Справа № 0507/4121/2012 р.
Провадження № 2/222/18/2013 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2013 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

судді Демочко Т.Є.,

при секретарі Гранкіній О.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Володарське цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Страхового товариства з додатковою відповідальністю Гарантія, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, з урахуванням уточнених вимог, вказуючи, що 10.07.2012 року на трасі Т-05-233 Р-19 Кременівка-Ялта о 07-30 год. сталася дорожньо-транспортна пригода з вини ОСОБА_2 , а саме ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ЗАЗ 110307-42, д/н НОМЕР_1 , не впевнившись, що смуга руху вільна, здійснив виїзд на головну дорогу та почав виконувати розворот, в цей час на полосі попутного руху рухався він на своєму автомобілі Опель, д/н НОМЕР_2 , внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів. В результаті ДТП його автомобіль отримав механічні пошкодження. Вина ОСОБА_2 в скоєнні ДТП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 28.07.2012 року, постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 20.07.2012 року, постановою Володарського районного суду Донецької області від 22.08.2012 року про визнання ОСОБА_2 винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП і накладення адміністративного стягнення. Згідно висновку експертного товарознавчого дослідження вартість матеріальної шкоди, що спричинена власнику транспортного засобу Опель Астра, д/н НОМЕР_2 складає 73537,35 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП була застрахована у СТзДВ Гарантія за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4848161 терміном дії до 06.06.2013 року, згідно якого ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, завдану майну становить 50 000 грн., франшиза 1 000 грн. Таким чином, відповідач СТзДВ Гарантія має обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП за участю автомобіля ОСОБА_2 ЗАЗ 110307-42, д/н НОМЕР_1 . Просить стягнути з СТзДВ Гарантія на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 49 000 грн., витрати на проведення експертизи з визначення розміру шкоду в розмірі 850 грн. та судові втрати у виді судового збору в розмірі 901,17 грн.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився. Надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, за участю його представника.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримала повністю по підставам, викладених у позовній заяві, наполягала на їх задоволенні. Суду пояснила, що 10.07.2012 року на трасі сполученням Кременівка-Ялта сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Вина ОСОБА_2 в скоєнні даного ДТП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, постановою про відмову у порушенні кримінальної справи та постановою Володарського районного суду Донецької області про визнання ОСОБА_2 винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у відповідача СТзДВ Гарантія відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ 4848161, згідно якого ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, завдану майну становить 50 000 грн. Відповідно до ст. 22 п.1 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідач СТзДВ Гарантія вказує, що була не виконана вимога ст. 35 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якої для отримання страхового відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Подання такої заяви відповідач СТзДВ Гарантія заперечує. Однак, 11.07.2013 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача з заявою про страхове відшкодування. Також, у день ДТП позивач здійснив дзвінок у кол-центр страхової компанії, яким він повідомив про страховий випадок. Крім того, 19.09.2012 року позивач ОСОБА_3 повторно направив до СТзДВ Гарантія заяву про виплату страхового відшкодування з додатками. В усній бесіді представники страхової компанії повідомили ОСОБА_3 , що виплату йому не здійснять тому, що від застрахованої особи, винної в ДТП, а саме від ОСОБА_2 не надходило повідомлення про ДТП у письмовій формі. Однак, відповідно до діючого законодавства неповідомлення про ДТП винною в ДТП особою не є підставою для відмови у страховому відшкодуванні потерпілому. Також відповідачем не були виконанні обов`язки з розслідування обставин ДТП: після повідомлення на кол-центр про ДТП, як з боку ОСОБА_3 , так і з боку ОСОБА_2 , ніхто зі співробітників СК Гарантія не виїхав на місце ДТП, не розпочав розслідування страхового випадку, не запитав відомості про ДТП. Тому, вважає, що відповідач СТзДВ Гарантія на підставі умов договору страхування, викладених у страховому полісі, повинен відшкодувати позивачу ОСОБА_3 збитки, спричиненні ДТП, що сталося 10.07.2012 року.

Представник відповідача СТзДВ Гарантія Павлушкіна О.С. в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, проте в ході розгляду справи надіслала на адресу суду свої письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що заявлене позивачем право на отримання від СТзДВ Гарантія грошових сум не може бути об`єктом захисту, так як права позивача ОСОБА_3 СТзДВ Гарантія не порушувало, оскільки позивач не звертався до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування та не надав жодного документу як про страховий випадок, так і про розмір збитку, що позбавляє права відповідача можливості законно розрахувати розмір страхового відшкодування та сплатити його. В задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову, з урахуванням уточнень, та стягнення з СТзДВ Гарантія на користь позивача матеріальної шкоди не заперечував. Суду пояснив, що 10.07.2012 року він на своєму автомобілі ЗАЗ 110307-42, д/н НОМЕР_1 , виїхав із смт. Володарське та рухався по а/д Кременівка Ялта по правій полосі руху. Проїхавши по трасі приблизно 100 м він зрозумів, що їде не в ту сторону та вирішив розвернутися. Він глянув в дзеркало, позаду нікого не було і він почав розвертатися, коли відчув удар та його автомобіль полетів в кювет. Одразу ж після ДТП його син подзвонив до СТзДВ Гарантія, в якій застраховано його автомобіль, та повідомив їх про дорожньо-транспортну пригоду, однак їх представник відмовився приїхати на місце ДТП. Вважає, що саме страхова компанія повинна сплатити позивачу матеріальну шкоду.

Ознайомившись з позовною заявою, вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_2 , допитавши свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши письмову заяву позивача ОСОБА_3 , письмові заперечення представника відповідача ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, матеріали про відмову в порушені кримінальної справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Як вставлено в судовому засіданні згідно довідки Відділу ДАІ Володарського РВ № 9034089 про дорожньо-транспортну пригоду 10.07.2012 року о 07-30 год. на дорозі Т-05-23 від а/д Р-19 Кременівка Ялта 24 км 300 м сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 правил маневрування.

Відповідно до постанови інспектора дізнання ВДАІ Володарського РВ УМВС України в Донецькій області від 20.07.2012 року у порушенні кримінальної справи за ознаками скоєння злочину передбаченого ст. 286 КК України відносно водія ОСОБА_2 відмовлено в зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину та ОСОБА_2 вирішено притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, постановою Володарського районного суду Донецької області від 22.08.2012 року ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу OPEL ASTRA 0TGF69, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником транспортного засобу є ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 060 від 25.07.2013 року сума матеріального збитку завданого власникові транспортного засобу OPEL ASTRA 0TGF69, державний номерний знак НОМЕР_2 , на момент проведення дослідження становить 73 531,35 грн.

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4848161 від 06.06.2012 року ОСОБА_2 застрахував автомобіль ЗАЗ-110307-42, державний номерний знак НОМЕР_1 в СТзДВ Гарантія та страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну становить 50 000 грн., франшиза 1 000 грн. Строк дії полісу до 06.06.2013 року.

Отже ДТП трапилася в період дії договору страхування.

Відповідно до повідомлення про настання страхового випадку та заяви від 11.07.2012 року ОСОБА_3 , як потерпіла особа, повідомив СТзДВ Гарантія про дорожньо-транспортну пригоду та настання страхового випадку за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно заяви про виплату страхового відшкодування від 11.07.2012 року ОСОБА_3 звернувся до СТзДВ Гарантія з проханням відшкодувати шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди, однак на сьогоднішній день страхове відшкодування ОСОБА_3 не виплачено.

Також, ОСОБА_3 повторно направив СТзДВ Гарантія заяву про настання страхового випадку від 11.07.2012 року, яка згідно журналу вхідної кореспонденції СТзДВ Гарантія була зареєстрована 24.09.2012 року за вхід. № 6507.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду пояснили, що 10.07.2012 року вони їхали на автомобілі ЗАЗ 110307-42, д/н НОМЕР_1 , за кермом якого був ОСОБА_2 Вони їхали із смт. Володарське в сторону м. Маріуполя по правій полосі руху. Проїхавши деяку відстань ОСОБА_2 зрозумів, що їде не в ту сторону та вирішив розвернутися. Після того, як він почав розвертатися, вони відчули сильний удар та автомобіль полетів в кювет. Після ДТП автомобіль ремонту не підлягав та ОСОБА_2 його продав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що ОСОБА_2 його батько. Після ДТП він приїхав на місце її скоєння та відразу подзвонив у СТзДВ Гарантія з проханням їх приїхати. Вони пообіцяли під`їхати, але ніхто так і не приїхав.

Статтею 60 ЦК України передбачено, що кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як підстави вимог та заперечень. При цьому судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях та домислах.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 3 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпеченням відшкодування шкоди, заподіяної потерпілим.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ Про страхування страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно п. 22.1 ст. 22 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч.1 ст. 25 ЗУ Про страхування здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно п.37.1 ст.37 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у ст. 35 цього Закону документів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також ті обставини, що на час розгляду справи страховик не здійснив позивачу виплату страхового відшкодування, на його звернення з письмовими заявами не відреагував та відповіді не надавав, а тому суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача СТзДВ Гарантія на користь позивача ОСОБА_3 матеріальної шкоди спричиненої пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 49 000 грн. (50 000 грн. - страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну з вирахуванням 1 000 грн. суми франшизи)

Також позивачем були здійснені витрати на проведення експертизи з визначення розміру шкоди в розмірі 850 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 22 від 17.07.2012 року. Дані витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Суд не бере до уваги ствердження представника відповідача щодо неповідомлення страховика про настання страхового випадку та ненадання необхідних документів, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні та підтверджується наданими доказами, позивач після ДТП звернувся до страхової компанії з повідомленням про настання страхового випадку та з заявою про виплату страхового відшкодування, а тому суд не вбачає в його діях порушення вимог ст. 33 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 901,17 грн.

Керуючись ст.ст. 8, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 979, 988, 999, 1166, 1187, 1192 ЦК України, Законом України Про страхування, Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Страхового товариства з додатковою відповідальністю Гарантія, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з Страхового товариства з додатковою відповідальністю Гарантія () на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду спричинену пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 49 000 (сорок дев`ять тисяч) гривень, витрати на проведення експертизи з визначення розміру шкоду в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень та судові втрати у виді судового збору в розмірі 901 (дев`ятсот одна) гривня 17 копійок, а всього 50 751 (п`ятдесят тисяч сімсот п`ятдесят одну) гривню 17 копійок.

Повний текст рішення виготовлений 01.11.2013 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області м. Маріуполя через Володарський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.Є. Демочко

.