Краснопільський районний суд Сумської області
Справа № 1808/1398/2012
провадження № 2/578/31/13
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
18 лютого 2013 року Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.
секретаря судового засідання Литвин А.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснопілля цивільну справу позовного провадження
за позовною заявою ОСОБА_1
про стягнення аліментів на дітей,
17 грудні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом та свої вимоги обґрунтовує тим, що сторони мають двох неповнолітніх дітей, відповідно 2003 та 2008 років народження, котрі проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Шлюб розірвано у 2012 році. Відповідач є батьком дітей, інвалідом не являється, інших утриманців не має, але матеріальної допомоги в добровільному порядку в належній кількості на утримання дітей не надає.
Просила стягнути на її користь аліменти на неповнолітніх синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частин від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду, допустивши негайне виконання рішення.
Позивач в судове засідання не прибула, від неї надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності /ас. 38/.
Відповідач повторно не зявився в судове засідання, повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою його місця реєстрації у встановленому законом порядку, тому відповідно до статей 76-77 ЦПК України судова повістка вважається доставленою /ас. 29 - 31, 33-35/, причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позовних вимог на адресу суду не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
В судовому засіданні суду першої інстанції встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що сторони з 19 лютого 2008 рік по 28 серпня 2012 року перебували у шлюбі, який 28 серпня 2012 року було розірвано за рішенням суду. Під час спільного проживання у них 06 серпня 2003 року народився ОСОБА_3, а 01 лютого 2008 року - ОСОБА_4, батьком дітей записаний відповідач ОСОБА_2 / копії ас. 3-6/.
Зі змісту довідки з місця проживання позивача № 3154 від 14.12.2012 року, виданої виконкомом Краснопільської селищної ради Краснопільського району Сумської області, та неповнолітні діти сторін проживають з матірю ОСОБА_1 та знаходяться на її утриманні /ас. 2/.
Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
З вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України вбачається, що захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси.
Згідно ст.ст. 10. 11. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Правовідносини що склалися між сторонами, виникли із сімейних правовідносин, врегульовані нормами статей 141, 180-182, 184, 191 Сімейного Кодексу України.
Відповідно до ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 972 гривні, з 1 грудня 1032 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 1210 гривень, з 1 грудня 1286 гривень.
На думку суду, позивачем надані належні докази на підтвердження своєї позиції по справі. Відповідач записаний батьком неповнолітніх дітей, останнім не надано суду доказів щодо його стану здоровя, наявності інших утриманців, які враховуються при визначенні розміру аліментів, чим не виконав вимоги ст.ст.10,58,59 ЦПК України. Судом таких доказів не встановлено і при розгляді справи.
Враховуючи майновий стан сторін та те, що відповідач зобов'язаний утримувати дітей і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації їх життя нарівні з позивачем, а також передбачені законом обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх синів в розмірі 1/3 частин від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, щомісяця.
Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Враховуючи наведене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі.
Відповідно до ст. 367 ЦПК допустити негайне виконання рішення у межах платежу за один місяць.
Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір». При цьому, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, суд стягує з відповідача 229 грн. 40 коп. в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 58 - 61, 79, 88, 197, 209, 214 215, 218, 224 226, 294 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягувати на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер фізичної особи - платника податків НОМЕР_1, місце працевлаштування не відоме, аліменти на синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частин від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, щомісяця, починаючи стягнення з 17 грудня 2012 року.
В силу ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах платежу за один місяць у сумі 654 гривні 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, а саме: апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Скарга подається до Апеляційного суду Сумської області через Краснопільський районний суд Сумської області.

Суддя А. І . Косар
Повний текст рішення виготовлено 22 лютого 2013 року о 15.00 год.