніх
періодів не порушують вимог
законодавства, оскільки таке містить
вимоги щодо заповнення реквізиту
«Призначення платежу» платіжного
доручення платником так, щоб надавати
повну інформацію про платіж та
документи на підставі яких
здійснюється перерахування коштів,
зокрема, зазначення періоду за який
здійснюється оплата.

Апелянт також стверджує, що
зарахування позивачем коштів,
отриманих від споживачів без чіткого
призначення платежу, на погашення
заборгованості попередніх
розрахункових періодів, щодо якої
сплила позовна давність, є правомірним,
оскільки сплив позовної давності щодо
такої заборгованості має наслідком
лише позбавлення ПАТ «Львівгаз»
судового захисту по її стягненню.

Апелянт вважає, що сплив позовної
давності щодо такої заборгованості не
має наслідком припинення зобов'язання
споживачів здійснити її оплату,
оскільки згідно з ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом, а
припинення зобов'язання по оплаті
спожитого природного газу внаслідок
спливу позовної давності ні договором,
ні законом не передбачено.

Просить рішення Сихівського районного
суду м. Львова від 16 жовтня 2013 року
скасувати, та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Судом першої інстанції встановлено, що
Публічне акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» здійснювало газопостачання
до квартири АДРЕСА_1.

Довідкою ЛКП «Житловик-С» від 29.08.2013
року стверджується, що у зазначеній
вище квартирі проживають: ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 7).

Позивач в позовній заяві зазначив, що
заборгованість відповідачів за
спожитий природний газ станом на 29.08.2013
року складає 636,67 грн.

Матеріалами справи підтверджується та
встановлено в суді першої інстанції і
не заперечувалося позивачем, що
заборгованість відповідачів
утворилася до 2010 року, а саме з січня 2001
року, однак із позовом про стягнення
заборгованості ПАТ «Львівгаз»
звернулося до суду лише 03.09.2013 року (а.с.
34).

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого може звернутися до суду з вимогою
про захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 267 ЦК України передбачено, що
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі.
Зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Відповідач ОСОБА_3 в суді першої
інстанції наполягав на застосуванні
наслідків спливу позовної давності.

Позивач поважних причин строку
позовної давності суду першої
інстанції не навів і такі причини не
здобуті та не встановлені судом.

Суд першої інстанції з врахуванням
зазначеного вище правильно зробив
висновок про те, що перебіг позовної
давності для звернення до суду про
стягнення з відповідачів
заборгованості розпочався ще у 2001 році,
однак позивач звернувся з позовом до
суду лише 03.09.2013 року, а тому пропустив
загальний строк позовної давності, у
зв'язку з чим відмовив у задоволенні
зазначеного вище позову.

Доводи апеляційної скарги ПАТ
«Львівгаз» не заслуговують на увагу та
на висновки суду не впливають.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дав
належну оцінку всім обставинам і
доказам по справі в їх сукупності та
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
тому доходить висновку, що підстави для
його скасування відсутні й апеляційну
скаргу на оскаржуване рішення
необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1
ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Львівгаз»
відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 16 жовтня 2013 залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
Крайник Н.П

Судді:
Мельничук О.Я.

Курій Н.М.