Краснопільський районний суд Сумської області
Справа № 1808/1419/2012, провадження № 2/578/37/13
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2013 року Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.

за участю

секретаря судового засідання Литвин А.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснопілля цивільну справу позовного провадження

за позовною заявою ОСОБА_1

до Краснопільської районної санітарно епідемологічної станції

про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, визнання звільнення з роботи незаконним,-

На підставі ч. 1 ст. 218 ЦПК України в судовому засіданні 28 січня 2013 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 01 лютого 2013 року.

ВСТАНОВИВ

25 грудня 2012 року ОСОБА_1 предявила в суд позов до Краснопільської районної санітарно епідемологічної станції про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, визнання звільнення з роботи незаконним, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що працювала у відповідача на посаді помічника санітарного лікаря з гігієни праці з 03 квітня 1995 р. Наказом від 05 листопада 2012 р. вона була звільнена з займаної посади з 05 листопада 2012 р. на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку зі скороченням штату працівників. ОСОБА_1 вважала своє звільнення незаконним, оскільки на її думку, повної ліквідації на підприємстві не відбулося, цим їй спричинено моральну шкоду. Крім того відповідачем не було враховано її переважне право на залишення на роботі перед іншими працівниками, зокрема ОСОБА_3

У подальшому позивач доповнила свої вимоги, посилаючись на те, що пропустила строк звернення до суду з поважних причин. 05.12.12 р. планувалась повна ліквідація Краснопільської рай СЕС як юридичної особи, тому з цієї підстави своє звільнення не оскаржила до суду і лише у грудні дізналася від державного реєстратора Краснопільської райдержадміністрації інформацію про відсутність у реєстрі відомостей про ліквідацію Краснопільської рай СЕС.

ОСОБА_1 просила суд поновити процесуальний строк на звернення до суду з вищевикладених підстав, визнати її звільнення незаконним, поновити на роботі у попередній або аналогічній посаді із виплатою заробітної плати за період вимушеного прогулу та стягнути 1699 гривень моральної шкоди.

В судових засіданнях позивач уточнені позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зокрема, суду пояснила, що головний лікар Краснопільської рай СЕС ОСОБА_4 звільнила її з особистих міркувань внаслідок упередженого ставлення до неї, не було враховано її переважне право на залишення на роботі перед іншим працівником ОСОБА_3, а саме: її загальний стаж роботи на підприємстві майже 18 років; вищу кваліфікаційну категорію; Подяку голови Сумської обласної державної адміністрації за багаторічну сумлінну працю, високий професіоналізм; відсутність дисциплінарних та інших стягнень. Наказ про ліквідацію підприємства вона особисто не бачила, про це колектив інформувала ОСОБА_4, що вивільнення працівників буде відбуватися в два етапи. Вона мала розмову з головним лікарем щодо її скорочення, мала намір донести до її відома про свою перевагу при звільненні перед ОСОБА_3, на що отримала відповідь, що скороченню підлягає її ставка, а не Андреєв.

Представник відповідача за дорученням проти позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях та просив застосувати сплив позовної давності, яку позивач пропустила не з поважних причин. Суду пояснив, що звільнення позивача ОСОБА_1 проходило у відповідності до вимог ст. 40 КЗпП і її звільнено у звязку зі змінами в організації виробництва та праці 05 листопада 2012 р. наказом № 114-о про скорочення чисельності працівників та внесення змін до штатних розписів Краснопільської рай СЕС. В день її звільнення ознайомлено з даним наказом, проведено відповідні розрахунки та видано трудову книжку. Скорочення чисельності працівників Краснопільської рай СЕС проходило на виконання наказу Сумської обласної санітарно епідеміологічної станції № 82-с від 31.08.2012 р., який у свою чергу видано на виконання вимог Указу Президента від 09.12.2010 р. та Постанови Кабінету Міністрів України № 1184 від 14.11.11р. Наказом по підприємству № 78-с від 04 вересня 2012 р. було створено безстрокову комісію, і за результатами даної комісії та засідання загальних зборів колективу 04.09.12 р. вирішено попередити 13 працюючих фахівців про скорочення штатної чисельності станом на 05 листопада 2012 р., у тому числі і ОСОБА_1В, останній було видано персональне попередження про її майбутнє звільнення, де вона виказала про не згоду з таким рішенням, але ні до комісії з трудових спорів, а ні до суду вчасно не звернулась. На твердження позивача, що не було враховано її переважне право на залишення на роботі перед іншими працівниками, зокрема ОСОБА_3, вказав, що за результатами роботи за 2012 рік ОСОБА_1 було здійснено лише три перевірки дотримання санітарного законодавства, та виписано один протокол про порушення. Натомість Андрєєвим виконано десять перевірок та складено 42 акти відбору проб води, тобто продуктивність праці Андрєєва є набагато більшою, ніж у позивача. Територіальною державною інспекцією з питань праці у Сумській області було проведено дві перевірки 11 -12 жовтня та 13 14 листопада 2012 р. щодо дотримання на підприємстві вимог трудового законодавства, за результатами яких порушень не встановлено та складено відповідні акти.

