Провадження по справі № 2/260/2509/2013
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013 року Ленінський районний
суд м. Донецька у складі:

головуючого судді
Данилюк О.С.,

при секретарі
Гефтер П.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Донецьку
заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу, -

В С Т А Н О В И В :

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до
суду з заявою про забезпечення позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу.

У поданій до суду заяві в порядку
забезпечення позову просить накласти
арешт на все рухоме та нерухоме майно
ОСОБА_2, зокрема, будинок за адресою:
АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивує тим, що до
Ленінського районного суду м. Донецька
ОСОБА_1 подає позовну заяву до ОСОБА_2
про стягнення авансу в розмірі 16 000
гривень, оскільки він неодноразово
намагався вирішити питання про
повернення йому грошових коштів шляхом
переговорів, втім ОСОБА_2 ухиляється
від виконання зобов'язань тому вважає,
що вона може вчинити дії по відчуженню
належного їй майна, що в подальшому
може ускладнити чи взагалі зробити
неможливим виконання рішення суду.

Суд, розглянувши заяву, вивчивши
письмові матеріали справи, прийшов до
такого висновку.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

При цьому згідно п. 1. ч. 1 ст. 152 ЦПК
України позов забезпечується
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України зазначено,
що види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Втім, на думку суду, вимоги щодо
накладення арешту на все рухоме та
нерухоме майно ОСОБА_2, включаючи
будинок за адресою АДРЕСА_1, не можна
вважати співмірними заявленими
позивачем вимогами в розмірі 16 000 грн.

Крім того, п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України
встановлено, що позов забезпечується:
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб, втім, на момент
розгляду заяви до неї не долучені
відомості про належність відповідачці
будь-якого іншого майна, на яке позивач
просить накласти арешт.

При цьому, згідно з п. 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
22.12.2006 року № 9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

З огляду на таке, суд вважає за
необхідне відмовити у задоволенні
заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 151-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення авансу шляхом накладення
арешту на все рухоме та нерухоме майно
ОСОБА_2, включаючи будинок за адресою
АДРЕСА_1, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 5-ти
денний строк з дня оголошення ухвали
апеляційної скарги.

СУДДЯ: