Справа № 477/2128/13-ц
Провадження № 2/477/1043/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2013 року м.Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Саукової А.А.,

при секретарі Капацині Т.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши в м.Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Ленінський відділ ДВС Миколаївського міського управління юстиції, про визнання права власності на автомобіль та скасування арешту,

В С Т А Н О В И В :

31 липня 2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності на автомобіль марки ЗАЗ DAEWOO, модель Т 13110, номер шасі Y6DT4468, 2003 року випуску, бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та скасувати арешт на зазначений автомобіль.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що 25 березня 2008 року він придбав у ОСОБА_2 зазначений автомобіль на підставі договору в простій письмовій формі, сплатив відповідачу 6000 доларів США, що в еквіваленті на той час складало 30000 грн., а останній передав транспортний засіб та видав довіреність строком на три роки. Після спливу трирічного строку дії довіреності він звернувся до відповідача з пропозицією належно оформити автомобіль в органах МРЕВ, на що останній відмовився та видав нову довіреність від 19 березня 2011 року з терміном дії до 19 березня 2014 року, в якій були передбачені повноваження, повязані з експлуатацією, управлінням, технічним обслуговуванням, страхуванням та розпорядженням автомобілем, в т.ч. зняттям транспортного засобу з обліку в органах ДАІ.

В липні 2013 року позивач звернувся до органів МРЕВ в м.Миколаєві з метою належного оформлення своїх прав на автомобіль, однак, в проведенні перереєстрації йому було відмовлено, оскільки державним виконавцем Ленінського відділу ДВС ММУЮ на зазначене майно накладений арешт постановою від 22 червня 2012 року і знаходиться на виконанні органів ДАІ. Постанова про арешт майна відповідача винесена в звязку з відкриттям виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м.Миколаєва 03 червня 2010 року.

Таким чином позивач не може на власний розсуд розпоряджатися придбаним автомобілем, в звязку з чим просить позов задовольнити.

Позивач в судовому засіданні викладені в позові обставини підтвердив. Додатково пояснив, що договір між ним та відповідачем був укладений у вільній формі, автомобіль не був оформлений через органи МРЕВ через відсутність коштів. Під час укладення довіреності в березні 2011 року відповідач не повідомляв йому про обтяження.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, підтвердив пояснення позивача, не заперечував, що ним був проданий автомобіль позивачу, під час оформлення довіреності в 2011 році йому не було відомо про наявність обтяження, чи пропонував йому позивач оформити договір купівлі-продажу, не памятає.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що в Ленінському відділі ДВС знаходиться на виконанні виконавчий лист №2-4570/ від 03 червня 2010 року, виданий Заводським районним судом м.Миколаєва про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини в сумі 21176 грн. 41 коп..

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 пояснили, що 25 березня 2008 року вони були присутні під час передачі позивачем грошей у розмірі 30000 грн. відповідачу, чи оформлювались будь-які документи, їм невідомо.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до п.3. та п.4 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1 ст.206 цього кодексу.

Виходячи зі змісту ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Письмову форму договору купівлі-продажу автомобілів також передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 Про затвердження Правил державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів.

Відповідно до п.4 та п.44 зазначених Правил перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Зняття з обліку транспортних засобів здійснюється після їх огляду в підрозділі ДАІ на підставі заяви власника з поданням документів, що посвідчує його особу.

За вимогами п.8 цих же Правил правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема: довідкою-рахунком, договором або іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль.

Пунктом 4 ст. 334 ЦК України встановлено, що у разі якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до вимог ст.34 ЗУ "Про дорожній рух" новий власник автомобілю зобов'язаний протягом десяти діб зареєструвати транспортний засіб в органах ДАІ МВС.

Такі вимоги є суттєвими умовами при укладенні договору купівлі-продажу автомобіля і їх недотримання не дає підстав вважати, що такий правочин відбувся.

Так, відповідно договору купівлі-продажу транспортного засобу від 25 березня 2008 року ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_1 автомобіль Т13110, номер шасі Y6DT468, 2003 року випуску, бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, покупець прийняв у власність та сплатив вартість зазначеного автомобіля продавцю в розмірі 30000 грн., що еквівалентно 6000 доларів США. Оплата здійснена в повному обсязі та автомобіль переданий покупцю під час укладення договору. Зазначений договір підписаний ОСОБА_2 та ОСОБА_1, однак з його змісту неможливо визначити, коли саме він укладений, оскільки не посвідчений будь-яким чином (а.с.14). Довіреності на право розпорядження автомобілем до даного договору позивачем не надано. Разом з тим, свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 не підтвердили факт оформлення будь-яких документів щодо купівлі-продажу транспортного засобу.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі довіреності від 19 березня 2011 року ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 та ОСОБА_7 представляти інтереси в органах ДАІ, нотаріату страхування, митних органах, СТО, автограражних кооперативах та будь-яких інших компетентних органах, установах, організаціях незалежно від їх форм власності, підпорядкування та галузевої належності, повязані з експлуатацією, управлінням технічним обслуговуванням, страхуванням та розпорядженням (продажем, орендою, позикою, позичкою, заставою, міною) автомобіля марки ЗАЗ DAEWOO, модель Т 13110, 2003 року випуску, номер шасі Y6DT468, бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.16).

Згідно зі ст.ст. 237, 244, 245 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ст.240 ЦК України представник зобов'язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто; він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що довіреність надає можливість здійснювати представницькі функції, проте її наявність не може бути підставою набуття права власності і свідчити про укладання договіру купівлі - продажу. Крім того, зазначена довіреність видана не лише на імя позивача, а й на імя іншої особи, що спростовує доводи позивача щодо видачі довіреності на підтвердження купівлі ним автомобіля.

Виходячи з викладеного, суд доходить до висновку, що договір купівлі-продажу автомобіля між сторонами не укладений в належній формі, а видача довіреності на транспортний засіб без укладання договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону. Разом з тим, видачу генеральної довіреності чи передоручення повноважень на транспортний засіб, що був в експлуатації та має особливості цивільного обороту, без здійснення дій щодо зняття автомобілю з реєстраційного обліку та проведення його реєстрації на ім'я нового власника не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб.

На підставі постанови державного виконавця Ленінського відділу ДВС ММУЮпро арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22 червня 2012 року був накладений арешт на все майно ОСОБА_2 в звязку із наявністю заборгованості по аліментним платежам станом на 01 липня 2012 року у розмірі 12449 грн. 80 коп. (а.с.17).

Згідно ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій, для запобігання такому порушенню.

Частиною першою ст. 60 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Проте судом достовірно встановлено, що позивач, виходячи з особливостей цивільного обороту транспортних засобів, у встановленому законом порядку право власності на вказаний автомобіль не набув, тому позовні вимоги про звільнення цього автомобілю з-під арешту також задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Ленінський відділ ДВС Миколаївського міського управління юстиції, про визнання права власності на автомобіль марки ЗАЗ DAEWOO, модель Т 13110, номер шасі Y6DT4468, 2003 року випуску, бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та скасування арешту на зазначений автомобіль, накладений постановою державного виконавця Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції від 22 червня 2012 року відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя А.А.Саукова