Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"21" лютого 2013 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Костенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Житлово-будівельний кооператив "Будіндустрія" про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зобов'язати зняти з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звертаючись з позовом до суду, просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати Житлово-будівельний кооператив "Будіндустрія", зняти з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 громадянку ОСОБА_2, мотивуючи тим, що відповідач тривалий час в квартирі не проживає, її особистих речей в квартирі не має, вселятись до квартири наміру не має, комунальні послуги не сплачує.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пояснила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, з 1999 року, за згодою позивача, у вищевказаній квартирі була зареєстрована її рідна онука - ОСОБА_2 Фактично відповідач ніколи не проживала у спірному житловому приміщенні, та лише інколи навідувалась до позивача на свята, та не залишалась на довго. Вже більше трьох років відповідач до спірного житлового приміщення не з'являється, стосунків з позивачем не підтримує, місце знаходження відповідача позивачу не відоме. Факт тривалої відсутності відповідача за місцем реєстрації підтверджується довідкою ЖБК "Будіндустрія-2", в свою чергу відповідач з відповідними заявами про неможливе проживання чи збереження реєстрації за адресою спірної квартири до компетентних органів не зверталась. Незважаючи на те, що відповідач не проживає в квартирі, однак знятись з реєстраційного обліку наміру не має, до квартири не навідується, тому позивач вимушена сплачувати житлово-комунальні послуги з урахуванням відповідача, при цьому позивач є особою похилого віку, перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки джерел доходів, крім пенсії, у відповідача не має, у зв'язку з чим просить визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою, вказаною у позовній заяві, про поважні причини неявки суд не повідомила, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористалась.

Уповноважений представник третьої особи - ЖБК "Будіндустрія", в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини першої ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власниками квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 21 серпня 1997 року.

Згідно відомостей викладених у довідці Житлово-будівельний кооператив "Будіндустрія" за № 750 (форма №3) від 07 листопада 2012 р., в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 (з 28.12.1972 року), ОСОБА_2 (з 02.12.1999 року). (а.с. 7)

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

Положення даної статі кореспондуються з положеннями частини другої статті 405 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними власником житла або законом.

Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з пояснень позивача ОСОБА_1, особисті речі відповідача у квартирі відсутні, наміру проживати в спірній квартирі відповідач не має, за комунальні послуги не сплачує, ці обставини підтверджуються довідкою № 751 від 07 листопада 2012 року, яку складено працівниками ЖБК "Будіндустрія", посвідчену, начальником ЖЕК "Будіндустрія" - Скляр Н.А, паспортистом - ОСОБА_5, та бухгалтером ОСОБА_6, про те, що, зі слів сусідів, встановлений факт не проживання відповідача ОСОБА_2 за адресою спірної квартири з 1999 року, та фактичної відсутності за вказаною адресою протягом останніх трьох років. (а.с. 8).

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

3гідно ст. 64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуватись нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Відповідно ст. 65 Житлового кодексу України наймач вправі у встановленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

За нормою статті 156 Житлового кодексу УРСР надано право членам сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, право користуватися цим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їхньому вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ст. 158 Житлового кодексу України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

За вимог ст. 169 Житлового кодексу України у разі припинення договору найму житлового приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язанні звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення.

За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав, в даному випадку у спосіб визначений чинним законодавством шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Згідно положень частини першої ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку.

Разом з тим, звертаючи до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позивачем окремо заявлено вимоги зобов'язати Житлово-будівельний кооператив "Будіндустрія" зняти відповідача з реєстраційного обліку за адресою місця реєстрації, разом з тим, вимоги в цій частині не можуть бути задоволені судом, оскільки відповідно до положень ч.4 ст.31 Цивільного процесуального кодексу України, кожна із сторін має право вимагати виконання судового рішення в частині, що стосується цієї сторони, що зумовлює покладення вимог зобов'язального характеру лише на сторін процесу, тобто позивача та відповідача у цивільному процесі, тому суд не має права покладати обов'язки та вимагати виконання статутних повноважень юридичну особу, в даному випадку Житлово-будівельний кооператив "Будіндустрія", яка за своїм процесуальним статусом залучена до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог, в порядку визначеному ст.35 Цивільного процесуального кодексу України, крім того, вирішення питання зняття фізичної особи з реєстраційного обліку відноситься до виключеної компетенції державного органу міграційної служби з дотримання вимог Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Житлово-будівельний кооператив "Будіндустрія" про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зобов'язати зняти з реєстраційного обліку, підлягає задоволенню частково, суд визнає ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 64, 65, 71, 72, 156, 158, 169 Житлового кодексу України, ст.ст. 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 4, 10, 11, 58, 60, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Житлово-будівельний кооператив "Будіндустрія" про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зобов'язати зняти з реєстраційного обліку, задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10-ти днів з дня отримання її копії.

С у д д я