Справа № 576/2012/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

31.12.2013
місто Глухів

Глухівський міськрайсуд Сумської
області в особі судді Демченка О.С., при
секретарі Мінітій О.О., з участю
позивачки ОСОБА_1, її представника -
адвоката ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 та їх представника - юриста
ОСОБА_18, розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про
відшкодування майнової і моральної
шкоди та упущеної вигоди,

в с т а
н о в и в.

За змістом поданого до Глухівського
міськрайсуду 14 серпня 2013 року
підтриманого в суді уточненого позову
і пояснень позивачки та її
представника в суді сторона позивачки
просить суд стягнути солідарно з
відповідачів на користь позивачки 8100
грн. в порядку відшкодування завданої з
вини відповідачів загибеллю 01 серпня
2013 року в селі Вільна Слобода у
Глухівському районі корови позивачки
живою вагою 450 кг.прямої майнової шкоди,
виходячи з вартості 1 кг живої ваги
великої рогатої худоби у 18 грн.; 10285 грн.
в порядку відшкодування упущеної
вигоди у вигляді вартості неотриманого
за період з 01 серпня по 18 листопада 2013
року за 110 днів від загиблої корови
молока в середньому по 17 літрів щодня,
виходячи з ринкової вартості станом на
01 серпня 2013 року 1 літра молока у 5 грн. 50
коп., і 2000 грн. в порядку відшкодування
моральної шкоди, завданої загибеллю
корови, посилаючись при цьому на те, що
загибель корови позивачки мала місце
внаслідок недбалого виконання
відповідачами обов'язків пастухів при
супроводженні (вигоні) череди
сільських корів до місць випасу.

При розгляді справи судом відповідачі
та їх представник позову не визнали,
пославшись на те, що загибель корови
позивачки мала місце до того, як вона
(корова) попала (долучилася) до стада
корів, які відповідачі за чергою
випасали 01 серпня 2013 року, а також на те,
що позивачка не була власником
загиблої корови.

З'ясувавши обставини справи, події і
факти, що передували зверненню
позивачки до суду з вказаним позовом,
вислухавши доводи сторін та
дослідивши надані сторонами докази
щодо предмету спору, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
часткового задоволення позову,
виходячи з наступного.

За результатами розгляду справи судом
встановлено, що станом на 01 серпня 2013
року позивачка, яка мешкає у
приватному будинковолодінні АДРЕСА_1 і
сама виховує трьох малолітніх дітей,
утримувала в своєму господарстві з 15
квітня 2008 року корову «Зорька»
лебединської породи 23 лютого 2001 року
народження (ветеринарна картка НН323444),
труп якої 01 серпня 2013 року наприкінці
дня був виявлений в саду нежилого
покинутого будинковолодіння на
околиці АДРЕСА_2. Того дня за визначеною
в селі черговістю сільське стадо
великої рогатої худоби, до якого
звичайно виганялась й зазначена
корова позивачки, випасали
відповідачі. Згідно протоколу розтину
трупу вказаної корови, здійсненого
ветеринарним лікарем ОСОБА_5 02 серпня
2013 року, корова загинула 01 серпня 2013
року внаслідок асфіксії після
попадання яблука у стравохід і похідно
від цього вздуття тварини. Вага корови
на день загибелі становила 450 кг.

Ці встановлені судом обставини
сторонами у справі не оспорюються, а
судом визнаються такими, що визначають
зміст існувавших і існуючих між
позивачкою і відповідачами
правовідносин, виходячи з яких суд і
має вирішувати наявний між сторонами у
справі спір, застосовуючи відповідні
щодо предмету спору положення
цивільного і цивільно-процесуального
законодавства.

Так, відповідно до ч.1 ст. 11
Цивільного Кодексу України (далі ЦК
України) цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання; кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить
загальним засадам цивільного
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. А відповідно до ч.2 цієї ж
статті відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди,
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди є одним з визначених вказаною
правовою нормою способів захисту
цивільних прав і інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 і 3 ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування;
збитками є: втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода); збитки
відшкодовуються у повному обсязі,
якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 і 4 ст. 23 ЦК
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав;
моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб; розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого
або позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги

розумності і справедливості; моральна
шкода відшкодовується незалежно від
майнової

шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та
не пов'язана з розміром цього
відшкодування.

Відповідно до частин 1, 2 і 3 ст. 509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони

(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку; зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11

цього Кодексу; зобов'язання має
грунтуватися на засадах
добросовісності,

розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала;
особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується

особою, яка її завдала, за наявності
її вини.

Відповідно до ч.1 ст. 1190 ЦК України
особи, спільними діями або
бездіяльністю яких було завдано шкоди,
несуть солідарну відповідальність
перед потерпілим.

Відповідно до ст. 1 Цивільного
процесуального Кодексу України (далі
ЦПК України) завданнями цивільного
судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частин 1, 2 і 3 ст. 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін; сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості; кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі;
особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частин 1, 2 і 3 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень; докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі; доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відповідно до ч.1 і 3 ст. 79 ЦПК України
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи; витрати на правову допомогу
належать до витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати; якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

З пояснень відповідачів в суді
вбачається, що 01 серпня 2013 року, коли
вони гнали стадо корів до місця випасу,
то з двору позивачки корови не
виганялись, а вже коли стадо корів
перебувало на пасовищі, то до стада
прийшла лише одна корова позивачки, а
другої (тієї, що загибла того дня) не
було; що корів позивачки того ранку
доганяли до стада діти позивачки, які й
не догнали загиблу того дня корову до
стада; і що ще до того, як загибла того
дня корова дійшла до стада, вона зайшла
у покинуте подвір'я, де з'їла яблуко,
після чого через деякий час й загинула.
Відповідачі вважають, що у загибелі
корови позивачки немає їх вини,
оскільки вказана корова не була
долучена (вигнана) позивачкою у стадо
(тобто - не передана під їх догляд), коли
вони вранці гнали корів повз
будинковалодіння, а вже після цього
доганялась дітьми позивачки до стада.

В судових засіданнях у справі допитано
ряд мешканців АДРЕСА_2 як з боку сторони
позивачки, так і з боку сторони
відповідачів.

Свідок з боку позивачки ОСОБА_6 в суді
показала, що вона живе біля покинутого
будинку, де 01 серпня 2013 року, біля 17
години, саме вона знайшла мертву сіру
корову ОСОБА_1 і повідомила про це
свого зятя, який зателефонував ОСОБА_1
чи ОСОБА_7. Цього дня вона бачила, що
біля 09 години корови зі стада, яке
випасали батько і син ОСОБА_4,
розбрелись куди попало і за ними ніхто
не дивився. З цього приводу вона
зробила зауваження ОСОБА_4, який у
відповідь її облаяв нецензурними
словами, бо був п'яний.

Свідок з боку позивачки ОСОБА_8 в суді
показав, що він дізнався про те, що 01
серпня 2013 року загинула корова ОСОБА_1
від ОСОБА_9, який повідомив його про це
по телефону. Він на своєму мопеді разом
з ОСОБА_7 поїхали на подвір'я покинутого
господарства, що знаходиться на краю
села, недалеко від пасовища, і побачили
мертву корову сивої масті, живіт якої
був роздутий. Крім того, ОСОБА_8 показав,
що бачив, як ОСОБА_1 вранці 01 серпня 2013
року виганяла з свого подвір'я свою
сіру корову і стояла чекала, поки дійде
стадо корів.

Свідок з боку позивачки ОСОБА_7
(колишній співмешканець позивачки) в
суді показав, що вранці 01 серпня 2013 року
ОСОБА_1 виганяла з свого подвір'я свою
сіру корову особисто, оскільки
одночасно тоді і він виганяв свою
корову та телицю у стадо. Діти ОСОБА_1
ніколи не виганяли вранці корів, а
тільки інколи забирали їх увечері зі
стада. Коли увечері 01 серпня 2013 року він
разом з ОСОБА_8 приїхали на місце, де
загинула корова ОСОБА_1, то попросив
ОСОБА_8 зачекати, а сам пішов шукати
пастухів. Зустрівшись з ОСОБА_4, він
спитав, де корова ОСОБА_1, і отримав
відповідь, що у стаді. Також ОСОБА_7
пояснив, що того ж вечора він шукав
ОСОБА_3, але не знайшов і зайшов до
магазину, де торгує ОСОБА_10, з якою
домовились, що ОСОБА_10 сплатять ОСОБА_1
за загиблу корову 5000 грн. і не будуть
робити розтин трупа корови. Але в
подальшому ОСОБА_10 відмовились
платити. Він був присутнім при розтині
трупа корови, там була і ОСОБА_10, яка
ніяких заяв щодо обставин загибелі
корови не робила.

Свідок з боку позивачки ОСОБА_11 в суді
показав, що біля 07 години ранку 01
серпня 2013 року, коли він виганяв у стадо
свою корову, то бачив, як ОСОБА_1 гнала у
стадо свою сиву корову, а також корову
та телицю ОСОБА_7. Цього дня корів пасли
до 20 години. Коли він йшов за своєю
коровою та телятами на пасовище, то
бачив на подвір'ї покинутого будинку
на околиці села труп корови ОСОБА_1
Зазвичай корів виганяли ОСОБА_1 або
ОСОБА_7.

Свідок з боку позивачки ОСОБА_12 в суді
показала, що корову ОСОБА_1 того дня, як
ця корова загинула, вона бачила в стаді
вранці біля 07 години, а у вечері бачила
як ОСОБА_1 плакала за загиблою коровою.

З показань свідка з боку відповідачів
ОСОБА_10 (дружини і матері відповідачів)
в суді вбачається, що коли вона після
загибелі корови позивачки
спілкувалась з донькою позивачки
ОСОБА_13, то та казала їй, що того дня
виганяла їх корів у стадо з братом і
бачила, як їх корова «Зорька»
проковтнула на покинутому подвір'ї
грушу, після чого впала, але вона
(ОСОБА_13) побоялась про це розповісти
матері.

З показань свідка з боку відповідачів
ОСОБА_14 в суді вбачається, що вдень
загибелі корови позивачки, вранці він
допомагав відповідачам гнати сільське
стадо корів і при цьому бачив як діти
позивачки гнали корів позивачки до
стада.

З показань свідка з боку відповідачів
ОСОБА_15 в суді вбачається, що 02 серпня
2013 року в його присутності донька
позивачки ОСОБА_13 біля будинку
позивачки розповідала дружині
відповідачів - ОСОБА_10, що вона (ОСОБА_13)
бачила як їх корова перед загибеллю
проковтнула грушу, від чого впала, але
вона боялася розповісти про це матері.

Разом з цим, з показань свідка з боку
відповідачів ОСОБА_16 в суді вбачається,
що вранці 01 серпня 2013 року, він
допомагав відповідачам гнати по селу
стадо корів у напрямку їх подальшого
випасу, коли гнав свою корову у стадо,
але при цьому не бачив, щоб і ОСОБА_14
допомагав відповідачам гнати стадо
корів, а допитана в суді малолітній
свідок ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_2,
категорично спростувала наведені
показання свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_10. При
цьому це відбулося в присутності
свідка ОСОБА_15, позивачки, відповідачів
та начальника служби у справах дітей
Глухівської РДА - педагога Тищенко
Наталії Олександрівни.

З показань свідка ОСОБА_13 в суді
зокрема вбачається, що в той день, коли
загинула їх корова, вранці їх корову
виганяла мати, а вона з братом ОСОБА_19
ввечері пішли забирати корів з
пасовища і сиву корову не знайшли. Як їм
з братом стало відомо, корова загинула
на подвір'ї покинутого будинку. Ввечері
прийшла баба ОСОБА_10 (мається на увазі
ОСОБА_10), яка зайшла в хату, де
знаходились вона (ОСОБА_13), брат ОСОБА_19
та маленька ОСОБА_20, яка від крику баби
ОСОБА_10 прокинулась. Баба ОСОБА_10
кричала, чому мама ховається від неї, а
коли задзвонив телефон мами, який мама
забула вдома і який лежав на столі у
кімнаті, то баба ОСОБА_10 схопила його і
комусь кричала у трубку. Оскільки мами
вдома не було, то вона тоді злякалась.
Баба ОСОБА_10 приїхала сама на
велосипеді, ніякого дядька вона
(ОСОБА_13) тоді у будинку не бачила і на
вулицю не виходила.

За результатами допиту малолітнього
свідка ОСОБА_13 суд не вбачає підстав
ставити під сумнів показання цієї
дівчинки, тоді як суперечливі
показання свідків ОСОБА_10, ОСОБА_15 і
ОСОБА_14 щодо змісту їх спілкування з
цією дитиною суд визнає такими, що не
відповідають дійсності.

З показань незацікавленого у справі
свідка ОСОБА_5 (ветеринарного лікаря) в
суді вбачається, що він 02 серпня 2013 року
робив розтин корови, яка загинула в
результаті асфіксії. Інших причин для
загибелі корови не було. На протязі
двох годин після того, як корова впала
і її роздуло, можна було корову спасти.
Корова була здорова, тільна, хворіла
тільки на парез (іноді падала на ноги),
що характерно для молочних корів,
інших захворювань не мала. Також він
показав, що у вечері 01 серпня 2013 року
йому телефонувала ОСОБА_10, яка
цікавилась, чи могло корову так
роздути, що вона померла, на що він дав
позитивну відповідь. При розтині трупу
корови була присутня ОСОБА_10, яка
ніяких заяв про те, що корова 01 серпня
2013 року не дійшла до стада не робила.

Оцінивши усі досліджені докази у їх
сукупності, суд дійшов висновку про
наявність вини відповідачів у загибелі
корови позивачки, оскільки
відповідачі, виконуючи 01 серпня 2013 року
обов'язки погоничів і пастухів, були
зобов'язані доглядати за переданими їм
(в тому числі й позивачкою) коровами у
стаді і вживати необхідних дій щодо їх
рятування, але ці обов'язки виконували
недобросовісно, внаслідок чого й
загинула корова позивачки.

Визначений стороною позивачки розмір
завданої їй у зв'язку із загибеллю
корови майнової шкоди об'єктивно
підтверджується довідками про
вартість 1 кг живої ваги ВРХ та ринкову
вартість молока, а доводи представника
відповідачів - юриста ОСОБА_18, щодо
неналежності позивачці загиблої
корови - спростовуються довідкою
Вільно-Слобідської сільради і
паспортом на загиблу корову.

Вартість загиблої корови позивачки,
виходячи з живої ваги корови у 450 кг. та
вартості 1 кг. живої ваги ВРХ у 18 грн.
відповідає 8100 грн. (450х18), а ринкова
вартість неотриманого позивачкою від
загиблої корови молока за період з 01
серпня по 18 листопада 2013 року (за 110
днів) - 10285 грн. (17л. х 5 грн. 50 коп. = 93 грн. 50
коп. х 110 днів = 10285 грн.).

Що стосується позовних вимог позивачки
в частині відшкодування завданої їй у
зв'язку із загибеллю корови моральної
(немайнової) шкоди, то за обставинами
випадку розумним і таким, що відповідає
фактичному ступеню завданої позивачці
винними діями відповідачів моральної
шкоди суд, вважає розмір моральної
шкоди, яка у грошовому виразі
відповідає 500 грн.

У зв'язку із зверненням до суду
позивачки за захистом своїх порушених
відповідачами цивільних прав
позивачка понесла підтверджені
документально витрати на оплату
судового збору у розмірі 444 грн. 42 коп.
та витрати на правову допомогу з боку
адвоката у розмірі 1100 грн., загальна
сума яких (витрат) становить 1544 грн. 42
коп.

Відповідно до обсягу позовних вимог,
які суд визнає за необхідне
задовольнити позивачці, розмір
понесених нею витрат у справі, що
підлягають відшкодуванню
відповідачами, становить 1372 грн. 37 коп.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
11, 15, 16, 22, 23, 509, 526, 1166, 1167 та 1190 ЦК України,
а також ст.ст. 1, 10, 11, 57-64, 79, 84, 88, 212-214 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в.

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_4
солідарно на користь ОСОБА_1:

18385 грн. в порядку відшкодування
збитків (реальних збитків у зв'язку із
загибеллю корови живою вагою у 450 кг та
упущеної вигоди у зв'язку із
неотриманням від загиблої корови
молока за 110 днів);

500 грн. в порядку відшкодування
моральної шкоди; а також 1372 грн. 37 коп. в
порядку відшкодування витрат,
понесених ОСОБА_1 на оплату судового
збору та оплату юридичної допомоги по
справі.

В іншій частині позовні вимоги
ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду Сумської області
шляхом подання до Глухівського
міськрайсуду апеляції на рішення суду.

Апеляція на рішення суду може бути
подана протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, мають право подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набере законної сили
після спливу строку на апеляційне
оскарження рішення.

Суддя