Справа № 477/1013/13-ц
Провадження № 2/477/611/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2013 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Семенової Л.М.,

при секретарі Федоровській Л.А.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

12 квітня 2013 року позивачка звернулася до суду із цим позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

В обґрунтування позову зазначала, що в 1961 році познайомилася із ОСОБА_2 та між ними склалися добрі стосунки і вони вирішили проживати однією сім`єю. В 1962 році вона оселилася у вищевказаному будинку, та прожила в ньому разом із ОСОБА_2 до самої його смерті, і мешкає нині. Спільно вони вели господарство, проводили поліпшення житловий умов.

Однак проживши разом на протязі більше 27 років шлюбні стосунки між собою у державному органі реєстрації актів цивільного стану вони не зареєстрували.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті залишилося спадкове майно, в тому числі у виді вищевказаного житлового будинку. Проте після його смерті спадщина ніким прийнята не була. На сьогоднішній день вона продовжує мешкати в цьому будинку, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується цим нерухомим майном після смерті власника, проте Коларівською сільською радою на її звернення було роз`яснено про неможливість оформлення за нею прав власника на це майно, а тому вона звернулася до суду із цим позовом та просить визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок за набувальною давністю.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути у її відсутність.

Відповідач Коларівська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області у адресованій суду заяві позовні вимоги ОСОБА_1 визнала та просила справу розглянути у відсутність їх представника.

Дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 26 січня 1989 року ОСОБА_2 належав житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Дані про власника вказаного житлового будинку також слідують зі змісту технічного паспорту на це майно від 22.04.2013 року (а.с. 26).

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , виданого Коларівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 15.05.1989 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 про що здійснено актовий запис про смерть за № 6 (а.с. 7).

За відомостями Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, позивачка ОСОБА_1 зареєстрована у вищевказаному житловому будинку з 31 липня 1978 року. З цієї ж довідки слідує, що на час смерті ОСОБА_2 осіб, які б мали право на спадкування його майна разом із померлим зареєстровано не було (а.с. 8).

Крім того, згідно довідки цієї ж сільської ради від 08.10.2012 року ОСОБА_1 проводила поховання свого співмешканця ОСОБА_2 . На день смерті останнього, проживали разом та вели спільне господарство (а.с. 9).

Згідно рішення виконкому Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області № 46 від 17.06.1993 року було вирішено про визнання жительки с.Зайчевське ОСОБА_1 головою сім`ї по АДРЕСА_1 , на її ж ім`я були оформлені розрахункові книжки з утримання вищевказаного будинку (а.с. 15-19).

Відповідно до даних Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася (а.с. 31-32).

За змістом ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом, при цьому право власності за набувальною давністю, зокрема, на нерухоме майно, набувається за рішенням суду.

Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині 1 статті 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним.

Тривалість володіння передбачає, що має закінчиться визначений у ЦК України строк, що розрізняється залежно від речі (рухомої чи нерухомої), яка перебуває у володінні певної особи, і для нерухомого майна складає десять років.

Разом з тим пунктами 1, 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року, при цьому правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Тобто, право на звернення до суду, в порядку ст. 344 ЦК України, з вимогою про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю виникає тільки після 1 січня 2011 року.

Відкритість та безперервність володіння безхазяйною річчю є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом означеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов`язку повернути річ власнику, а також йому не пред`являвся правомочною особою позов про повернення майна.

Факт добросовісності, відкритості та безперервності володіння безхазяйною річчю житловим будинком АДРЕСА_1 , власник якого ОСОБА_2 помер, а спадкоємці його майна відсутні, підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, в тому числі рішенням виконкому Коларівської сільської ради Жовтневого району від 1993 року щодо визнання головою сім`ї за вказаною адресою позивачки ОСОБА_1 .

Тобто, станом на дату прийняття рішення виконавчому комітету вказаної сільської ради було достовірно відомо про безхазяйність будинку та відкрите його володіння позивачкою.

Крім того, позивачкою оформлено на своє ім`я договори (розрахункові книжки) за надання послуг з утримання цього майна та здійснюється відповідна оплата і після смерті власника майна.

Отже, позивачка добросовісно володіє чужим майном і продовжує ним відкрито та безперервно користуватись, і на час заявлення нею вимог до суду термін такого користування складає понад десять років, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 11, 208, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Жовтневий районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.М.Семенова