Справа № 2-1320/12
Провадження № 2/727/306/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2013 року
Шевченківський районний суд м.
Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі
Костащук І.І., Пугач Т.

з участю позивача ОСОБА_1

з участю представника позивача ОСОБА_2

з участю відповідачки ОСОБА_3

з участю представника відповідачки
ОСОБА_4

з участю представника третьої особи
Каменецької Х.Д.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Чернівецької міської
ради, де третіми особами є Департамент
містобудівного комплексу та земельних
відносин Чернівецької міської ради,
Головне управління Держземагенство у
Чернівецькій області, про визнання
рішення та державного акту про право
власності на земельну ділянку частково
недійсним та усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом про визнання рішення та
державного акту про право власності на
земельну ділянку частково недійсним та
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою до відповідачів
ОСОБА_3, Чернівецької міської
ради, де третіми особами є Департамент
містобудівного комплексу та земельних
відносин Чернівецької міської ради,
Головне управління Держземагенства у
Чернівецькій області.

Свої позовні вимоги позивач
мотивує тим, що ОСОБА_1 являється
власником 68/100 (шістдесяти вісім сотих)
частин нежилих будівель ( будівля
магазину -кафе літ. А, літ. А1,
приміщення загальною площею 42,40 кв.м. -
торговий зал 1-1 площею 19 кв.м., підсобне
приміщення 1-2 площею 6,90 кв.м, кафе 1-3
площею 16,5 кв.м, крім того павільйон
літ.Б, вбиральня літ.Г, сарай літ.В,
навіси літ.Д,Є, огорожа №1-3), що
розташовані в АДРЕСА_1. Дана нежитлова
будівля розташована на земельній
ділянці розміром 0,03 га для
обслуговування даного
будинковолодіння. Позивач ОСОБА_1 є
законним користувачем земельної
ділянки розміром 0,03 га, яка знаходиться
по АДРЕСА_1, що підтверджується витягом
з рішення ЧМР від 27.01.2004 року №
49/2 та архівною випискою від 18.11.1994 року
№1/814.

Як зазначено в позовній заяві,
відповідачка ОСОБА_6 володіє на праві
власності суміжною земельною ділянкою
розміром 0,1 га за адресою АДРЕСА_2 із
цільовим призначенням для
обслуговування будинковолодіння,
розташованого по АДРЕСА_2, яку
успадкувала від свого покійного батька
ОСОБА_7, що підтверджується рішенням
Ленінського районного суду м.Чернівці
від 11.08.1997 року. Однак, в листопаді 2011
році відповідачкою самовільно
захоплено частину земельної ділянки
позивача, шляхом встановлення на землі
позивача відмостки та металевих
стовпів для оздоблення паркану, а
пізніше і встановлено паркан висотою 2
м та на відстані від будівлі позивача -
0,20 м, що підтверджується копіями актів
КЖРЕП-5. На всі зауваження позивача
відповідачка реагувала негативно та
повідомляла, що це вся її земельна
ділянка і вона належить їй на праві
приватної власності відповідно до
державного акту та те, що не збирається
переносити паркан .

Після даної конфліктної ситуації
з відповідачкою ОСОБА_6, позивач
ОСОБА_1 звернувся в Департамент
Містобудівного Комплексу та Земельних
відносин аби з'ясувати розмір
земельної ділянки, яка належить
відповідачці на праві приватної
власності, яка знаходиться за адресою
АДРЕСА_2. 15.01.2012 року листом №14-04/5417
Департаменту містобудівного комплексу
та земельних відносин Чернівецької
міської ради надана інформацію про те,
що дану земельну ділянку передано
відповідачці у приватну власність
загальною площею 0,1028 га відповідно до
рішення виконавчого комітету міської
ради від 09.09.1997 року №635/17. З цього часу
позивачу і стало відомо про те, що
відповідачка приватизувала земельну
ділянку не в розмірі 0,1 га, як це
зазначено було у рішенні Ленінського
районного суду від 11.08.1997 року, а в
більшому розмірі на 0,028 га, що в
загальному становить 0,1028 га.

Як зазначає позивач, він
неодноразово звертався до державних
органів за отриманням інформації та
з'ясуванням умов та підстав здійснення
приватизації відповідачкою земельної
ділянки розміром 0,1028 га по вулиці
АДРЕСА_1, але йому безпідставно було
відмовлено, що підтверджується копіями
листів від 31.01.2012 року та 24.01.2012 року.
Крім того, з попереднім користувачем
МВКП «Подолянка», АДРЕСА_1, а не з
позивачем ОСОБА_8 при передачі у
власність відповідачці земельної
ділянки розміром 0,1028 га узгодження меж
земельної ділянки АДРЕСА_2 не було.

На прохання представників
державних органів, щодо самовільного
захоплення частин позивача земельної
ділянки АДРЕСА_2, відповідачка
відповіла відмовою прибрати паркан та
огорожу, що підтверджується актами,
копії яких додаються до позову. Позивач
вважає дії відповідачки по
самовільному зайняттю частини
земельної ділянки, що знаходиться у
його користуванні, незаконними,
оскільки тільки йому, як користувачу
земельної ділянки належить право
користування даною землею, своєї згоди
на те, щоб відповідачка користувалася
частиною землі він не давав. Внаслідок
вищенаведених незаконних дій
відповідача, позивач позбавлений
можливості здійснити приватизацію
земельної ділянки (АДРЕСА_2), яка була
надана в користування згідно рішення
ЧМР від 27.01.2004 року № 49/2 та архівної
виписки від 18.11.1994 року №1/814, оскільки
фактичний розмір ділянки значно
зменшився із-за самовільного захвату
відповідачкою частини землі; а також
позивач позбавлений можливості
доступу до своєї власності, а саме
бокової частини будинку АДРЕСА_2;
позбавлений можливості здійснити
ремонт та обслуговування своєї
нежитлової будівлі; позбавлений
можливості у наданні допомоги з боку
будинку у випадку виникнення пожежі,
оскільки відстань між будівлею
позивача та парканом відповідачки
становить 0,20 м, тобто менше одного
метра.

Відповідно до ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
як з підстав, передбачених
законодавством, так і з дій громадян та
організацій, які хоч і не передбачені
ним, але виходячи із загальних засад і
змісту цивільного законодавства,
породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст.391 ЦК України
встановлено, що власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Ст. 91 ЗК України передбачає, що
власники земельних ділянок зобов'язані
забезпечувати використання землі за
цільовим призначенням, не порушувати
прав власників суміжних земельних
ділянок та землекористувачів.

Згідно до ст. 152 ЗК України «
Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом:
визнання прав; відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; визнання
угоди недійсною; визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Згідно ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути визнання права; припинення
дії, яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення.

На основі вказаного позивач
просить зобов'язати відповідачку
ОСОБА_6 усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою
АДРЕСА_2, загальною площею 0,03 га,
користувачем якої являється ОСОБА_1,
шляхом звільнення самовільно зайнятої
нею земельної ділянки, яка межує із її
земельною ділянкою АДРЕСА_2,
зобов'язати відповідачку ОСОБА_6
усунути перешкоди в користуванні
земельною ділянкою АДРЕСА_2, загальною
площею 0,03 га , користувачем якої
являється ОСОБА_1 шляхом, знесення
огорожі, встановленої нею на цій
земельній ділянці. Крім того просить,
визнати частково недійсним: рішення
виконавчого комітету Чернівецької
ОСОБА_9 від 09.09.1997 року №635/17, щодо
приватизації земельної ділянки
АДРЕСА_2 в частині належності ОСОБА_7,
ОСОБА_6 на праві власності земельної
ділянки площею 0,0028 га; державний акт на
право приватної власності на земельну
ділянку АДРЕСА_2 в частині належності
ОСОБА_7, ОСОБА_6 земельної ділянки
площею 0,0028 га, цільовим призначенням
для обслуговування будинковолодіння.

