Справа № 301/2525/13
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 грудня 2013 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати із цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Панька В.Ф., Ігнатюка Б.Ю.

з участю секретаря : Голінко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду від 05 листопада 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, де третьою особою без самостійних вимог є: орган опіки та піклування Іршавської РДА про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною та встановлення порядку участі у вихованні дитини, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Іршавського районного суду від 05 листопада 2013 року позовні вимоги задоволено.

ОСОБА_1 подала на рішення суду першої інстанції апеляційну скаргу в якій ставить, питання про скасування даного рішення, та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Мотивує свої вимоги тим, що рішення суду постановлено в порушення вимог норм процесуального та матеріального законодавства, а тому вважає його незаконним.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 3031 і ч. 2 ст. 305 ЦПК України розгляд справи слід провести за відсутності неявившихся сторін, які повідомлялись про час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши й дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що ця скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є, рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є, рішення, ухвалене на основі повно й всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених, тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що з ОСОБА_1 перебував у шлюбі з 10.08.2010 року, який було розірвано 18.07.2013 року. Від спільного проживання в них народився син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який залишився проживати з матірю.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами існує спір щодо участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Оскільки, ОСОБА_1 чинить перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні із сином, не дивлячись на те, що намагався знайти порозуміння з нею із цього питання, а тому й звернувся із заявою до органу опіки та піклування Іршавської РДА, щодо встановлення порядку спілкування з дитиною.

Згідно висновку органу опіки та піклування Іршавської РДА від 11.07.2013 року № 02-18/1590, ОСОБА_2 встановлено спосіб участі у вихованні малолітнього сина, але ОСОБА_1 своєї поведінки не змінила й надалі не дозволяє зустрічатися із сином.

Статтею 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, у тому числі стан психічного здоровя одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Та ч.ч. 2 і 3 ст. 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Рішенням Іршавського районного суду від 05.11.2013 року позов задоволено, а саме, встановлено наступний порядок побачень позивача з малолітнім сином:

-кожної середи з 17:00 годин до 20:00 годин;

-кожної неділі з 15:00 годин до 20:00;

-у найближчий вихідний день після 20 січня (дня народження дитини) кожного року з 10:00 години до 20:00 години за місцем проживання батька за адресою: село Сільце, вулиця Зої Космодемянської, 35, Іршавського району.

Згідно ст. 9 КОНВЕНЦІЇ про права дитини від 20 листопада 1989 року право дитини, яка розлучена з одним із батьків чи з обома батьками, регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, може бути обмежено, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Така ж вимога міститься і в п. 2 ст. 4 Конвенції про контакт із дітьми від 15.05.2003 року, яка передбачає, що контакт між дитиною та її батьками може бути обмежений або заборонений у тому випадку, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини.

Місцем звичайного проживання малолітнього сина сторін на час виникнення спору із приводу виховання та спілкування з ним є місце проживання його матері.

Суд першої інстанції, встановлюючи такий спосіб побачення батька із сином у супереч ч. 2 ст. 159 СК України не врахував вік малолітньої дитини, якій на час судового розгляду виповнилось тільки 2 роки й 9 місяців (20.01.2011 р.н.). Дана обставина є істотною, і не може бути залишеною судом поза увагою, так-як не відповідає інтересам дитини щодо контакту між останньою та її батьком за місцем проживання останнього.

Крім цього, судом встановлено спілкування дитини з батьком до 20.00 годин. Проте в силу малолітнього віку дитини, такий вечірній час може вплинути на усталений режим відпочинку дитини. Окрім цього, позивач проживає в іншому населеному пункті, що також свідчить про необхідність певного часу для відведення дитини до місця свого постійного проживання разом із матірю, що не може не скасуватись на самопочутті такої маленької дитини.

Судом першої інстанції встановлено побачення із сином також у найближчий вихідний день після 20 січня (дня народження дитини) кожного року з 10:00 години до 20:00 години за місцем проживання батька за адресою: село Сільце, вулиця Зої Космодемянської, 35, Іршавського району.

Проте, такий спосіб спілкування між дитиною й батьком та прийняття останнім участі у вихованні дитини не відповідає інтересам останньої та суперечить вищенаведеному.

А також, позивачем не доведено, що в цей день народження сина, дитина не буде святкувати цю подію в колі сімї матері, і що це не призведе до конфліктної ситуації між батьками дитини як бувшим подружжям. Оскільки така ситуація може негативно вплинути на психіку дитину.

Ураховуючи наведене та виходячи з інтересів малолітньої дитини, колегія суддів дійшла до думки, що рішення суду першої інстанції відповідно до вимог п.п. 1 і 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає зміні, а скарга частковому задоволенню.

А звідси, керуючись вимогами статтями 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України та ст.159 СК України, колегія суддів :

р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Іршавського районного суду від 05 листопада 2013 року, змінити.

Встановити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 час спілкування із сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в такий спосіб:

кожної середи тижня з 17:00 годин до 19:00 години; кожної неділі тижня з 15:00 годин до 19:00 годин; за місцем проживання дитини, за адресою: село Дубрівка, 236 Іршавського району в присутності матері дитини - ОСОБА_1.

У решті вимог, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Головуючий : ______________________

Судді : ______________________

______________________