Справа № 686/962/13- ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2013

Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області

в складі : головуючого судді -
Заворотної О.Л.,

при секретареві - Оніщуку В.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представників відповідачів Савчук
О.Л., Чайковської Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Хмельницький цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Хмельницької обласної психіатричної
лікарні № 1, Хмельницького обласного
психоневрологічного диспансеру про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії, -

встановив :

В січні 2013 року ОСОБА_1 звернулась з
позовом до Хмельницької обласної
психіатричної лікарні № 1 (далі - ХОПЛ №
1), Хмельницького обласного
психоневрологічного диспансеру (далі -
ХОПНД) про визнання дій неправомірними
та зобов'язання вчинити дії, в
обґрунтування якого вказала, що з 2010
року і по теперішній час перебуває на
обліку в ХОПНД з діагнозом «органічний
маячний розлад», який був встановлений
ХОПЛ № 1 в 2010 році. Позивач вважає, що
вказаний діагноз встановлений невірно,
оскільки вона відчуває себе психічно
здоровою людиною, веде повноцінне
життя, проявів психічної хвороби не
виникає. Перебування на обліку у ХОПНД
створює перешкоди у працевлаштуванні
позивача, у зв'язку з чим звернулась до
суду про визнання дій ХОПЛ № 1 по
встановленню діагнозу «органічний
маячний розлад» неправомірними та
зобов'язання ХОПНД зняти її з обліку.

В заяві від 23.10.2013р. також просила
стягнути з відповідачів витрати в сумі
3648,33грн., понесені у зв'язку із
проведенням судово-психіатричної
експертизи.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала та просила
задоволити в повному обсязі, надала
суду пояснення в яких вказала, що з
кінця 2009 року проходила лікування з
приводу перенесеного захворювання
арахноенцефаліту. Оскільки стан
здоров'я не покращувався, за
рекомендацією невропатолога
звернулась 09.02.2010 р. вперше до психіатра
ХОПНД в супроводі матері із скаргами на
поганий сон, настрій, тривогу, страх, де
було встановлено діагноз «органічний
маячний розлад» та призначено ліки
«Галоперидол» 0,0015 № 50 та «Циклодол» 2
мг 1 раз в день. Однак в аптеці за
виписаним рецептом надали тільки
«Циклодол», після прийму якого стан
позивачки різко погіршився і 11.02.2010
року мати викликала бригаду швидкої
допомоги, яка доставила її в ХОПЛ № 1, де
позивач проходила лікування по 01.03.2010р.
З 01.03.2010р. була переведена в денний
стаціонар ХОПНД, де продовжила
лікування. В січні 2011 року звернулась
до лікаря-психіатра ХОПНД з приводу
отримання довідки для подальшого
працевлаштування, разом з тим отримала
відмову. В подальшому позивач
намагалась отримати виписку зі своєї
амбулаторної карти, але отримала її
лише на звернення адвоката. Позивач
вказала, що внаслідок неправильно
призначеного лікування «Циклодолом», у
неї погіршився стан здоров'я, оскільки
цей препарат не можна призначати
пацієнтам із хворим серцем і саме
прийом цього препарату спровокував
погіршення стану здоров'я.

Представник відповідача ХОПЛ № 1 в
судовому засіданні позов не визнала,
надала суду пояснення в яких вказала,
що 11.02.2010р. позивач в супроводі матері
бригадою швидкої допомоги була
доставлена в стаціонарне відділення
ХОПЛ № 1, де проходила лікування до
01.03.2010р. При поступленні в лікарню
позивачем була надана усвідомлена
згода на перебування на стаціонарному
лікуванні, про що свідчить її підпис.
Діагноз «органічний маячний розлад»
був поставлений лікарем ХОПНД 09.02.20101р.
З 01.03.2010р. позивач була переведена для
подальшого лікування в денний
стаціонар ХОПНД.

Представник відповідача ХОПНД в
судовому засіданні позов не визнала,
надала суду пояснення в яких вказала,
що позивач самостійно звернулась 09.02.2010
р. вперше до психіатра ХОПНД в
супроводі матері із скаргами на
поганий сон, настрій, тривогу, страх, де
було встановлено діагноз «органічний
маячний розлад». З 01.03.2010р. позивач була
переведена з ХОПЛ № 1 в денний
стаціонар ХОПНД для продовження
лікування. Рішенням ЛКК ХОПНД від
15.03.2010р. позивач взята на «К»
(консультативний облік). В 2011 році
зверталась з приводу вирішення питання
працевлаштування, після чого 04.03.2011р.
була на прийомі у лікаря-психіатра у
супроводі матері, а з 16.03.2011р. по 08.04.2011р.
проходила лікування в денному
стаціонарі ХОПНД. Після виписки з
денного стаціонару 08.04.2011р. позивач за
медичною допомогою не зверталась.

Суд заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності 2
групи по зору. Вперше до лікаря
психіатра ХОПНД звернулась самостійно
у супроводі матері 09.02.2010р., де їй був
встановлений діагноз «органічний
маячний розлад» та призначено
лікування. Від госпіталізації в ХОПЛ №
1 відмовилась.

11.02.2010р. позивач бригадою швидкої
допомоги в супроводі матері була
доставлена в ХОПЛ № 1 де перебувала до
01.03.2010р., після чого переведена в денний
стаціонар ХОПНД для продовження
лікування і перебувала там до 11.03.2010р. з
діагнозом «органічний маячний розлад».
На перебування в лікарні та лікування
ОСОБА_1 надала згоду.

15.03.2010р. рішенням ЛКК ХОПНД ОСОБА_1 взята
на консультативний облік.

29.03.2010р. зверталась до лікаря-психіатра
ХОПНД за підтримуючою терапією.

В січні 2011 року ОСОБА_1 була на прийомі в
лікаря-психіатра з приводу
працевлаштування. Від запропонованого
обстеження в умовах стаціонару ХОПЛ № 1
для зняття або уточнення діагнозу
категорично відмовилась.

В подальшому 04.03.2011 р. ОСОБА_1 була на
прийомі у лікаря-психіатра ХОПНД у
супроводі матері, діагноз «органічний
маячний розлад», видано направлення в
денний стаціонар.

З 16.03.2011р. по 08.04.2011р. проходила
лікування в денному стаціонарі ХОПНД.
Після виписки з денного стаціонару
08.04.2011р. ОСОБА_1 за медичною допомогою не
зверталась.

Допитана в якості свідка мати позивача
ОСОБА_4 суду пояснила, що 09.02.2010р.
супроводжувала дочку до
лікаря-психіатра ХОПНД, оскільки перед
цим дочка неадекватно себе поводила,
вибігала на вулицю в тапках. Звернутись
до психіатра порадив лікар
невропатолог. Ліки в аптеці купувала
особисто і дала їх доньці, після чого
стан доньки погіршився і 11.02.2010р. вона
викликала швидку допомогу, яка
направила ОСОБА_1 до ХОПЛ № 1.

Відповідно до висновку стаціонарної
судово-психіатричної експертизи від
20.06.2013р. № 26-п, зазначено, що в
теперішній час ОСОБА_1 не страждає на
хронічне душевне захворювання, вона є
особою з параноїчним розладом
особистості.

При цьому у висновку зазначено, що в
минулому ОСОБА_1 перенесла тимчасовий
хворобливий розлад психічної
діяльності у вигляді гострого
поліморфного психотичного розладу,
який у неї виник на тлі психотравмуючої
ситуації та проявлявся відчуттям
тривоги, страху, маячною
інтерпретацією оточуючого, що
супроводжувалось недоречною
поведінкою, порушенням сну та апетиту,
слугувало причиною для її
госпіталізації в психіатричну лікарню.
В ході проведеного лікування ОСОБА_1 із
зазначеного стану повністю вийшла.
Таким чином ОСОБА_1 не страждає на
хронічне душевне захворювання у
вигляді органічного маячного розладу,
вона є особою з параноїчним розладом
особистості.

Відповідно до ст. 275 ЦК України, фізична
особа має право на захист свого
особистого немайнового права від
протиправних посягань інших осіб.
Захист особистого немайнового права
здійснюється способами, встановленими
главою 3 цього Кодексу. Захист
особистого немайнового права може
здійснюватись також іншим способом
відповідно до змісту цього права,
способу його порушення та наслідків, що
спричинило це порушення.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Таким чином, особа, право якої порушено,
може скористатися не будь-яким, а
цілком конкретним способом захисту
свого права. Частіше за все спосіб
захисту порушеного права прямо
визначається спеціальним законом, який
регламентує конкретні цивільні
правовідносини.

Згідно ст.1 Закону України „Про
психіатричну допомогу" (далі - Закон)
психічні розлади - розлади психічної
діяльності, визнані такими згідно з
чинною в Україні Міжнародною
статистичною класифікацією хвороб,
травм і причин смерті; тяжкий
психічний розлад - розлад психічної
діяльності (затьмарення свідомості,
порушення сприйняття, мислення, волі,
емоцій, інтелекту чи пам'яті), який
позбавляє особу здатності адекватно
усвідомлювати оточуючу дійсність,
свій психічний стан і поведінку;
психіатрична допомога - комплекс
спеціальних заходів, спрямованих на
обстеження стану психічного здоров'я
осіб на підставах та в порядку,
передбачених цим Законом та іншими
законами, профілактику, діагностику
психічних розладів, лікування, нагляд,
догляд та медико-соціальну
реабілітацію осіб, які страждають на
психічні розлади.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
психіатричну допомогу» (далі - Закон),
із заявою про психіатричний огляд
можуть звернутися родичі особи, яка
підлягає психіатричному огляду, лікар,
який має будь-яку медичну
спеціальність, інші особи.

Згідно зі ст. 3 Закону, кожна особа
вважається такою, яка не має психічного
розладу, доки наявність такого розладу
не буде встановлено на підставах та в
порядку, передбачених вказаним цим
законом та іншими законами України.