Допитані за клопотанням сторін свідки показали про наступне.

Так, свідок ОСОБА_5 суду показала, що до 29.12.12 працювала біологом Краснопільської рай СЕС, була головою профкому і членом безстрокової комісії щодо процедури скорочення штату працівників райсанепідстанції. Порушення процедури звільнення працівника ОСОБА_1 не вбачає. ОСОБА_3 працював на посаді помічника лікаря гігієніста з комунальної гігієни і був звільнений 17 грудня 2012 р. у звязку з ліквідацією підприємства. На сьогоднішній день Краснопільська рай СЕС знаходиться в стадії ліквідації, усі працівники підприємства звільнені і залишилась працювати лише ліквідаційна комісія.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що була включена до складу безстрокової комісії щодо процедури скорочення штату працівників райсанепідстанції. На засіданні комісії 04 вересня 2012 р. дійсно обговорювалась кандидатура ОСОБА_1 на звільнення за скороченням чисельності через два місяці у порівнянні з іншим працівником ОСОБА_3, члени комісії прийняли рішення про включення ОСОБА_1 у список на звільнення 05.11.12, оскільки ОСОБА_3 за своїми показниками у 2012 р. мав більш високу продуктивність праці. Порушення процедури звільнення працівника ОСОБА_1 не вбачає.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що як голова обєднаного профспілкового комітету працівників закладів охорони здоровя Краснопільського району розглядав заяву члена профспілки ОСОБА_1 і порушення процедури при її звільненні не вбачає.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що Наказ Сумської обласної санітарно епідеміологічної станції № 82 с від 31.08.2012 р. прийшов на адресу Краснопільської рай СЕС факсимільним звязком уранці 04.09.12, він на той час виконував обовязки головного лікаря. Того ж дня була створена безстрокова комісія щодо процедури скорочення штату працівників райсанепідстанції, проведені загальні збори колективу, де і був оголошений список про скорочення штату 05.11.12 р. до 21,5 одиниць. Порушення процедури звільнення працівника ОСОБА_1 не вбачає. У жовтні 2012 р. була створена ліквідаційна комісія, яка працює на підприємстві і сьогодні, проводиться передача відповідної документації до установ архіву, прогнозована дата ліквідації Краснопільської рай СЕС - 12.02.2013 р.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 ст. 40 вказаного Кодексу передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно ст. 49-2 цього Кодексу про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Статтею 42 вказаного Кодексу передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідно до п. 3 ст. 62 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Відповідно до ч. ч. 1-3 статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

У відповідності до ч. ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз'яснено, що, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

В судових засіданнях встановлено, не заперечується сторонами і матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 працювала у відповідача з 03 квітня 1995 року по 05 листопада 2012 року, остання посада - помічник санітарного лікаря з гігієни праці Краснопільської районної санітарно епідемологічної станції, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці /ас. 20/.

Наказом Сумської обласної санітарно епідеміологічної станції № 82 с від 31.08.2012 р. головним лікарям міськрайСЕС наказувалось у строк до 04 вересня 2012 р. створити безстроково комісії на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 14.11.2011 № 1184 «Про затвердження граничної чисельності працівників територіальних органів центральних органів виконавчої влади», дія якої припиняється після повного виконання вказаної постанови і покласти обовязок щодо процедури скорочення штату працівників санепідустанов області та привести граничну чисельність посад, зокрема по Краснопільській районній санітарно епідемологічній станції штатна чисельність на 03.11.2012 р. має складати 21.5;станом на 31.12.2012 14.0 посад / копія ас. 33-35/.