Під час розгляду даної справи в
суді від позивача надійшла заява про
збільшення позовних вимог, згідно якої
позивач просить зобов'язати
відповідачку ОСОБА_3 усунути перешкоди
в користуванні земельною ділянкою
АДРЕСА_1 під будівництво продуктового
павільйону шляхом звільнення
самовільно зайнятої нею земельної
ділянки, яка межує із її земельною
ділянкою АДРЕСА_2. Зобов'язати
відповідачку ОСОБА_3 усунути
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою АДРЕСА_1, шляхом знесення
огорожі, встановленої нею на цій
земельній ділянці, зобов'язати
відповідачку ОСОБА_3 звільнити
самовільно зайняту нею земельну
ділянку розміром 0,0077 га, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1, яка межує з
належними її земельними ділянками дня
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, площею 0,1000 га і
ведення садівництва, площею 0,0028 га,
розташованих за адресою: АДРЕСА_2. Крім
того просить, визнати частково
недійсним рішення виконавчого
комітету Чернівецької ОСОБА_9 від 09.09.1997
року №635/17 ( щодо передачі ОСОБА_7 у
приватну власність земельної ділянки,
загальною площею 0,1028 га, яка
знаходиться по АДРЕСА_2) в частині
передачі земельної ділянки у приватну
власність ОСОБА_7 розміром 0,0077 га.,
визнати недійсними державні акти на
право приватної власності на земельну
ділянку АДРЕСА_2: серії І-ЧВ №008708, який
виданий ОСОБА_7, площею 0,1028 га (0,1000 га -
обслуговування житлового будинку, 0,0028
га ведення садівництва), що виданий на
підставі рішення виконавчого комітету
ЧМР від 09.09.1997 року №635/17; серії ЯЕ №348266,
що належить ОСОБА_3 , площею 0,1000 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд; серії ЯЕ № 348267, що
належить ОСОБА_3, площею 0,0028 га,
цільовим призначенням для ведення
садівництва, що видані на підставі.

Позивач та його представник в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали, просили їх задовольнити та
дали пояснення аналогічні викладеним в
позові.

Відповідачка та її представник
позовні вимоги не визнали та просили
відмовити в задоволенні позову за
безпідставністю, надавши суду свої
письмові заперечення.

Представник головного управління
Держземагенства у Чернівецькій
області в судовому засіданні просила
відмовити в задоволенні позовних
вимог, заявила клопотання про
застосування строку позовної
давності, обґрунтовуючи це тим, що як
вбачається із матеріалів справи, на
підставі договору купівлі-продажу
частин нежилих будівель від 30.04.2004 року
мале приватне виробничо-комерційне
підприємство «Подолянка», що
знаходиться в АДРЕСА_1 відчужило 68/100
частин нежилих будівель за
вищезазначеною адресою позивачу -
ОСОБА_1 А оскільки позивач в позовній
заяві зазначає, що між ОСОБА_7 та
дирекцією МВКП «Подолянка» існував
спір із-за меж земельної ділянки
АДРЕСА_2 з 1997 року, то вважала, що в
задоволенні позовних вимог слід
відмовити у зв'язку зі спливом позовної
давності.

Допитаний в судовому засіданні експерт
Ощипко О.О. підтвердила висновки
судової земельно-технічної експертизи
від 24 квітня 2013 року, в тому числі і той
факт, що наявне самовільне зайняття
частини земельної ділянки № АДРЕСА_1 з
боку власника земельної ділянки
АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_3,
загальна площа самовільного зайняття
становить 0,0015 га. Ствердила, що цей
залишок земельної ділянки (самовільний
захват розміром 0,0015 га) виходить за
межі державного акта відповідачки , а
саме в бік позивача. Що стосується п.5
висновку експертизи експерт пояснила,
що зазначені там розміри вказані за
рахунок інших сусідів, а не тільки
сторін.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
пояснив, що позивач був співвласником
магазину по АДРЕСА_1 разом з його братом
ОСОБА_12 А також, свідок пояснив, що
земельна ділянка, на якій побудований
магазин, колись була виділена з його
земельного участка АДРЕСА_1. Під
будівництво цього магазину було
виділено земельну ділянку розміром 0,03
га. Пізніше власником всього магазину
став позивач. Поштова адреса цього
магазину зараз значиться: АДРЕСА_1,
оскільки в 2004 році міська рада змінила
цю поштову адресу. Сусідка, тобто
відповідачка ОСОБА_3, на даний час звела
металевий паркан впритул будівель
позивача, розташованих на території
земельної ділянки АДРЕСА_1. А саме
відстань між металевим парканом
відповідачки ОСОБА_3 та магазином
позивача становить біля 15 см. Цей
металевий паркан був побудований
відповідачкою ОСОБА_3 в 2011 році. Раніше,
до цього земельні ділянки позивача та
відповідачки ОСОБА_3 розділяв інший
паркан, однак ці штахети стояли далеко
від магазину позивача, тобто не на тому
місці, де зараз стоїть паркан. Свідок
ствердив, що існуюча колись межа
пересунулась в бік позивача. При цьому,
свідок ствердив, що добре пам»ятає де
саме проходила раніше межа, оскільки
постійно там перебував.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні
підтвердила, що відповідачка
ОСОБА_3 дійсно в 2011 році встановила
металевий паркан, у зв»язку з чим
приходили працівники ЖРЕП і з цього
приводу складали акт.

Суд, вислухавши думки учасників
процесу, покази свідків, експерта,
дослідивши письмові матеріали справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають до задоволення
частково.

Судом встановлено, що згідно
архівної виписки від 18.11.1994 р. № 11814
витягу з протоколу № 8 засідання
виконавчого комітету ЧМР від 24.03.1961 р.,
виконавчий комітет ЧМР депутатів
трудящих вирішив виділити
міськхарчоторгу земельну ділянку по
АДРЕСА_1, під будівництво тимчасового
продуктового павільйону, розміром 0,03
га. згідно з червоною лінією генплану
земельної ділянки. Зобов'язано
головного архітектора міста відвести
земельні ділянки в натурі та видати
архітектурно- планувальне завдання. (
а.с. 18).

При цьому, відповідно до акту
встановлення і погодження зовнішніх
меж землекористування в натурі (
місцевості) від 30 липня 1996 року за
участю представника ОСОБА_7, а також в
присутності представника суміжних
землекористувачів ОСОБА_14, АДРЕСА_3,
встановлено і погоджено в натурі межі
земельної ділянки для обслуговування
будівель, яка знаходиться по АДРЕСА_2,
межі в натурі проходять по існуючій
огорожі. ( а.с. 108).

З листа Управління головного
Архітектора м. Чернівці від 27.01.1995 року,
на імя деректора МПВКП «Подолянка»,
вбачається, що - міськхарчторгу
виділено земельну ділянку по АДРЕСА_1
під будівництво тимчасового
продуктового павільйону, розмір 0,03 га.,
згідно червоною лінією геплану
земельної ділянки. Дана земельна
ділянка межує з будинковолодінням
АДРЕСА_2. Згідно висновку комісії
залишено норму землекористування за
будинком АДРЕСА_2, враховуючи фактичну
забудову, за магазином 0,03 га. ( а.с. 115).

Відповідно до витягу з рішення
виконавчого комітету ЧМР від 27.01.2004
року № 49/2 про присвоєння поштових
адрес та розділ будинковолодінь,
виконавчий комітет ЧМР вирішив
присвоїти поштову адресу, АДРЕСА_2 (
замість АДРЕСА_4)
будинковолодінню, власником якого є
МПВКП « Подолянка» та користувачем
ОСОБА_1. ( а.с. 175).

Крім цього, судом встановлено, що
відповідно до договору купівлі
продажу частки нежитлового будинку
від 30 квітня 2004 року МПВКП « Подолянка»
продало ОСОБА_1 68/100 частки нежитлових
будівель, розташованих в АДРЕСА_1 ( а.с.
10).

Відповідно до витягу з свідоцтва про
реєстрацію прав власності на нерухоме
майно нежилі будівлі за адресою:
АДРЕСА_1, належать на праві приватної
спільної часткової власності 68/100
частки - ОСОБА_1 ( а.с. 12).

Згідно витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно від 29.03.2007
року ОСОБА_3 є власником житлового
будинку з належними до нього
господарськими будівлями та спорудами
за адресою АДРЕСА_2, а саме, житлового
будинку, сараю, вбиральні, літньої
кухні-гаражу, погрібу, вигрібної ями,
огорожі. ( а.с. 104).

Як зазначено в листі Департаменту
містобудівного комплексу та земельних
відносин від 05.01.2012 р. № 04-04/5417 ,
рішенням виконавчого комітету міської
ради від 09.09.1997р. №635/17 земельну ділянку
загальною площею 0,1028 га на
АДРЕСА_2 передано у приватну власність
ОСОБА_7. ( а.с. 22).

Відповідно до державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЕ № 348267 ОСОБА_3 є
власником земельної ділянки площею
0,0028 га. у межах згідно з планом, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_2,
цільове призначення земельної ділянки
для ведення садівництва. ( а.с.
63).

Відповідно до державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЕ № 348266 ОСОБА_3 є
власником земельної ділянки площею
0,1000 га. у межах згідно з планом, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_2,
цільове призначення земельної ділянки
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд. ( а.с. 64).

Згідно акту КЖРЕП № 5 від 19.03.2012
року, при виході за адресою по
АДРЕСА_1, при обстеженні
земельної ділянки мешканка
АДРЕСА_2 встановила забор висотою 2 м.
на такій відстані від будинку АДРЕСА_1 ,
що немає можливості виконувати
ремонт будинковолодіння АДРЕСА_1. ( а.с.
21).

Відповідно висновку судової
земельно-технічної експертизи від 24
квітня 2013 року - фактична площа
земельної ділянки № АДРЕСА_1 становить
- 0,0223га, з наступними лінійними
промірами між поворотними точками
окружних меж земельної ділянки - 1-2
(3,14м), 2-3 (0,31м), 3-4 (6,19м), 4-5 (5,63м), 5-6 (0,60м), 6-7
(2,83м), 7-8 (3,15м), 8-9 (3,32м), 9-10 (0,59м), 10-11 (3,52м),
11-12 (5,51м), 12-13 (1,24м), 13-14 (9,65м), 14-15 (0,17м), 15-16
(9,44м), 16-1 (5,58м). Виходячи з наявних в
матеріалах справи право-установчих
документів, експерту не надається
можливим визначити розмір земельної
ділянки наданої ОСОБА_1 під забудову
магазину АДРЕСА_1. Фактичний розмір
земельної ділянки № АДРЕСА_1 не
відповідає розміру зазначеному в копії
архівної виписки від 18.11.1994 року № 1/814
(витяг з протоколу № 8 засідання
виконавчого комітету Чернівецької
міської ради депутатів трудящих від
24.03.61 № 171/8. Про відведення земельних
ділянок організаціям та підприємствам
міста)(а.с. 18, 19), згідно якої
Міськхарчоторгу було відведено
земельну ділянку по АДРЕСА_1, під
будівництво тимчасового продуктового
павільйону, тобто 0,03 га, проте, в зв'язку
з наявністю невідповідності між
адресами зазначеними в даній виписці
та рішенні Чернівецької міської ради
від 27.01.2004 року № 49/2 (а.с. 23, 175), експерту
не надається можливим стверджувати, що
ОСОБА_1 згідно рішення Чернівецької
міської ради від 27.01.2004 року № 49/2 та
архівною випискою від 18.11.1994 року № 1/814
було надано під забудову магазину №
АДРЕСА_1 земельну ділянку площею 0,03 га.
Разом з тим - наявне самовільне
зайняття частини земельної ділянки
АДРЕСА_1 з боку власника земельної
ділянки АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_3, загальна
площа самовільного зайняття становить
0,0015 га. Металевий паркан що належить
власниці земельної ділянки АДРЕСА_2,
який розділяє земельні ділянки АДРЕСА_1
та АДРЕСА_2 по їх фактичному
користуванню, по відношенню до
окружних меж земельних ділянок
зазначених в Державних актах серій: ЯЕ
№ 348266 від 26.08.2008р.; ЯЕ № 348266 від 26.08.2008р.,
частково, протяжністю 27,08 м
розташований на земельній ділянці
АДРЕСА_1, а частково, протяжністю 2,59 м
розташований на земельній ділянці
АДРЕСА_2, в м. Чернівці.

Відсутній відступ в розмірі 1 (одного)
метра від металевого паркану, який
розділяє земельні ділянки АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2 по їх фактичному користуванню,
до нежилих приміщень будівель
розташованих на території земельної
ділянки АДРЕСА_1, відступ становить від
0,21 до 0,27м. ( а.с. 184-191).

За наведених обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково, а саме в частині
зобов»язання відповідаки ОСОБА_3
звільнити самовільно зайняту нею
земельну ділянку розміром 0,0015 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка
межує з належними їй земельними
ділянками для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
розташованих за адресою: АДРЕСА_2. А
також зобов»язання відповідачку
ОСОБА_3 усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою
АДРЕСА_1 шляхом знесення огорожі,
встановленої нею на цій земельній
ділянці. В решті позовних вимог слід
відмовити.

Так, що стосується позовних вимог
в частині визнання частково недійсним
рішень виконавчого комітету
Чернівецької ОСОБА_9 про передачу
відповідачці у приватну власність
земельної ділянки та визнання
недійсними державних актів на право
приватної власності на земельну
ділянку по АДРЕСА_2, то суд вважає, що
такі позовні вимоги до задоволення не
підлягають, оскільки права позивача в
цій частині безпосередньо не порушені,
так як він не є власником земельної
ділянки. Права позивача є похідними від
прав міської ради, як власника
земельної ділянки. Разом з тим, суд
вважає, що хоча у позивача і відсутнє
право власності на земельну ділянку,
однак існує інтерес, оскільки спірна
земельна ділянка це є його
прибудинкова територія. Таким чином,
суд вважає, що в даному випадку
порушений інтерес позивача.

А згідно вимог Земельного
кодексу, який діяв на час прийняття
рішень по спірній земельній ділянці,
надання дозволу на будівництво та
виділення земельної ділянки під
будівництво вважалось вже наданням
права на користування земельною
ділянкою.

Крім цього, відповідно до витягу з
рішення виконавчого комітету ЧМР від
27.01.2004 року № 49/2 про присвоєння
поштових адрес та розділ
будинковолодінь, виконавчий комітет
ЧМР вирішив присвоїти поштову адресу,
АДРЕСА_2 ( замість АДРЕСА_4)
будинковолодінню, власником якого є
МПВКП « Подолянка» та
користувачем ОСОБА_1. ( а.с. 175).

А згідно ч.2 ст.120 ЗК України якщо
жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об»єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Таким чином, твердження
відповідачів про те, що позивач є
неналежним користувачем спірної
земельної ділянки, що є підставою для
відмови у позові, не заслуговують на
увагу.

При цьому, відповідно до акту
встановлення і погодження зовнішніх
меж землекористування в натурі від 30
липня 1996 року - встановлювались та
погоджувались в натурі межі земельної
ділянки для обслуговування будівель
відповідачки, що знаходяться по
АДРЕСА_2, а згідно показів свідків в
судовому засіданні - побудований
відповідачкою в 2011 році паркан
знаходиться не на цих межах.

Що стосується зауважень
представників відповідачки та третьої
особи щодо пропуску строку позовної
давності, то вони не заслуговують на
увагу, оскільки свідки в судовому
засіданні ствердили, що спірний паркан
був побудований тільки в 2011 році, а
раніше паркан проходив в іншому місці.

Крім цього, якщо право власності
перейшло від одного власника до іншого,
то в нового власника по новому виникає
право для захисту свого інтересу, а
тому суд вважає, що позивач мав право
звернутися до суду з даним позовом, у
зв»язку з чим твердження представників
відповідачів та третьої особи з цього
приводу є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 11, 16, 91, 103, 120, 152, 391 ЗК
України; ст.ст. 10, 60-61, 212-215, 218 ЦПК
України суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
Чернівецької міської ради, де третіми
особами є Департамент містобудівного
комплексу та земельних відносин
Чернівецької міської ради, Головне
управління Держземагенство у
Чернівецькій області, про визнання
рішення та державного акту про право
власності на земельну ділянку частково
недійсним та усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою -
задовольнити частково.

Зобов»язати ОСОБА_3 звільнити
самовільно зайняту нею земельну
ділянку розміром 0,0015 га, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1, яка межує з
належними їй земельними ділянками для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1.

Зобов»язати ОСОБА_3 усунути
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою АДРЕСА_1 шляхом знесення
огорожі, встановленої нею на цій
земельній ділянці.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на рішення суду може бути подана до
апеляційного суду Чернівецької
області через Шевченківський районний
суд м.Чернівці протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: