Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №22-ц/797/1065/2013р. Головуючий в
1 інстанції Шкірай М.І.
Категорія Доповідач в апеляційній
інстанції Алєєва Н.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду міста Севастополя в складі:

Головуючої - Алєєвої Н.Г.,

суддів - Зотова В.С., Козуб О.В.

за участю:

секретаря - Мазнева Ю.М.,

відповідачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Севастополі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення
місцевого суду Балаклавського районну
м. Севастополя від 20 грудня 2012 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
усунення перешкод в користуванні
власністю шляхом зняття з
реєстраційного обліку та виселення,
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, судових витрат, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_7
задоволений, останньому усунуті
перешкоди в користуванні квартирою
АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстраційного
обліку та виселення відповідачів.
Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення з ухваленням
нового, про відмову в задоволенні
позову. Апелянт вказує, що при
укладенні договору купівлі-продажу
названої квартири не були враховані
права малолітнього ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1р.н., який мешкав та мешкає в
спірній квартирі. Задовольняючи позов
суд не дав належної оцінки цим
обставинам.

Вивчивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія вважає, що
остання підлягає задоволенню.

Згідно ч.ч.2, 4 ст.12 ЗУ «Про основи
соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей»; ч.2
ст.18 ЗУ «Про охорону дитинства»; ч.1
ст.215, ч.1 ст.224, ч.1 ст.236 ЦК України;
неприпустимо зменшення або обмеження
прав і охоронюваних законом інтересів
дітей при вчиненні будь-яких
правочинів стосовно жилих приміщень.
Органи опіки та піклування здійснюють
контроль за дотриманням батьками
житлових прав і інтересів дітей. Для
здійснення будь-яких правочинів
стосовно нерухомого майна, право
власності на яке або право
користування якім мають діти, потрібна
попередня згода органів опіки та
піклування.

Правочин, здійснений без дозволу
органів опіки та піклування являється
нікчемним.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Нікчемний правочин є недійсним з
моменту його вчинення.

Діти - члени сім'ї наймача або власника
жилого приміщення мають право
користуватися займаним приміщенням
нарівні з власником або наймачем.

Зі справи видно, що ОСОБА_2 являлась
власником квартири АДРЕСА_1 на підставі
договору дарування від 18.12.2007 року
/а.с.10/. В названій квартирі ОСОБА_2 та її
діти, малолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та
повнолітній ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2
проживали і були зареєстровані з 12.12.2003
року по 08.02.2011 року.

11.02.2011 року ОСОБА_2 продала вказану
квартиру позивачу ОСОБА_3 /а.с.10/, однак,
продовжувала мешкати в останній разом
з синами. При цьому 08.02.2011 року, тобто за
три дня до укладення договору
купівлі-продажу названої квартири,
ОСОБА_2 знялась з реєстраційного обліку
по вказаній квартирі сама та зняла з
реєстраційного обліку малолітнього
ОСОБА_4 /а.с.137/.

В червні 2011 року, зі згоди ОСОБА_3,
ОСОБА_2 з ОСОБА_4 знов зареєструвались
по вказаній квартирі та повторно були
виписані 30.12.2011 року /а.с.133-134/.

Названі обставини позивач ОСОБА_3 не
оспорює. Більш того, з тексту
первоначального позову ОСОБА_3 видно,
що він знав про те, що в квартирі, право
власності на яку він набуває, проживає
малолітній ОСОБА_4, котрий за три дня до
укладення угоди був знятий з
реєстрації по вказаному адресу /а.с.3/.
Позовна заява ОСОБА_3 також свідчить
про те, що після укладення договору
купівлі-продажу ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4
з вказаної квартири не виселялись,
продовжували проживати в останній, та
живуть в ній до теперішнього часу.

В зв'язку з викладеним 06.03.2012 року
ОСОБА_3 звернувся до суду з вище
названим позовом /а.с.3-5/ та вточнивши
вимоги /а.с.22/ просив усунути перешкоди
в користуванні квартирою АДРЕСА_1
шляхом визнання ОСОБА_6 /піднаймач/,
ОСОБА_5, втратившими право користування
названою квартирою зі зняттям останніх
з реєстрації по даній квартирі, а також
шляхом виселення з квартири ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 Вимоги мотивовані тим,
що він є власником вказаної квартири на
підставі договору купівлі-продажу від
11.02.2011 року, проживання та реєстрація
відповідачів в квартирі перешкоджає
йому здійснювати право власності на
вказане житло.

Таким чином, викладене свідчить про те,
що малолітній ОСОБА_8 мав право на
проживання у вказаній квартирі, угода
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 в
порушення вимог ч.ч.2, 4 ст.12 ЗУ «Про
основи соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей»; ч.2
ст.18 ЗУ «Про охорону дитинства»,
укладена без згоди органів опіки та
піклування, в зв'язку з чим є нікчемною
з моменту її укладення та не породжує
правових наслідків /ч.1 ст.224, ч.1 ст.236 ЦК
України/. Оскільки нікчемність угоди
передбачена законом, то визнання її
недійсною за рішенням суду не
являється необхідним /ч.1 ст.215 ЦК
України/.

При таких обставинах підстав для
задоволення позову ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні квартирою
шляхом виселення відповідачів та
зняття їх з реєстраційного обліку не
усматрівається, так як право власності
на вказану квартиру ОСОБА_3 не придбав,
оскільки укладений між ним та ОСОБА_2
договір купівлі-продажу являється
нікчемним та юридичних наслідків не
породжує.

Оскільки позов ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні квартирою
задоволенню не підлягає, вимоги
останнього про стягнення матеріальної
та моральної шкоди, спричиненої
витратами по утриманню квартири,
судових витрат також не підлягають
задоволенню.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 суд
належної оцінки вищенаведеним
обставинам не дав. В зв'язку з чим
рішення суду підлягає скасуванню, з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову ОСОБА_3 в повному
обсязі.

Керуючись викладеним, п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.309
ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Балаклавського районного суду
м. Севастополя від 20.12.2012 року
скасувати. Ухвалити нове рішення, яким
відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову
до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в
повному обсязі.

Рішення набирає чинності з моменту
його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у 20 денний строк.

Головуюча: Н.Г. Алєєва

Судді: В.С. Зотов

О.В. Козуб