04 вересня 2012 року Краснопільською районною санітарно епідемологічною станцією був прийнятий наказ № 78-с про створення безстрокової комісії на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 14.11.2011 № 1184, дія якої припинеться після повного виконання вказаної постанови, у якому зазначено про покладення обовязків щодо процедури скорочення штату працівників райсанепідемстанції для приведення граничної чисельності посад згідно таблиці наказу облсанепідемстанції № 82 с від 31.08.2012 р.; проведення попередження працівників, які підлягають скороченню за два місяці до звільнення та погодження з профсоюзною спілкою райсанепідемстанції / копія ас. 39/.

Того ж 04 вересня 2012 року проведено засідання робочої групи безстрокової комісії, на якому розглянуто питання приведення штатного розпису у відповідність Постанови Кабінету Міністрів України від 14.11.2011 № 1184 і станом на 05.11.2012 р. штатна чисельність повинна становити 21.5 посад.Також постановлено попередити працівників райсанепідемстанції про скорочення штату станом на 05.11.2012 року у кількості 13 чоловік та виведення із штатного розпису дві вакантні посади / копія ас. 40/.

Того ж 04 вересня 2012 року проведено загальні збори колективу Краснопільської районної санітарно епідемологічної станції, на яких вирішено попередити 13 працюючих фахівців про скорочення штатної чисельності станом на 05 листопада 2012 року згідно списку, де під номером одинадцять вказано прізвище ОСОБА_1 помічника санітарного лікаря з гігієни праці / копія ас. 36 - 38/.

В той же час, у протоколі засідання робочої групи безстрокової комісії № 1 від 04 вересня 2012 року нічого не зазначено про назву скорочуваних посад. Окрім цього, у вказаному протоколі ні слова немає про те, що прийнято рішення про скорочення саме ОСОБА_1 з посади помічника санітарного лікаря з гігієни праці.

Того ж 04 вересня 2012 року Краснопільською районною санітарно епідемологічною станцією був прийнятий наказ № 79-с про скорочення чисельності працівників та внесення змін до штатних розписів установи, у якому зазначено про необхідність здійснити попередження про виключення із штатного розпису та вивільнення станом на 05 листопада 2012 року 13 працівникам установи з зазначенням прізвищ та посад, у тому числі і ОСОБА_1 - помічника санітарного лікаря з гігієни праці; провести попередження працівників, які підлягають скороченню за 2 місяці до звільнення та погодити їх кандидатури з профспілковою організацією райсанепідемстанції; проінформувати обєднаний профспілковий комітет медичних працівників Краснопільського району / копія ас. 36 - 38/.

Із зазначеним вище наказом позивач була ознайомлена, прте відмовилась від підпису, про що був складений 04 вересня 2012 року відповідний акт, та оголошено попередження про скорочення штатної чисельності станом на 05 листопада 2012 року / копії ас. 41 на звороті, 42 - 43/.

05 листопада 2012 року позивач ОСОБА_1 була звільнена із займаної посади - помічника санітарного лікаря з гігієни праці відповідно до Наказу № 114 о від 05 листопада 2012 р. у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України / копії ас. 44 45/.

Вказаний наказ ОСОБА_1 отримала 05 листопада 2012 року, про що підтвердила у судовому засіданні.

Як вбачається з протоколу засідання безстрокової комісії щодо скорочення штату установи станом на 05.11.2012 року у кількості 13 чоловік, конкретні посади та прізвища працівників не обговорювались, у тому числі стосовно працівника ОСОБА_3, який на думку позивача, визнаний як такий що має переважне право на залишення на роботі перед іншими працівниками, зокрема ОСОБА_1 Список кандидатур на скорочення у додатку до протоколу відсутній.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має Диплом за спеціальністю «Гігієна. Санітарія та епідеміологія»; вищу кваліфікаційну категорію; Подяку голови Сумської обласної державної адміністрації за багаторічну сумлінну працю, високий професіоналізм; відсутність дисциплінарних та інших стягнень, її загальний стаж роботи в установі майже 18 років /копії ас. 17 21/.

Що стосується оцінки поняття кваліфікації як такого, що включає в себе не лише здатність виконувати особливі доручення, а і освітній рівень працівника та стаж його роботи, то це поняття є оціночним.

Заперечення представника відповідача ОСОБА_2 стосовно того, що розглядались усі 13 кандидатур на скорочення нічим не підтверджені.

Проте, на думку адміністрації установи, з якою не погоджується суд, переважне право залишення на роботі було враховано, так як ОСОБА_3 має інші функціональні обов'язки, які не може виконувати позивач та їх посади не є тотожними, оскільки відрізняються за посадовими обов'язками, за виробничою необхідністю останній може залучатися до виконання іншої роботи за фахом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що належних і допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень стосовно того, що Андреєв мав законне переважне право залишення на роботі порівняно з ОСОБА_1 всупереч ст. 60 ЦПК України відповідач суду також не надав. Так само, суду не зрозуміло, хто конкретно формував та погоджував список кандидатур на скорочення.

Наведене вище свідчить про те, що фактично рішення про скорочення ОСОБА_1 було прийнято 04 вересня 2012 року на загальних зборах колективу без будь яких погоджень.

Як вбачається з матеріалів справи, в Краснопільській районній санітарно епідемологічній станції існувала профспілкова організація, головою якою обрано ОСОБА_5, і позивач була її членом, що підтвердили позивач та свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_7 у судовому засіданні /копії ас. 194-197.

Проте судом також встановлено, що засідання профспілкового комітету Краснопільській районній санітарно епідемологічній станції, де вирішувалось би питання про скорочення працівників, в установі проведено не було всупереч ч. 3 ст. 43 КЗпП України.

Таким чином, звільнення ОСОБА_1 проведено з порушенням діючого законодавства, що є підставою для визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі.

Проте, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з підстав пропуску строку для звернення до суду.

Так, наказ про звільнення позивача № 114 - о від 05.11.2012 року було видано 05.11.2012 року. В цей день позивача було ознайомлено з наказом, про що свідчить її підпис /ас. 44/ та саме з цієї дати останню було звільнено. Також 05.11.2012 року ОСОБА_1 отримала трудову книжку, про що підтвердила у судовому засіданні.

Позовну заяву було подано до суду 25 грудня 2012 р., тобто через 1 місяць і 20 днів після звільнення.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Разом із тим за змістом ст. 234 КЗпП України в разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 КЗпП України, суд може поновити ці строки.

Як пояснила в судовому засіданні позивач з пропуском строку позовна заява була подана через те, що у грудні 2012 року їй стало відомо з листа державного реєстратора, що Краснопільська районна санітарно епідемологічна станція як юридична особа не ліквідована. Під час розгляду справи в суді пропуск строку став мотивуватися також хворобливим станом її сина, відсутністю коштів на правову допомогу. На підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 надала лист державного реєстратора ОСОБА_9 № 2270/02-21 від 19.10.2012 р., адресований головному лікарю Краснопільської районної санітарно епідемологічної станції /оригінал ас. 23/.

Суд вважає вказані причини не поважними, оскільки позивач своєчасно отримала трудову книжку, була ознайомлена з наказами, як про скорочення, так і про звільнення, та у неї не було перешкод для своєчасного звернення до суду. При цьому суд не може прийняти як доказ поважності пропуску строку звернення до суду з позовом вказаний вище лист, оскільки переписка велася не з позивачем і ще до її звільнення з у станови.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 04 грудня 2012 року до Реєстру внесено рішення засновників /учасників/ юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи /оригінал ас. 210-213/.

Таким чином , суд вважає, що позивач сама зневажливо ставилася до питання про захист своїх прав. Поважних причин, які б перешкоджали їй своєчасно звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів не встановлено, а тому відсутні підстави для його поновлення, що тягне за собою відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Розгляд позовних вимог щодо стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди є недоцільним, оскільки вони є похідними від вимог про визнання наказу недійсним та поновлення на робот, тому в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10- 11, 58 - 60, 79, 88, 208-209, 212 - 215, 217- 218, 294ЦПК, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Краснопільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу і рішення за цією скаргою не скасовано, воно набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. І . Косар

Повний текст рішення виготовлено 01 лютого 2013 року о 15.00 годині.