РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2013 року Київський
районний суд м. Харкова

в складі: головуючого – судді
Зуб
Г.А.

за участю
секретаря
Хлистун Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

21.05.2013 року представник позивача
звернувся до суду з позовом, у якому
просить в рахунок погашення
заборгованості за договором позики від
04.04.2011 року р.№ 1137 (з подальшими змінами)
укладеним між позивачем та
відповідачами на суму 579 200 гривень
звернути стягнення на двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1 та виселити
відповідачів з вказаного житлового
приміщення.

В обґрунтування позовних вимог
посилалась на наступне. 04.04.2011 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2
укладено договір позики грошей,
посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_5, р.№ 1137.
04.04.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в
забезпечення виконання договору
позики укладено іпотечний договір,
предметом якого стала квартира
АДРЕСА_2. 04.04.2012 року до договору були
підписані зміни, відповідно до яких
відповідачі отримали в позику грошові
кошти у розмірі 289 600 гривень, що на
момент укладення договору складало
еквівалент 36 200 доларів США та
сторонами було встановлено порядок
повернення грошових коштів. Але
відповідачі умови договору позики не
виконують, грошові кошти не повертають,
тому позивач змушений звернутися до
суду для захисту своїх прав.

Представник позивача ОСОБА_6 надав
до суду уточнену позовну заяву , в якій
просить в рахунок погашення
заборгованості за договором позики від
04.04.2011 року р.№ 1137 (з подальшими змінами)
укладений між позивачем та
відповідачами, борг за який складає 506
780 гривень, звернути стягнення на
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та
виселити відповідачів з вказаного
житлового приміщення.

Представник позивача ОСОБА_7 в
судове засідання з’явилась, позов
підтримала в повному обсязі та просила
задовольнити уточнену позовну заяву.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4,
представник відповідача ОСОБА_3-ОСОБА_8
проти задоволення позову заперечували
в повному обсязі, надали письмові
заперечення, та вказали, що відповідачі
сплачували зазначені у графіку грошові
суми у встановлені строки. Та
передавали гроші ОСОБА_9, який
передавав гроші позивачу.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до укладеного договору
позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 від 04.04.2011 року, посвідченого
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5, р.№
1137, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 отримали
грошові кошти у розмірі у розмірі 205 368
гривень, що еквівалентно 25 800 доларів
США зі строком повернення 04.04.2013 року.
Договором про внесення змін та
доповнень № 1 до договору позики 04.04.2012
року збільшилась сума боргу до 289 600
гривень, що еквівалентно 36 200 доларів
США та порядок повернення грошових
коштів. (а.с. 11-13).

На належне виконання укладеного
договору позики 04.04.2011 року між ОСОБА_1
та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір,
відповідно до умов якого предметом
договору виступила двокімнатна
квартира АДРЕСА_2, яка належить на праві
власності ОСОБА_3 (а.с. 15-17).

Позивачем на адресу відповідачів
26.04.2013 року було направлено письмову
вимогу про виконання взятих на себе за
договором позики зобов’язань. (а.с. 18).

Згідно вимог ст. 526 ЦК України
зобов’язання повинні виконуватись
належним чином й у визначений
строк відповідно до вказівок
закону по договору. Одностороння
відмова від виконання
зобов’язання та одностороння
зміна умов договору не
допускаються.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530
ЦК України, якщо у зобов’язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).
Зобов’язання, строк (термін)
виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче
має настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Згідно до ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового
зобов’язання.

Згідно п. 4 договору позики
простроченням виконання зобов’язань
за договором позики рахується як
недотримання строку остаточного
повернення, так і про строчка
будь-якого з поточних повернень, більше
ніж на п’ять днів. Окрім того,
встановлено, що у разі прострочення
виконання зобов’язання повернення
позики має бути виконано шляхом
звернення стягнення на майно, що є
предметом іпотечного договору.

Виходячи з наданих доказів,
відповідачі не повернули суму позики,
тому вважаються такими, що прострочили
виконання зобов’язання.

Відповідно до п. 7 договору позики за
прострочення виконання зобов’язання
позичальники повинні сплатити на
користь позикодавця штраф (пеню) в
розмірі 1 % від усієї суми за кожен день
прострочення починаючи з шостого дня.

Тобто у зв’язку з невиконання
зобов’язання відповідачі повинні
сплатити 1% від суми боргу за кожен день
прострочення.

Договором позики встановлено, що
позика повертається частинами у
розмірі еквівалентному 800 доларам
починаючи з 04.05.2012 року по 04.03.2013 року, до
04.04.2013 року слід було повернути
еквівалент 27 400 доларам США.

Оскільки відповідачі прострочили
повернення платежу, то штраф слід
нараховувати з 10.05.2012 року.

Таким чином, як зазначив представник
позивача, з урахуванням розписок
наданих відповідачами щодо часткового
повернення боргу, сума боргу
відповідачів складає 506 780 грн., з яких
сума основного зобов*язання -289 600 грн.,
неустойка- 217 180 грн.

Статтею 572 ЦК України, передбачено
право кредитора (заставодержателя),
у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов’язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майно переважно перед іншими
кредитами цього боржника.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 33 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.
Звернення стягнення на предмет
іпотеки здійснюється на підставі
рішення суду, виконавчого напису
нотаріуса або згідно з договором про
задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 1 ст. 37 Закону України «Про
іпотеку» встановлено, що
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

У п. 12 іпотечного договору від 04.04.2011
року (з подальшими змінами) міститься
таке застереження у п.п. а п. 12, яким
ОСОБА_3 дала згоду у разі невиконання
іпотекодавцем письмової вимоги
іпотекодержателя про виконання
зобов’язання за договором позики
набути йому право власності на спірну
квартиру.

Згідно звіту про оцінку майна,
проведену суб’єктом оціночної
діяльності ОСОБА_10 вартість квартири
складає 359 281 гривень, що менше ніж сума
боргу за договором позики. (а.с. 19-52), і це
сторонами не оспорюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України
«Про іпотеку» звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей.
Виселення проводиться у порядку,
встановленому законом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім

випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які

беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст. 59 ч.2 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими

засобами доказування.

Враховуючи наведене, повернення
боргу повинно підтверджуватись
відповідними письмовими доказами,
чеками, розписками тощо, а пояснення
відповідача ОСОБА_2 щодо повернення
частини боргу без належного письмового
оформлення не може прийматися судом як
належний та допустимий доказ.

А за таких обставин позов підлягає
задоволенню, при цьому як встановлено в
судовому засіданні сума боргу
відповідачів складає 506 780 грн., з яких
сума основного зобов*язання 289 180 грн.,
сума неустойки (штрафу) 217 180 грн, при
цьому оціночна вартість квартири в
розмірі 359 281 грн., що сторонами не
оспорюється.

Судовий збір, який був сплачений
позивачем, суд стягує з
відповідачів.

Керуючись: ст. ст. 10,11,88, 209, 212, 214-215,
224-226 ЦПК України, ст.ст. 526,530,572, 625 ЦК
України, Законом України «Про іпотеку»,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення задовольнити
частково.

В рахунок погашення заборгованості
за договором позики від 04.04.2011 року, р.№
1137 (з подальшими змінами), укладеним між
ОСОБА_11 та ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_12,
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 на загальну суму 579 200
(п’ятсот сімдесят дев’ять тисяч
двісті) гривень, що складається з
основної заборгованості у розмірі 289 600
гривень, суми штрафу за прострочення
виконання зобов’язання у розмірі 289 600
гривень, звернути стягнення на предмет
іпотеки за іпотечним договором від
04.04.2011 року, р. № 1140 (з подальшими
змінами), укладеним між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, а саме на
двокімнатну ізольовану квартиру
АДРЕСА_3, загальною площею 55.4 кв.м,
шляхом визнання за ОСОБА_1, і.н. 284301890,
права власності на квартиру АДРЕСА_3.

Виселити без надання іншого житлового
приміщення ОСОБА_2, і.н., ОСОБА_3,
і.н. НОМЕР_1, ОСОБА_4, і.н. НОМЕР_2, з
квартири АДРЕСА_3.

Дане рішення підлягає обов*язковій
реєстрації в Київському РВ у м.
Харкові ГУ ДМС України в Харківській
області.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, НОМЕР_3, ОСОБА_3, і.н.
НОМЕР_1, ОСОБА_4, і.н. НОМЕР_2, судовий збір
у розмірі 3 441 гривень, тобто по 1147 (одна
тисяча сто сорок сім) гривень з кожного.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
Апеляційного суду Харківської
області, через Київський районний
суд м. Харкова шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів
після його проголошення.

Головуючий –