Справа №2-5524/11
Провадження №2/403/4630/12
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

15 лютого 2013 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Шевцової Т.В.

при секретарі Вовчук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту та визнання прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала вищевказана цивільна справа.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, встановлено факт проживання ОСОБА_1 разом померлою матірю ОСОБА_3 за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Сурська, 11 в період з 22.03.1994 по 09.07.2002 рік; встановлено факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після померлої матері ОСОБА_3; визнано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після померлої матері ОСОБА_3 в рівних частках, в тому числі домоволодіння №11 по вул.Сурська у м.Дніпропетровську, де кожному з них належить по 1/2 частині.

30 січня 2013 року до суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення, в якій посилається на те, що суд не в повному обсязі розглянув позов, не розглянув вимоги про виділення часток в натурі сторонам. Зазначене перешкоджає йому користуватись власністю, оскільки відповідачем чиняться перешкоди, крім того він позбавлений змоги зареєструвати право власності в державних органах.

Сторони в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Суд, що ухвалив рішення, відповідно до ст. 220 ЦПК України, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд вирішив питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином законом визначений вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до п.2 4 ст.215 ЦПК України, рішення суду складається в тому числі з резолютивної частини із зазначенням: висновку суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку суду по суті позовних вимог; розподілу судових витрат; строку і порядку набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Згідно ст..3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів:

1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Враховуючи наведенні норми права, суд розглядає позов в межах вимог, предявлених позивачем, який розпоряджається ними на власний розсуд та має право на захист лише порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

З матеріалів цивільної справи, дослідженої судом, вбачається, що позивач до суду з позовом про виділення часток майна в натурі не звертався, більш того, право на звернення до суду з таким позовом не набув, як на момент подачі позову до суду, так і на теперішній час, оскільки не зареєстрував в порядку ст.182 ЦК України набуття права власності на нерухомість.

Тому, враховуючи, що позовні вимоги розглянуті судом в повному обсязі, підстав для винесення додаткового рішення не вбачається.

Разом з тим, суд вважає доцільним розяснити позивачу його право на звернення до суду з окремим позовом про виділення часток майна в натурі, після державної реєстрації права власності на нерухомість.

На підставі викладеного, керуючись ст.3, 10, 11, 220 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви позивача про винесення додаткового рішення суду в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту та визнання прийняття спадщини відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

Апеляційна скарга подаються апеляційному суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Т.В.Шевцова