Кодимський районний суд Одеської
________________________________________________________________________
________________________
Справа № 503/2411/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2013 року
м.Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської
області у складі:

головуючого судді
Сопільняка О.М.

при секретарі
Вдовиченко В.О.

з участю представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Кодима
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до Загнітківської
сільської ради Кодимського району
Одеської області про поновлення строку
позовної давності та визнання в
порядку спадкування за законом права
на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 25 листопада 2013 року
звернулась до суду з позовом до
Загнітківської сільської ради
Кодимського району Одеської області
про поновлення строку позовної
давності та визнання в порядку
спадкування за законом права приватної
власності на спадкове майно, яке
залишилось після смерті її батька –
ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 (адвокат, діє
відповідно до угоди про надання
правової допомоги) позов підтримав та
пояснив, що 19 листопада 2000 року помер
батько позивача – ОСОБА_3, після смерті
якого залишилась спадщина у вигляді
земельної частки (паю) із земель
Загнітківської сільської ради
Кодимського району Одеської області.
Після смерті батька позивач фактично
вступила у володіння та управління
спадковим майном померлого, тому
відповідно до ст.549 ЦК УРСР вважається
такою, що прийняла його спадщину. У
зв’язку з цим просив позов
задовольнити.

Представник відповідача –
Загнітківької сільської ради
Кодимського району Одеської в судове
засідання не з’явився, попередньо
надавши до суду заяву про визнання
позову та розгляд справи без нього
(заява №750 від 03 грудня 2013 року).

Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка
бере участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. У зв’язку з цим, суд
вважає можливим розглянути зазначену
цивільну справу без участі
представника відповідача.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши надані сторонами
письмові докази, враховуючи визнання
позову відповідачем, що не суперечить
вимогам закону та не порушує законних
прав і інтересів сторін і інших осіб,
суд відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України
вважає можливим позов задовольнити з
таких підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України
права і свободи людини і громадянина
захищаються судом.

Судом встановлено, що 19 листопада 2000
року помер батько позивача – ОСОБА_3, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії 1-ЖД №231404, виданим 20
листопада 2000 року Загнітківською
сільською радою Кодимського району
Одеської області.

До складу спадкового майна померлого
ОСОБА_3 ввійшло право на земельну
частку (пай) у розмірі 2.29 умовних
кадастрових гектарів із земель
Загнітківської сільської ради
Кодимського району відповідно до
сертифікату на право на земельну
частку (пай) серії ОД-12 №023007, виданого
Кодимською районною державною
адміністрацією Одеської.

Статтею 257 ЦК України, який набув
чинності 01 січня 2004 року (ст.71 ЦК УРСР)
встановлений трирічний строк позовної
давності для захисту порушеного права.
Початок перебігу строку позовної
давності починається з дня виникнення
права на позов, тобто коли особа
дізналась про порушення свого права.

Батько позивача помер 19 листопада 2000
року, з позовом до суду позивач
звернулась лише у листопаді місяці 2013
року, пропустивши, при цьому, строк
позовної давності.

Порушене право підлягає захисту, якщо
суд визнає поважною причину пропуску
строку позовної давності.

Позивач є юридично неграмотною особою,
постійно проживає у віддаленому
сільському населеному пункті, з яким
відсутнє регулярне транспортне
сполучення і в якому відсутній
нотаріус, втратила оригінали
правовстановлюючих документів на
спадщину, через, що тривалий час
намагалась їх відновити. Ці обставини
зашкодили їй своєчасно звернутись до
суду з позовом про захист свого
порушеного права, а тому причину
пропуску нею строку позовної давності
суд визнає поважною та поновлює цей
строк.

Визначаючи якими правовими нормами
слід керуватися при вирішенні
зазначеного спору (зокрема, нормами ЦК
Української РСР в ред.1963 року чи ЦК
України в ред.2004 року), суд виходить з
наступного.

Відповідно до п.4 та 5 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України від 01 січня 2004 року,
норми цього кодексу застосовуються до
правовідносин, які виникли після
набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004
року. Правила Книги 6 цього кодексу
застосовуються до спадщини, яка
відкрилась, але не була прийнята ніким
із спадкоємців до набрання цим
кодексом чинності.

Пленум Верховного Суду України в абз.3
п.1 постанови №7 від 30 травня 2008 року
«Про судову практику у справах по
спадкування» роз’яснив, що у разі
відкриття спадщини до 01 січня 2004 року
застосуванню підлягає чинне на той час
законодавство, зокрема Цивільний
кодекс Української РСР, якщо строк на
її прийняття закінчився до 01 січня 2004
року.

Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в абз.14 п.1 Інформаційного листа
№24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, вказав,
що норми у відповідності з п.5
Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України правила
книги шостої ЦК можуть застосовуватись
лише до спадщини, яка відкрилась після
01 липня 2003 року і не була прийнята ніким
із спадкоємців, право на спадкування
яких виникло відповідно до норм
ст.ст.529-531 ЦК УРСР.

Таким чином, шестимісячний строк для
прийняття спадщини після смерті батька
позивача ОСОБА_3 закінчився 19 травня 2001
року, тобто до набуття чинності
Цивільним кодексом України, а тому, з
врахуванням абз.3 п.3 постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30
травня 2008 року та абз.13 і 14 п.1 та п.2
інформаційного листа Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року,
застосуванню для вирішення заявленого
позивачем ОСОБА_4 позову у частині
спадкування спадщини померлої матері
ОСОБА_5 підлягають норми Цивільного
кодексу УРСР, який втратив чинність з 01
січня 2004 року, але був чинним на момент
виникнення та існування спірних
правових відносин.

Відповідно до ст.ст.525 та 526 ЦК УРСР
часом відкриття спадщини визнається
день смерті спадкодавця, а місцем її
відкриття – останнє постійне місце
проживання спадкодавця.

Для придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв (ч.1 ст.548 ЦК
УРСР).

Підставою для задоволення свого позову
позивач ОСОБА_6 вказала фактичний
вступ нею у володіння та управління
спадковим майном померлого ОСОБА_3,
здійснений одразу після його смерті.

За змістом п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР
спадкоємець вважається таким, що
прийняв спадщину, якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном. При цьому, такі дії
мають бути вчинені протягом шести
місяців з моменту смерті спадкодавця
(ч.2 ст.549 ЦК УРСР).

За життя померлий ОСОБА_3 отримав право
на земельну частку (пай) із земель, що
перебували у колективній власності КСП
«Загнітківське» с.Загнітків
Кодимського району Одеської області,
відтак, до складу його спадщини ввійшло
право на цю земельну частку (пай).

Судом на підставі довідок
Загнітківської сільської ради
Кодимського району №1642 та 1643 від 07
серпня 2013 року встановлено, що позивач
ОСОБА_2 на момент смерті батька
проживала разом з ним в одному
помешканні – в с.Загнітків по
вул.Новоселів, 7 Кодимського району
Одеської області, після смерті батька
до цього часу продовжує в ньому
проживати, після смерті батька
доглядає та утримує належне йому майно,
що за змістом п.1 ч.1 та ч.2 ст.549 ЦК
України є свідченням прийняття нею
спадщини померлого батька.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами України справ про
спадкування» №4 від 24 червня 1983 року,
(втратила чинність, але роз’яснювала
спірні правові відносини на момент їх
виникнення та існування), якщо позивач
протягом встановленого строку для
прийняття спадщини вступив в
управління та володіння спадковим
майном чи його частиною, суд з цих
підстав вирішує питання про визнання
права власності на спадкове майно.

Отже, встановивши факт прийняття
позивачем спадщини після смерті батька
ОСОБА_3, суд вважає можливим її позов
задовольнити, оскільки за нормами ст.549
ЦК УРСР вона є такою, що прийняла
спадщину померлого батька.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.213, 215,218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати поважною причину пропуску
ОСОБА_2 строку позовної давності та
поновити їй цей строк.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку
спадкування за законом право на
земельну частку (пай), розміром 2.29
умовних кадастрових гектарів, із
земель Загнітківської сільської ради
Кодимського району Одеської, яка
відповідно до втраченого сертифікату
серії ОД-12 №0235007, виданого Кодимською
районною державною адміністрацією
Одеської області належала ОСОБА_3,
померлому 19 листопада 2000 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
Сопільняк О.М.