Відповідно до ст.7 Закону діагноз
психічного розладу встановлюється
відповідно до загальновизнаних
міжнародних стандартів діагностики та
Міжнародної статистичної класифікації
хвороб, травм і причин смерті,
прийнятих центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
охорони здоров,я для застосування в
Україні. Методи діагности та лікування
і лікарські засоби, дозволені
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері охорони здоров'я,
застосовуються лише з діагностичною та
лікувальною метою відповідно до
характеру психічних розладів і не
можуть призначатися для покарання
особи, яка страждає на психічний
розлад, або в інтересах інших осіб.
Забороняється визначати стан
психічного здоров'я особи та
встановлювати діагноз психічних
розладів без психіатричного огляду
особи, крім випадків проведення
судово-психіатричної експертизи
посмертно.

Відповідно до Міжнародної
статистичної класифікації хвороб,
травм і причин смерті МКХ-10: F06.2
Органічний маячний розлад - це розлад,
що характеризується формуванням
різноманітних систематизованих
маячних ідей у особи, яка має органічне
ураження головного мозку. Він часто
супроводжується афективними
порушеннями, проявами страху, тривоги.

Параноїчний розлад особистості
включено до Міжнародної статистичної
класифікації хвороб, травм і причин
смерті під кодом МКХ-10: F60.0.

Згідно з положеннями ст. 27 вказаного
Закону, виключно компетенцією
лікаря-психіатра або комісії
лікарів-психіатрів є встановлення
діагнозу психічного захворювання,
прийняття рішення про необхідність
надання психіатричної допомоги в
примусовому порядку або надання
висновку для розгляду питання,
пов'язаного з наданням психіатричної
допомоги в примусовому порядку. При
наданні психіатричної допомоги
лікар-психіатр, комісія
лікарів-психіатрів незалежні у своїх
рішеннях і керуються лише медичними
показаннями, своїми професійними
знаннями, медичною етикою та законом.
Лікар-психіатр, комісія
лікарів-психіатрів несуть
відповідальність за прийняті ними
рішення відповідно до закону.

За змістом ст. 9, 25 Закону України «Про
психіатричну допомогу», ст. 9 Закону
України «Основи законодавства України
про охорону здоров'я» до суду може бути
оскаржено рішення про обмеження прав
осіб, яким надається психіатрична
допомога, що фіксується у медичній
документації із зазначенням строку
його дії.

Відповідно до вимог ст. 32 Закону
передбачено оскарження рішень, дій чи
бездіяльність осіб, які порушують
права, свободи та законні інтереси
громадян при наданні їм психіатричної
допомоги, а не дій по лікуванню та
постановленню діагнозу.

Отже, вимоги ОСОБА_1 про визнання
неправомірними дій ХОПЛ № 1 про
встановлення діагнозу психічного
захворювання не передбачено нормами
Цивільного кодексу України, Закону
України «Про психіатричну допомогу»,
інших законів, на які посилається
позивач, як спосіб захисту порушеного
права.

Відповідно п. 4.8. наказу Міністерства
охорони здоров'я України «Про
затвердження Інструкції з організації
диспансерного та консультативного
нагляду осіб, які страждають на
психічні розлади, при наданні
амбулаторної психіатричної допомоги»
№ 20 від 22 січня 2007 року, скасування
встановленого психіатричного діагнозу
та зняття з диспансерного обліку
здійснюється на підставі рішення
лікаря-психіатра (комісії
лікарів-психіатрів).

Відповідно до п. 5.6. наказу припинення
консультативного нагляду за особою,
яка страждає на психічний розлад, з
передачею її медичної карти
амбулаторного хворого (форма № 025/о) до
архіву психіатричного закладу
відбувається на підставі рішення
лікаря-психіатра (комісії
лікарів-психіатрів) у разі видужання
особи, відсутності повторних звернень
за амбулаторною або стаціонарною
психіатричною допомогою впродовж 3
років, окрім осіб, які є інвалідами у
зв'язку з наявним психічним розладом, а
також при зміні місця постійного
проживання (реєстрації) особи чи
смерті.

Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1
про визнання дій по встановленню
діагнозу неправомірними та
зобов'язання зняти з обліку
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України не
підлягають стягненню з відповідачів
судові витрати позивача.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88,213, 215 ЦПК України,
ст. 16, 275 ЦК України, ЗУ «Про
психіатричну допомогу», ЗУ «Основи
законодавства України про охорону
здоров'я», наказом Міністерства
охорони здоров'я України «Про
затвердження Інструкції з організації
диспансерного та консультативного
нагляду осіб, які страждають на
психічні розлади, при наданні
амбулаторної психіатричної допомоги»
№ 20 від 22 січня 2007 року, суд -

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Хмельницької
обласної психіатричної лікарні № 1,
Хмельницького обласного
психоневрологічного диспансеру про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом 10 днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду
Хмельницької області, через
Хмельницький міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: