Справа № 461/2346/13
Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький
Провадження № 22-ц/783/5258/13
Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Приколоти Т.І., Шашкіної С.А.

При секретарі: Рванцовій О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 13 травня 2013 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням задоволено
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
коштів.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 15986
гривень.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просять
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що укладаючи попередній договір
сторони зазначили в ньому, що з метою
забезпечення прийнятих по цьому
договору зобов'язань покупець передає
продавцю завдаток в розмірі 1000 доларів
США, який буде складовою частиною ціни,
яка вказана в договорі.

У відповідності до ч. 2 ст. 570 ЦК України,
якщо не буде встановлено, що сума,
сплачена в рахунок належних з боржника
платежів, є завдатком, вона вважається
авансом. А відтак передана продавцю
сума є нічим іншим як аванс, тому такий
не може повертатися в подвійному
розмірі.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення в заперечення скарги,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що така підлягає частковому
задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 08 жовтня 2012 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено Договір
№1 про попередні умови купівлі -
продажу земельної ділянки, на
виконання якого покупець передав
продавцю 1000 доларів США.

В подальшому основний договір купівлі -
продажу укладений не був.

В березні 2012 року ОСОБА_3 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
подвійної суми завдатку в розмірі 2000
доларів США, що еквівалентно 15 986 грн.

Задовільняючи позовні вимоги в повному
обсязі суд першої інстанції виходив з
того, що оскільки основний договір не
був укладений з вини продавця
(відповідача по справі), то останній
зобов'язувався повернути позивачеві
подвійну суму завдатку, як це
передбачено законом та умовами
попереднього договору.

Однак з такими висновками суду першої
інстанції в повній мірі погодитись не
можна.

У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

З представленого позивачем та наявного
в матеріалах справи договору про
попередні умови купівлі - продажу
земельної ділянки від 08 жовтня 2012 року
вбачається, що з метою забезпечення
прийнятих по цьому договору
зобов'язань для укладення до 08 грудня
2012 року договору купівлі - продажу
земельної ділянки, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 пл. 0,0440 га, позивач
передав відповідачу в якості завдатку
1000 доларів США.

Згідно ч. 1 ст. 635 ЦК України попередній
договір укладається у формі,
встановленій для основного договору, а
якщо форма основного договору не
встановлена, - у письмовій формі.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації, крім договорів
купівлі-продажу майна, що перебуває в
податковій заставі.

Сторонами не дотримано вимог закону
щодо нотаріального посвідчення
попереднього договору, тому відповідно
до ст. 220 ЦК України такий договір є
нікчемним.

Згідно ст. 215 ЦК України недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин).

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Таким чином попередній договір від 08
жовтня 2012 року укладений між позивачем
і відповідачем є недійсним в силу
закону, а тому кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні
все, що вона одержала на виконання
цього правочину.

Відтак передані позивачем кошти є
авансом і повинні бути повернуті в тому
розмірі, в якому вони передавалися, а
саме 1 000 доларів США, що еквівалентно 7
993 грн.

Рішення суду першої інстанції не можна
вважати законним та обґрунтованим в
повній мірі і таке підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п. 3, 309 ч.1 п. п. 1-4,
314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 13 травня 2013 року в частині
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
15986 гривень - змінити, стягнувши з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 7993 гривень.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути
оскаржене до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: