№ 4-с/225/56/2013
№ 225/5165/13-ц
у х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2013 року Дзержинський міський
суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Геря О.Г., при
секретарі Євтушенко Л.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Дзержинську справу за скаргою
ОСОБА_1 на бездіяльність державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Дзержинського
міського управління юстиції,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду із вказаною
скаргою ОСОБА_1, заявивши про
поновлення строку для звернення з нею,
просить зобов’язати Відділ державної
виконавчої служби Дзержинського
міського управління юстиції (далі –
відділ ДВС) закінчити провадження з
виконання виконавчого листа № 2-1513,
посилаючись на те, що він перебував у
шлюбі з ОСОБА_2. Від шлюбу у них
народились троє дітей. Після
розірвання шлюбних правовідносин, за
відповідним судовим рішенням він
сплачував на користь своєї дружини,
ОСОБА_2, аліменти на утримання дітей в
розмірі 1/2 частини з усіх видів доходів.
В подальшому, 23.08.2007 року Дзержинським
районним судом Донецької області було
прийнято рішення про зменшення розміру
аліментів з 1/2 до 1/3 частини від усіх
видів його доходу. На підставі
вказаного судового рішення був виданий
виконавчий лист № 2-1513 про стягнення з
нього на користь ОСОБА_2 аліментів на
утримання сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
дочки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3
частини з усіх видів заробітку
щомісячно, до досягнення сином, ОСОБА_3,
повноліття, а потім в розмірі 1/4 частини
з усіх видів заробітку щомісячно, до
досягнення дочкою, ОСОБА_4, повноліття.
Діти проживали разом з ОСОБА_2
Зазначений виконавчий лист був
переданий для виконання до відділу ДВС.
19.05.2012 року його колишня дружина,
ОСОБА_2, померла. З цього часу його діти
проживають разом з ним та повістю
знаходяться на його утриманні, він
самостійно виконає батьківські
обов’язки щодо своїх дітей. У зв’язку
з тим, що відпала необхідність у
відрахуванні аліментів на утримання
дітей, він звернувся до відділу ДВС з
проханням закінчити стягнення
аліментів, але йому повідомили, що на
даний час немає підстав для закінчення
відрахування аліментів із його
заробітної плати. Разом з цим, йому було
запропоновано звернутися до суду.

Заявник у судове засідання не
з’явився, надавши суду письмову заяву,
в якій просив розглянути справу у його
відсутності, заявлені вимоги підтримує
повністю.

Представник відділу ДВС у судове
засідання не з’явився, надавши суду
письмову заяву, в якій просив
розглянути справу у його відсутність,
заперечення проти вимог скарги
відсутні.

Дослідивши матеріали справи та надані
докази в їх сукупності, суд, поновивши
строк для звернення із скаргою, вважає,
що заявлені вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу,
порушено їх права чи свободи.

У відповідності до вимог ст.180 СК
України батьки зобов’язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.
Обов’язок утримувати дитину є рівною
мірою обов’язком як матері, так і
батька, причому обов’язком особистим,
індивідуальним.

Судом встановлено, що заявник
знаходився у шлюбі з ОСОБА_2. Від
спільного проживання у них народилися
діти: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, син
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та дочка ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2. В свідоцтвах про
народження дітей батьком записаний
ОСОБА_1. В подальшому шлюб між ними було
розірвано. Діти залишалися проживати
разом з матір’ю, ОСОБА_2

Після розірвання шлюбних
правовідносин, за відповідним судовим
рішенням заявник сплачував на користь
своєї колишньої дружини, ОСОБА_2,
аліменти на утримання дітей в розмірі
1/2 частини з усіх видів доходів. 23.08.2007
року Дзержинським районним судом
Донецької області було прийнято
рішення про зменшення розміру
аліментів з 1/2 до 1/3 частини від усіх
видів доходу. На підставі вказаного
судового рішення був виданий
виконавчий лист № 2-1513 про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на
утримання сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
дочки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3
частини з усіх видів заробітку
щомісячно, до досягнення сином, ОСОБА_3,
повноліття, потім в розмірі 1/4 частини з
усіх видів заробітку щомісячно, до
досягнення дочкою, ОСОБА_4, повноліття.

19.05.2012 року ОСОБА_2 померла.

Відповідно до приписів ст.180 СК України
визначено, що смерть матері, батька
припиняє їх обов’язок утримувати
дитину.

Згідно із ч.2 ст.179 СК України у разі
смерті того з батьків, з ким проживала
дитина, аліменти є власністю дитини.

Судом встановлено, що державний
виконавець відділу ДВС, враховуючи
положення цієї статті та, не маючи
достатніх правових підстав закінчити
стягнення аліментів, відмовив заявнику
в задоволенні його заяви про
закінчення виконавчого провадження у
зв’язку зі смертю стягувача.

Однак, суд не може погодитись із таким
висновком, оскільки вважає, що при
застосуванні норми частини другої ст.179
СК України слід враховувати той факт, з
ким після цього діти залишились
проживати, на утриманні кого вони
знаходяться, тощо.

Згідно із ч.1 ст.151 СК України батьки
мають переважне право перед іншими
особами на особисте виховання дитини.

Вказана правова норма зазначає, що
оскільки батьки дали життя своїм дітям,
вони мають первинне і невід’ємне право
виховувати їх, отже, їх слід вважати
первинними і головними вихователями
власних дітей. Право на особисте
виховання дитини дає можливість
батькам бути нерозлучно з нею. Так, якщо
мати, з якою жила дитина, померла,
батько має право забрати її до себе.

Тому, після смерті матері, ОСОБА_2,
неповнолітні діти, ОСОБА_1 та ОСОБА_4,
переїхали до свого батька, ОСОБА_1 -
заявника по справі, у якого й
проживають на теперішній час, про що
свідчить довідка про склад сім’ї № 5377
від 18.06.2013 року, видана органом
самоорганізації населення «Доброта», а
також акт дільничного комітету від
18.06.2013 року.

Судом встановлено, що в бухгалтерії
підприємства за місцем роботи
заявника, продовжували відрахування
аліментів із його заробітної плати на
утримання дітей, але грошові кошти за
призначенням не перераховували, у
зв’язку зі смертю ОСОБА_2

За таких обставин, в зв’язку зі смертю
стягувач аліментів, ОСОБА_2, позбулася
права на одержання від колишнього
чоловіка, ОСОБА_1, аліментів на
утримання їх дітей.

Пунктом третім частини першої статті 49
Закону України «Про виконавче
провадження» встановлено, що виконавче
провадження підлягає закінченню,
зокрема, у разі смерті стягувача, якщо
виконання його обов'язків чи вимог у
виконавчому провадженні не допускає
правонаступництва.

Отже, проаналізувавши всі обставини
справи, суд приходить до висновку про
необхідність закінчення стягнення із
заявника аліментів на користь
колишньої дружини на утримання
неповнолітніх дітей у зв’язку з її
смертю.

Таким чином, суд вважає заявлені вимоги
доведеними, а тому такими, що
підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст.151, 179, 180 СК України,
ст.49 Закону України «Про виконавче
провадження», керуючись ст. ст. 10, 60, 61,
386, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Дзержинського міського управління
юстиції, задовольнити.

Зобов’язати Відділ державної
виконавчої служби Дзержинського
міського управління юстиції виконавче
провадження за листом №2-1513 від 23.08.2007
року про стягнення з ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_2
аліментів на утримання сина, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини з усіх
видів заробітку щомісячно, до
досягнення дітьми повноліття,
закінчити у зв’язку із смертю
стягувача, ОСОБА_2, померлої 19.05.2012 року.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не

скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана до Апеляційного суду
Донецької області через Дзержинський
міський суд протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

С у д д я: