Справа № 335/2323/13-ц 2/335/1193/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

12 грудня 2013 року
м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя в складі головуючого судді
Воробйова А.В., при секретарі Лиходід
Ю.А., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна
особистою приватною власністю та поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя,
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особи Публічне акціонерне
товариство „Укрсиббанк", Служба
(управління) у справах дітей районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Орджонікідзевському району про
поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, третя особа ПАТ «Укрсиббанк»
про поділ майна, що було набуте під час
шлюбу, та визнання права власності на
майно, що є у спільній сумісній
власності.

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_1, треті сторони ПАТ
«Укрсиббанк», Служба (управління) у
справах дітей районної адміністрації
Запорізької міської ради по
Орджонікідзевському району про поділ
майна подружжя.

В подальшому позовні вимоги за
первісним та зустрічним позовами
неодноразово уточнювались.

В остаточно уточненій позовній заяві
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права
особистої приватної власності та поділ
майна подружжя вказується наступне.

03 квітня 1998 року у відділі реєстрації
актів громадянського стану районної
державної адміністрації Ленінського
району м. Запоріжжя зареєстровано шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (актовий запис №
158). 20 травня 2011р. шлюб між зазначеними
особами був розірваний в судовому
порядку.

За час шлюбу було придбане наступне
майно, яке на теперішній час є в
наявності: квартира АДРЕСА_1 вартістю
219098 грн.; квартира АДРЕСА_2 вартістю 258828
грн.; квартира АДРЕСА_3, вартістю 271195
грн.; квартира АДРЕСА_4 вартістю 291415
грн.; автомобіль «Тоуоtа Согоllа» 2008
року випуску, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1 вартістю 100931 грн.

Квартира АДРЕСА_1 і квартира АДРЕСА_2, та
автомобіль «Тоуоtа Соrolla» 2008 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, є її особистою приватною
власністю, так як придбавались за
кошти, що належали їй особисто та за
гроші які вона отримувала від своїх
батьків особисто та по системі
грошового переказу «Western Union»,
посилаючись на копії квитанцій, що
засвідчують факт отримання коштів.
Тому вказані квартири та автомобіль не
можуть бути включені до складу
спільної сумісної власності подружжя і
не підлягають розподілу між подружжям.

Квартира АДРЕСА_3 та квартира АДРЕСА_4 є
спільною сумісною власністю подружжя,
і підлягають розподілу між подружжям,
так як зазначені квартири були
придбані ними шляхом залучення
кредитних коштів банківської установи
і погашення цих кредитних зобов'язань
відбувалось за час шлюбу за сумісні
кошти подружжя. Також позивачка
зазначила, що після припинення
фактичних шлюбних відносин вона
продовжувала особисто користуватися
квартирою АДРЕСА_3 та самостійно за
власні кошти сплачувала та повністю
виплатила кредит, та несе всі витрати
по утриманню квартири, ОСОБА_2 з моменту
припинення шлюбних відносин
користується квартирою АДРЕСА_4 та
самостійно несе витрати по утриманню
зазначеної квартири. Тому вважає, що
сторони фактично самостійно визначили
порядок розподілу сумісного майна
подружжя та визначили порядок
користування спільним майном, тому
вважає, що розподіл сумісного майна
подружжя можливе саме в
запропонованому нею порядку.

На підставі викладеного ОСОБА_1
просить:

- визнати за нею право особистої
приватної власності на квартиру
АДРЕСА_1, квартиру АДРЕСА_2, автомобіль
«Тоуоtа Согоllа» 2008 року випуску
державний реєстраційний номер НОМЕР_1;

- виділити їй з сумісного майна
подружжя квартиру АДРЕСА_3 та визнати
за нею право власності на зазначену
квартиру.

В остаточно уточненій зустрічній
позовній заяві ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті
сторони ПАТ «Укрсиббанк», Служба
(управління) у справах дітей районної
адміністрації Запорізької міської
Ради по Орджонікідзевському району про
поділ спільного майна подружжя
вказується наступне.

Під час шлюбу сторонами було придбано
квартиру АДРЕСА_1, квартиру АДРЕСА_2,
квартиру АДРЕСА_3, квартиру АДРЕСА_4,
автомобіль «Тоуоtа Согоllа» 2008 року
випуску, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1.

Окрім того, на депозитному рахунку в
ПАТ «Діамантбанк» зберігалися спільні
заощадження подружжя в сумі 9 700,00
доларів США, строк якого закінчився 25
березня 2009 року, тобто у період шлюбу.
Придбання квартир, автомобіля
відбувалось за рахунок спільних
заощаджень подружжя, за рахунок грошей
які були наданні його батьками та за
рахунок грошей, які він отримував від
свого бізнесу та підприємницької
діяльності. Вважає, що зазначене майно
є спільною сумісною власністю подружжя
тому просить провести розподіл
визначеного майна в запропонованому
ним порядку.

На підставі викладеного
ОСОБА_2 просить:

- поділити в рівних частинах
спільне майно подружжя, набуте у
спільну сумісну власність подружжям;

- визнати за ним право спільної
часткової власності на 1/2 частку
квартири АДРЕСА_1;

- визнати за ним право спільної
часткової власності на1/2 частку
квартири АДРЕСА_2;

- визнати за ним право спільної
часткової власності на 1/2 частку
квартири АДРЕСА_3;

- визнати за ним право спільної
часткової власності на 1/2 частку
квартири АДРЕСА_4 вартістю 291415 грн;

- стягнути з ОСОБА_1 на його користь
вартість 1/2 частки автомобіля «Тоуоtа
Согоllа» 2008 року випуску державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.

В судовому засіданні представник
позивача за первісним позовом ОСОБА_1 -
ОСОБА_5 уточнені позовні вимоги
підтримав, наполягаючи на обставинах
та підставах, викладених у позовній
заяві. Просить позовні вимоги
задовольнити.

ОСОБА_1, приймаючи участь в судових
засіданнях, також підтримала свої
позовні вимоги та пояснила, що до шлюбу
у спільній частковій власності її та її
батьків ОСОБА_6, ОСОБА_1 знаходилась
квартира АДРЕСА_5. В 1997 р. зазначена
квартира була продана за 5831 грн., що на
той момент складало 3169 доларів США.
Після продажу квартири, її батьки
подарували їй свої частки коштів. Кошти
від продажу квартири ОСОБА_1 зберігала
для придбання в подальшому для себе
квартири. В 1997 року її батьки переїхали
мешкати до Ізраїлю, де мешкають до
теперішнього часу. За час мешкання її
батьків в Ізраїлі, вони неодноразово
пересилали їй кошти різними сумами
банківським переводом, а також
привозили особисто та передавали кошти
через її сестру. З моменту укладення
шлюбу з ОСОБА_2 вони мешкали на найманій
квартирі, так як сумісних коштів на
придбання свого житла у них не було. На
той час ні вона, ні ОСОБА_2 не мали
достатнього заробітку для придбання
квартири, так як ОСОБА_2 працював
тренером мотосекції клубу «ЗТР-Крос»
та мав мізерну зарплатню, а вона
працювала хіміком-лаборантом та також
отримувала невелику зарплатню.

Маючи кошти від продажу квартири
АДРЕСА_5 та отримавши додатково від
своєї матері ОСОБА_6 в квітні 1999 році
кошти в розмірі 1000 доларів США, вона 12
липня 1999 року придбала для себе
квартиру АДРЕСА_1 за 17224 грн. Право
власності було оформлено на ОСОБА_1.

Також ОСОБА_1 зазначила, що для
придбання квартири для її батьків,
останні пересилали їй кошти по системі
грошового переказу «Western Union» та
привозили їй особисто. За рахунок
отриманих коштів та на прохання своїх
батьків вона 9 липня 2003 року виступила
покупцем трьохкімнатної квартири
АДРЕСА_2, придбавши її за 29236 грн., що
складало 5482,81 доларів США. Право
власності було оформлено на ОСОБА_1

В подальшому її батьки продовжували
пересилали кошти по системі грошового
переказу «Western Union» та привозили їй
особисто. Отримані кошти вона частково
поклала на депозитний рахунок банку
«ДіамантБанк», а частково зберігала у
себе. За рахунок отриманих від батьків
коштів вона в лютому 2010 року придбала
собі автомобіль «Тоуоtа Согоllа» 2008
року випуску державний реєстраційний
номер НОМЕР_1.

Тому вона вважає, що
квартира АДРЕСА_1, квартира АДРЕСА_2,
автомобіль «Тоуоtа Согоllа» 2008 року
випуску державний реєстраційний номер
НОМЕР_1 - є її особистою приватною
власністю так як були придбанні за
кошти які належали їй особисто, так як
вони були отриманні особисто нею від
своїх батьків, та без залучення
сумісних коштів подружжя.

Також пояснила, що 22 вересня 2005 року
була придбана квартира АДРЕСА_3, право
власності на яку оформлено на ОСОБА_2
Для придбання зазначеної квартири
були залучені кредитні кошти ПАТ
«УкрСиббанк». Виплата кредиту
відбувалась за рахунок сумісних коштів
подружжя. Крім того 5-го грудня 2006 року
була придбана квартира АДРЕСА_4. Право
власності на зазначену квартиру
оформлено на ОСОБА_2 Для придбання
зазначеної квартири були залучені
кредитні кошти ПАТ «Укрсиббанк».
Виплата кредиту відбувалась за рахунок
сумісних коштів подружжя.

Таким чином квартира АДРЕСА_3 та
квартира АДРЕСА_4 є сумісним майном
подружжя, так як набуті за сумісні
кошти подружжя та підлягають розподілу
між подружжям.

Щодо визначеного нею порядку розподілу
сумісного майна подружжя пояснила, що з
моменту припинення з ОСОБА_2 фактичних
шлюбних відносин, вони фактично
визначили порядок користування
квартирами АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3, а саме:
ОСОБА_2 користується квартирою АДРЕСА_4,
а вона користується квартирою АДРЕСА_3.
Так як на час припинення шлюбних
відносин кредити за квартири ще не були
повністю сплаченні, вони самостійно
один від іншого, кожен за власні кошти,
сплачували кредити. Починаючи з лютого
2011 р. та по грудень 2012 року включно, вона
за власні кошти сплачувала кредит за
квартиру АДРЕСА_3. В подальшому вона за
особисті кошти повністю платила кредит
за зазначену квартиру та на підставі
рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2012 року
оформила на своє ім'я право власності
на неї. Таким чином ОСОБА_1 вважає, що в
зв'язку з визначенням сторонами
самостійно порядку користування
сумісним майном, можливо провести
розподіл сумісного майна саме шляхом
виділення їй квартири АДРЕСА_3, а ОСОБА_2
- квартири АДРЕСА_4, незважаючи на те, що
ОСОБА_2 виділяється квартира більшої
площі та вартості.

Представник відповідача за первісним
позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_4, позов не
визнав. Вважає позовні вимоги
необґрунтованими, недоведеними і
такими, що не підлягають задоволенню.
Просить в задоволенні позову
відмовити.

Представник позивача за зустрічним
позовом ОСОБА_4, уточнені зустрічні
позовні вимоги підтримав, наполягаючи
на обставинах та підставах викладених
у зустрічному позові. Просить позовні
вимоги задовольнити.

В судовому засіданні пояснив, що так як
під час шлюбу сторонами було придбано
квартира АДРЕСА_1, квартира АДРЕСА_2,
квартира АДРЕСА_3, квартира АДРЕСА_4,
автомобіль «Тоуоtа Согоllа» 2008 року
випуску державний реєстраційний номер
НОМЕР_1. та малось накопичення на
депозитному рахунку в ПАТ
«ДіамантБанк» спільних коштів
подружжя в сумі 9 700,00 доларів США, то все
це майно є сумісно набутим, та підлягає
розподілу між подружжям в рівних
частинах. При цьому зазначив, що
придбання квартир, автомобіля
відбувалось за рахунок спільних
заощаджень подружжя, за рахунок грошей
які були наданні батьками ОСОБА_2 та за
рахунок грошей, які він отримував від
свого бізнесу та підприємницької
діяльності. Вважає, що зазначене майно
є спільною сумісною власністю
подружжя, тому просить провести
розподіл визначеного майна в
запропонованому ним порядку.

Відповідач за зустрічним позовом
ОСОБА_1, зустрічний позов не визнала.
Вважає позовні вимоги
необґрунтованими, недоведеними і
такими, що не підлягають задоволенню.
Просить в задоволенні зустрічного
позову відмовити.

Представники третіх осіб: ПАТ
«Укрсиббанк», Служба (управління) у
справах дітей районної адміністрації
Запорізької міської ради по
Орджонікідзевському району в судове
засідання не з'явилися, причину не явки
суду не повідомили.

З урахуванням думки представників
сторін, у відповідності до ст. 169 ЦПК
України, суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутність
представників третіх осіб.

Заслухавши пояснення осіб, які брали
участь у розгляді справи, дослідивши
надані сторонами докази, суд вважає що
позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а
зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно ч. 1. ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
перебували у зареєстрованому шлюбі з
03.04.1998 року. 20 травня 2011р. шлюб між
зазначеними особами був розірваний в
судовому порядку.

Наявними в матеріалах справи доказами
підтверджується, що в період
перебування у шлюбі, сторонами по
справі було придбане наступне майно:

- квартира АДРЕСА_1 вартістю 219098
грн. (вартість визначено звітом ОЦ-21/4
про незалежну оцінку майна від 16 лютого
2012р.) - право власності зареєстровано за
ОСОБА_1

- квартира АДРЕСА_2 вартістю 258828
грн. (вартість визначено звітом ОЦ-21/3
про незалежну оцінку майна від 16 лютого
2012р.) - право власності зареєстровано за
ОСОБА_1

- квартира АДРЕСА_3, вартістю 271195
грн. (вартість визначено звітом ОЦ-21/1
про незалежну оцінку майна від 16 лютого
2012р.) право власності зареєстровано за
ОСОБА_1

- квартира АДРЕСА_4 вартістю 291415
грн. (вартість визначено звітом ОЦ-21/2
про незалежну оцінку майна від 16 лютого
2012р.) право власності зареєстровано за
ОСОБА_2

- автомобіль «Тоуоtа Согоllа» 2008
р/в. державний реєстраційний номер
НОМЕР_1 вартістю 100931 грн. (вартість
визначено звітом ОЦ-21 про незалежну
оцінку майна від 16 лютого 2012р.)
зареєстрований на ім'я ОСОБА_1

Сторони дійшли згоди про визначену
вартість майна.

За клопотанням сторін по справі, судом
було допитано свідків.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_6 пояснила суду, що вона є матір'ю
позивача ОСОБА_1 (дівоче прізвище
ОСОБА_1). У спільній частковій власності
її, та її чоловіка ОСОБА_1 і ОСОБА_1
знаходилась квартира АДРЕСА_5., яка була
продана за 5831 грн. в 1997 р. в зв'язку з
виїздом її та її чоловіка ОСОБА_1 до
постійного мешкання до Ізраїлю. Кошти
отримали від покупців в доларах, в
еквівалентному відношенні по курсу
гривні від суми, зазначеної в договорі.
Свої частки коштів від продажу
квартири подарували ОСОБА_1.
Перебуваючи в Ізраїлі, вона разом зі
своїм чоловіком неодноразово
надсилали ОСОБА_1 кошти по системі
грошового переказу «Western Union» та
привозили їй особисто. Так в квітні 1999
року вона привезла ОСОБА_1 кошти в
розмірі 1000 доларів США. З урахуванням
коштів від продажу квартири АДРЕСА_5 та
отримавши додатково 1000 доларів США,
ОСОБА_1 12 липня 1999р. придбала для себе
квартиру АДРЕСА_1.

В подальшому, маючи бажання придбати
квартиру для себе в м.Запоріжжя, вона
та її чоловік продовжували
перераховувати ОСОБА_1 кошти по системі
грошового переказу «Western Union» та
привозити особисто. На отримані кошти,
за проханням її та її чоловіка, ОСОБА_1 9
липня 2003р. придбала трьохкімнатну
квартиру АДРЕСА_2.

Крім того вони неодноразово привозили
та перераховували кошти особисто
ОСОБА_1 по системі грошового переказу
«Western Union», за які ОСОБА_1 придбала собі
автомобіль.

ОСОБА_6 пояснила суду, що кошти
цілеспрямовано надавались її дочці
ОСОБА_1 для того, щоб вона придбала собі
квартиру, автомобіль та придбала для
них квартиру. Кошти привозили та
перераховували особисто для ОСОБА_1.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_9 пояснив, що він є рідним братом
ОСОБА_2 На весілля ОСОБА_2 та ОСОБА_10 він
разом зі своїми батьками подарували
подружжю кошти в розмірі 9 тис. грн..
Батьків ОСОБА_1 він бачив декілька
разів, на весіллі їх не було. Зі слів
ОСОБА_2 він знає, що батьки ОСОБА_1
мешкали в м. Запоріжжя та виїхали
мешкати до Ізраїлю після весілля. Чи
надавали батьки ОСОБА_1 будь-яку
допомогу подружжю він не знає. Також
ОСОБА_9 пояснив, що квартира АДРЕСА_1
придбалась за особисті кошти, які
ОСОБА_2 отримав в дар на весілля від
нього та його батьків. Крім того ОСОБА_9
пояснив, що в 2003р. ОСОБА_2 заявив про
своє бажання придбати ще одну квартиру,
для цього ОСОБА_2 позичив у нього 15 тис.
грн.. З урахуванням позичених коштів та
за власні особисті кошти ОСОБА_2
придбав трьохкімнатну квартиру
АДРЕСА_2. Зазначена квартира була
придбана осінню 2003 року. Також ОСОБА_9
пояснив, що ОСОБА_2 працював разом з ним
з 1995 року та допомагав йому в
підприємницькій діяльності, а в
подальшому працював заступником
директора товариства та ОСОБА_2
заробляв щомісячно приблизно 500-1000
доларів США.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_2 є її сином.
В 1998 році її син ОСОБА_2 одружився з
ОСОБА_1 Всі витрати на весілля несла
вона самостійно, батьки ОСОБА_1 взагалі
не допомагали. Після весілля ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 мешкали на орендованій
квартирі. Її син ОСОБА_2 з 15 років разом
з її другим сином ОСОБА_9 займались
торгівлею морозивом, та мав великі
доходи. Однак вона самостійно несла
витрати по оплаті оренди квартири та
витрати на харчування, так як її син
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 всі кошти витрачали на
себе. В 1999 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 придбали
квартиру АДРЕСА_1, однак за які кошти
вона була придбана, за спільні кошти
подружжя, чи особисті ОСОБА_2, вона не
змогла сказати. Однак зі слів ОСОБА_2
вона знає, що гроші в розмірі 9 тис. грн.,
що отримані ним в дар на весілля, він
витратив на покупку квартири. Також
ОСОБА_11 пояснила, що в 2003 році її син
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 придбали квартиру
АДРЕСА_2. За які кошти вона була
придбана, їй не відомо, однак вона разом
з її старшим сином ОСОБА_9 надавала
ОСОБА_2 кошти в розмірі 15 тис. грн., з тих
коштів, що були залучені до бізнесу. Зі
слів ОСОБА_2, йому не вистачало саме
цієї суми для придбання трьохкімнатної
квартири. Чи надавали батьки ОСОБА_1
матеріальну допомогу, вона не знає,
однак наголошувала, що вона постійно
надавала ОСОБА_2 та ОСОБА_1 матеріальну
допомогу, несла витрати по утриманню
квартири, сплати за телефон.

Згідно позовних вимог
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначені особи
ставлять питання перед судом про поділ
сумісного майна подружжя.

Згідно ст.60 СК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно ч.1 ст.61 СК України, об'єктами
права спільної сумісної власності
подружжя можуть бути будь-які речі, за
винятком тих, які виключені з
цивільного обороту.

Згідно положень постанови
Пленуму Верховного суду України №11 від
21.12.2007 року "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими статтями 69
- 72 СК України та ст.372 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.69 СК України, дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на час
розгляду справи.

Вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя,
що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3
ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325
ЦК можуть бути будь-які види майна, за
винятком тих, які згідно із законом не
можуть їм належати (виключені з
цивільного обороту), незалежно від
того, на ім'я кого з подружжя вони були
придбані чи внесені грошовими коштами,
якщо інше не встановлено шлюбним
договором чи законом.

Не належить до спільної сумісної
власності майно одного з подружжя,
набуте особою до шлюбу; набуте за час
шлюбу на підставі договору дарування
або в порядку спадкування; набуте за
час шлюбу, але за кошти, які належали
одному з подружжя особисто; речі
індивідуального користування, в тому
числі коштовності, навіть якщо вони
були придбані за рахунок спільних
коштів подружжя; кошти, одержані як
відшкодування за втрату (пошкодження)
речі, що належала особі, а також як
відшкодування завданої їй моральної
шкоди; страхові суми, одержані за
обов'язковим або добровільним
особистим страхуванням, якщо страхові
внески сплачувалися за рахунок коштів,
що були особистою власністю кожного з
них. Що стосується премії, нагороди,
одержаних за особисті заслуги, суд може
визнати за другим з подружжя право на
їх частку, якщо буде встановлено, що він
своїми діями сприяв її одержанню (ст. 57
СК України).

Задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_1 повністю та
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2
частково, суд виходить з наступного.

Згідно копії рішення Ленінського
районного суду м.Запоріжжя від 20 травня
2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходились у
шлюбі з 03.04.1998 року.

20 травня 2011 року шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 був розірваний в судовому
порядку.

При з'ясуванні джерела придбання
квартири АДРЕСА_1, квартири АДРЕСА_2 та
автомобіля «Тоуоtа Согоllа» 2008 р/в.
державний реєстраційний номер НОМЕР_1
суд встановив наступне.

Як було встановлено в судових
засіданнях, 27 травня 1997 р. ОСОБА_1,
ОСОБА_6, ОСОБА_1 (теперішнє прізвище
ОСОБА_1 ) продали належну їм на праві
спільної власності квартиру АДРЕСА_5
за 5831 грн. Отримані від продажу
зазначеної квартири кошти ОСОБА_6 та
ОСОБА_1 надали ОСОБА_1 для подальшого
придбання нею квартири для себе. Таким
чином кошти, отримані ОСОБА_1 від
продажу квартири АДРЕСА_5 є її
особистою приватною власністю, так як
були отримані нею внаслідок продажу її
особистого майна, ще до початку шлюбних
відносин з ОСОБА_2.

Суд вважає доведеним обставини
придбання квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 за
кошти, які належали їй особисто та за
кошти, отриманні нею від її батьків, так
як зазначені обставини
підтверджуються наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями свідка ОСОБА_6

Крім того, в ході судового засідання
знайшли своє підтвердження пояснення
ОСОБА_1 про те, що вона отримувала кошти
від батьків як по системі грошового
переказу «Western Union» так і особисто, які
вона накопичувала і в подальшому
використала їх саме для придбання
квартири АДРЕСА_2. Зазначені обставини
підтверджуються наявними в матеріалах
справи копіями квитанцій про грошові
перекази та письмовими поясненнями
ОСОБА_1, ОСОБА_6 та особистими
поясненнями, які остання дала в
судовому засіданні.

Також суд вважає доведеним факт
придбання автомобіля «Тоуоtа Согоllа»
2008 р/в. державний реєстраційний номер
НОМЕР_1 за особисті кошти ОСОБА_1, що
підтверджується наявними копіями
квитанцій про грошові перекази,
довідкою ПАТ «ДіамантБанк» про
наявність депозитного рахунку на ім'я
ОСОБА_1, та письмовими поясненнями
ОСОБА_1, ОСОБА_6 та особистими
поясненнями, які остання дала в
судовому засіданні.

Суд не приймає до уваги та відноситься
критично до пояснень свідків ОСОБА_9 та
ОСОБА_11, щодо придбання ОСОБА_2
квартири АДРЕСА_1, квартири АДРЕСА_2 за
особисті кошти, які він отримав у дар на
весілля та від доходу підприємницької
діяльності, так як згідно трудової
книжки ОСОБА_2 з 20.08.1998р., ще до укладення
шлюбу та до дати придбання квартири
АДРЕСА_1 (12.07.1999р.), не працював взагалі
та не був зареєстрований як приватний
підприємець. Крім того свідок ОСОБА_11 в
своїх поясненнях зазначала, що вона
сплачувала орендну плату та утримання
квартири в якій мешкали ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 після укладення шлюбу, особисто
за власні кошти, та чи використовував
ОСОБА_2 отриманні кошти в дар на весілля
на придбання квартири, їй не відомо.
Крім того ОСОБА_2 не надав суду жодного
доказу того, що він отримував від свого
брата та своєї матері в позику кошти в
розмірі 15 тис. грн. на придбання
квартири АДРЕСА_2.

Окрім іншого ОСОБА_2 не надав суду
жодних належних доказів, які б
спростували пояснення ОСОБА_1 щодо
придбання зазначених квартир та
автомобіля за її особисті кошти, та за
кошти отримані нею від батьків по
системі грошового переказу.

При цьому суд виходить з того, що кошти
які надходили на ім'я ОСОБА_1 по системі
грошового переказу «Western Union» та
отримані ОСОБА_1 особисто від батьків
не можна вважати сумісно набутим
майном подружжя, так як згідно ст.60 СК
України, сумісним майном визначається
майно, набуте подружжям за час шлюбу.
Набутим майном подружжя вважається
майно, що було придбане або отримане
подружжям внаслідок їх сумісних зусиль
та за рахунок сумісних коштів. Як було
встановлено, передані батьками ОСОБА_1
кошти були їх особистою власністю та
були добровільно передані ОСОБА_1,
жодних зусиль, які б передували
отриманню коштів, ОСОБА_2 не вчиняв та
не виконував.

Таким чином, аналізуючи докази у
сукупності, суд дійшов до висновку, що
квартира АДРЕСА_1, квартира АДРЕСА_2, та
автомобіль «Тоуоtа Согоllа» 2008 р/в.
державний реєстраційний номер НОМЕР_1
є особистою приватною власністю
ОСОБА_1, так як зазначене майно придбано
нею за кошти, які належали їй особисто.

Разом з тим суд погоджується
що квартири АДРЕСА_3, та квартира
АДРЕСА_4 є сумісно набутим майном
подружжя, так як вони придбані під час
шлюбу та за рахунок спільних коштів
подружжя.

Судом було встановлено, що згідно
свідоцтва про право власності на
однокімнатну квартиру АДРЕСА_4, право
власності зареєстровано за ОСОБА_2
Відповідно до договору про надання
споживчого кредиту № 0 від 05.12.2006р.
ОСОБА_2 отримав від ПАТ «УкрСиббанк»
кредит в іноземній валюті в сумі 33400
доларів США, що дорівнювало
еквіваленту 168 670 гривень за курсом НБУ
на день укладення договору. У виконання
договору про надання споживчого
кредиту № 0 від 05.12.2006р. між ОСОБА_2
та ПАТ «УкрСиббанк» 05.122006р. укладений
договір іпотеки №0/3 квартири
АДРЕСА_4, та договір поруки №0/И
від 05.12.2006 року, згідно якого ОСОБА_1
виступала поручителем по кредитному
договору №0.

Згідно свідоцтва про право власності
на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3,
право власності на момент придбання
квартири було зареєстровано за ОСОБА_2
Відповідно до договору кредиту №
1354-КУР від 22 вересня 2005р. ним отримано
від ПАТ «УкрСиббанк» кредит в
іноземній валюті в сумі 16500 доларів США,
що дорівнювало еквіваленту 83325 гривень
за курсом НБУ на день укладення
договору. У виконання договору кредиту
№1354-К/Р від 22 вересня 2005 року між ОСОБА_2
та ПАТ «УкрСиббанк» 05.12.2006р. укладений
договір іпотеки №1354-К/Р/3 від 22 вересня
2005р. квартири АДРЕСА_3, та договір
поруки №1354-К/Р/П від 22 вересня 2005 року,
згідно якого ОСОБА_1 виступала
поручителем по кредитному договору
№1354-К/Р від 22 вересня 2005 року.

Судом встановлено, що погашення
кредитних зобов'язань за зазначеними
договорами під час шлюбних відносин,
відбувалось за рахунок спільних коштів
подружжя, що сторонами не
заперечується. Як було встановлено, та
не заперечувалось сторонами, зазначені
квартири використовувались ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 для здійснення ними своєї
підприємницької діяльності - здача в
найм.

Крім цього встановлено, що з моменту
припинення шлюбних відносин, сторони
фактично визначили порядок
користування квартирами АДРЕСА_4 та
АДРЕСА_3. А саме, ОСОБА_2 користується
квартирою АДРЕСА_4, а ОСОБА_1
користується квартирою АДРЕСА_3. Крім
того встановлено, що ОСОБА_1 повністю
сплатила залишок кредиту за квартиру
АДРЕСА_3 за рахунок своїх особистих
коштів, що підтверджується наданими до
суду квитанціями.

Також судом встановлено, що зазначені
квартири є різними за площею та ціною,
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1
щодо виділення їй квартири АДРЕСА_3, яка
є меншою за площею та ціною, та
враховуючи згоду ОСОБА_1 на зменшення
її ідеальної частки, суд вважає що
таким чином не будуть порушені майнові
права та інтереси сторін.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1
щодо розподілу сумісного майна
подружжя шляхом виділення сторонам
майна в натурі, та відмовляючи ОСОБА_2 в
задоволенні запропонованого ним
порядку поділу сумісного майна
подружжя, суд керується положеннями ст.
71 СК України згідно з якими майно, яке є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Пленум Верховного Суду України
в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 р. «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» зазначив у
п.22, що поділ спільного майна подружжя
здійснюється за правилами,
встановленими ст.ст. 69-72 СК та ст. 372 ЦК.

Статтею 372 ЦК України визначено, що
майно, яке є спільній сумісній
власності, може бути поділене між
співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

Отже законодавець визначився, що поділ
спільної сумісної власності подружжя
здійснюється в натурі, разом з цим
ОСОБА_2 фактично заявлено позовні
вимоги про поділ спільного майна
подружжя шляхом визначення його частки
у спільному сумісному майні подружжя,
що не відповідає вищезазначеним
вимогам ст.. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК
України.

Крім того, судом встановлено, що між
сторонами існують неприязнені
відносини та спільне одночасне
користування квартирами АДРЕСА_4 та
АДРЕСА_3 буде неможливим. Тому суд, з
урахуванням положень діючого
законодавства вважає, що
запропонований ОСОБА_1 порядок поділу
сумісного майна подружжя шляхом
виділення кожній стороні майна в
натурі є доцільним та законним.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.57,60,69,70 СК України, ст.ст. 334,368,369,372
ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 62, 84, 88, 209, 213, 215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право особистої
приватної власності на:

- квартиру АДРЕСА_1.

- квартиру АДРЕСА_2

- автомобіль «Тоуоtа Согоllа», 2008 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1.

Виділити ОСОБА_1 із спільного
сумісного майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2
квартиру АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_3.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Виділити ОСОБА_2 із спільного
сумісного майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2
квартиру АДРЕСА_4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
квартиру АДРЕСА_4.

В іншій частині зустрічний позовних
вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через
Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
А.В. Воробйов