Справа № 442/948/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

06 лютого 2013 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі:

головуючого судді Івасівки А.П.

при секретарі Грабар Л.І.,

розглянувши подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 звернувся в суд із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1. В обґрунтування подання покликається на те, що на виконанні у ВДВС Дрогобицького МРУЮ знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-3820/2006 від 06.11.2006 року, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області з такого про стягнення аліментів в розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина ОСОБА_3, 09.10.2003 року, на користь стягувача ОСОБА_4.

Сторони у судове засідання не зявилися, а відповідно до ст. 3771 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Враховуючи вищенаведене, вивчивши подання, оцінивши представлені документи, суд вважає, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду, зокрема керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно п. 5 ч.1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» громадянинові України, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобовязання.

Встановлено, що на виконанні у ВДВС Дрогобицького МРУЮ знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-3820/2006 від 06.11.2006 року, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 в розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина ОСОБА_3, 09.10.2003 року, (постанова про відкриття виконавчого провадження ВП 32763150 від 10.05.2012 року).

Станом на 01.01.2013 року у боржника виникла заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 3105,90 грн. (розрахунок заборгованості від 03.01.2013 року). Однак матеріалах справи мається лише виклик попередження від 03.01.2013 року про вимогу погасити борг і немає даних про отримання такого боржником.

В обґрунтування свого подання державний виконавець посилається на те, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину ОСОБА_1 слід встановити, оскільки таке передбачене ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України". Зазначеною нормою Закону висвітлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо: п. 2) діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; п. 5) він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Законом України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (зі змінами) врегульовано порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, яким визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та встановлено порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника у виконавчому провадженні до виконання рішення суду за ухвалою суду.

Статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регламентовано право суб'єкта владних повноважень, а не суду, вчинити певні дії.

Посилання державного виконавця на норму ст. 377-1 ЦПК України, як на норму, якою регламентовано порядок розгляду судами питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), не дає суду правової підстави вирішити питання про тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника, без спеціальної матеріальної норми, як це передбачено Конституцією України.

Разом з тим, відповідно до статті 2 протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( ратифікований Законом України 11 вересня 1997 р.) та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві, виходячи з імперативного змісту частини 2 статті 377- 1 ЦПК суд вважає, що вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця у відсутності останнього є неможливим, оскільки саме він зобовязаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні. Крім цього, державним виконавцем не надано доказів, які б підтверджували факт ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зазначених зобов'язань, даних про інші вжиті державним виконавцем заходи спрямовані на виконання рішення суду, чи проводилися заходи по встановленню наявності, чи відсутності у нього майна, за рахунок якого можливо погасити заборгованість; доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон тимчасово або на постійне місце проживання, не виконавши зобовязання, а також доказів чи даних, які б свідчили, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Інших правових підстав для обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 державний виконавець не навів.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до остаточного висновку, що в задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 3771 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення та іншими заінтересованими особами протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя _________ А.П. Івасівка