№ 404/4565/12
№ 2/207/79/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2013 року Баглійський
районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської

області в складі головуючого судді :

САВЧЕНКА В.О.

при секретарі :
ГОРБ
С.Б.

за участі представника ОСОБА_1:
ЛИСАК С.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпродзержинську
справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2012 року ОСОБА_1
звернулась до Баглійського районного
суду м.
Дніпродзержинська з позовною заявою,
у якій просила суд шлюб з ОСОБА_2
розірвати. Причини в тому, що ще
приблизно 5 років тому, вона з
відповідачем фактично припинили
подружні стосунки остаточно, через
те, що між ними взагалі зникли
почуття любові і взаєморозуміння. У
них різні характери, різні погляди
на життя, на ведення домашнього
господарства. Тому між ними часто
виникали суперечки та сварки.
Відповідач ображав її, застосовував
до неї фізичну силу. Також відповідач
створив іншу сім'ю. Поступово все це
призвело до втрати почуття любові і
поваги один до одного. Тому
приблизно 5 років тому, тобто
приблизно в липні 2007 року, подружні
стосунки з відповідачем були
припинені остаточно, спільного
господарства вони не ведуть, але
мешкали на одній житловій площі.
Спроб примиритися та поновити
сімейні стосунки після цього ні
вона, ні відповідач не робили і не
бажають цього робити. З цих причин
збереження сім'ї з відповідачем вона
вважає неможливим і наполягає на
розірванні шлюбу.

Ухвалою від 06 листопада 2012 р.
сторонам був наданий 6-місячний строк
для примирення.

В квітні 2013 року ОСОБА_1 подала
до суду уточнену позовну заяву, в
якій просила суд шлюб з ОСОБА_2
розірвати. А в обґрунтування позову
вона вказала, що близько 5 останніх
років між нею та відповідачем
почалися взаємонепорозуміння та
сварки в сім'ї. З грудня 2012 року вона
з відповідачем не підтримують
подружні стосунки, спільне
господарство не ведуть. Відповідач з
цього моменту не проживає разом з
сім'єю та фактично утворив нову
сім'ю. Її численні намагання зберегти
сім'ю виявилися безрезультатними.
Наміру зберігати сім'ю з
відповідачем вона не має, на
примирення з ним не згодна. В липні
2013 року ОСОБА_1 подала до суду ще
одну уточнену позовну заяву про
розірвання шлюбу, яка по суті
аналогічна за змістом першій
уточненій заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав і
пояснив, що дійсно подружні
відносини з позивачкою остаточно
були припинені з липня 2007 року, а
можливо й раніше, а не в грудні 2012
року, хоч до цього часу офіційно він
мешкає на одній житловій площі з
позивачкою. Він не заперечує, що між
ними взагалі зникли почуття любові і
взаєморозуміння, через що в їх сім'ї
виникали сварки й скандали. У них
різні характери, різні погляди на
життя, на ведення домашнього
господарства. Тому між ними часто
виникали суперечки і розбіжності при
вирішенні побутових питань. Такі їх
відносини поступово призвели до
втрати почуття любові і поваги один
до одного. Крім того він вже давно
створив іншу сім'ю. Тому дійсно
приблизно з липня 2007 року подружні
відносини з позивачкою були
припинені остаточно і після цього
спроб примирення і збереження сім'ї
він і позивачка не робили. При таких
обставинах, як і позивачка, він
вважає неможливим збереження їх
сім'ї і тому згоден на розірвання
шлюбу.

Суд, вислухавши представника
позивачки, відповідача, свідків ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню.

При цьому суд вважає необхідним
виходити з того, що подружні
відносини сторони припинили
приблизно з липня 2007 року, як про це
в першій позовній заяві і в судових
засіданнях до подачі першої
уточненої позовної заяви
стверджувала позивач і з чим
погоджувався відповідач як спочатку,
так і до останнього судового
засідання. Крім того, суд враховує
при цьому, що уточнення позовних
вимог ОСОБА_1 зробила після
спілкування з адвокатами і в зв'язку
зі зверненням до суду з позовом про
поділ майна подружжя, де в даному
випадку має значення коли ж в
дійсності сторони припинили подружні
відносини. Оцінюючи пояснення
свідків, які стверджували що
подружні стосунки сторони припинили
не в 2007 році, а в 2012 році, суд
враховує, що сторони мають спільну
дитину, придбали за період шлюбу
певне майно і тривалий час були
зареєстровані (а можливо
й зараз зареєстровані) на одній
житловій площі. У таких свідків за
вказаних обставин сприйняття
відносин позивачки та відповідача,
які вони сприймали зі сторони, могло
привести до хибної думки, що сторони
подружні відносини не припинили аж
до грудня 2012 року. До того ж з першим
позовом про розірвання шлюбу ОСОБА_1
звернулася до суду ще до грудня 2012
року, -- в липні 2012 року.

Керуючись статтями 105, 110, 112 СК
України, статтями 10, 60 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В :

Ш л ю б, зареєстрований відділом
реєстрації актів громадянського
стану виконкому Заводської районної
Ради народних депутатів м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області 03 лютого 1995 року, актовий
запис № 32, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
які від спільного проживання у
шлюбі мають неповнолітню дитину -
доньку ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на
утриманні матері, проживає разом з
матір'ю і залишається проживати з
матір'ю, -- р о з і р в а т и .

На день розгляду справи по суті
позивачка ОСОБА_1 після розірвання
шлюбу не мала наміру змінити своє
прізвище на дошлюбне -- ОСОБА_1.

Протягом десяти днів з дня
проголошення цього рішення сторонами
або їх представниками може бути
подана апеляційна скарга на рішення
суду в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Баглійський районний суд м.
Дніпродзержинська.

С у д д я :

Копія вірна :

Рішення набрало законної сили 23
грудня 2013 року.

Оригінал рішення знаходиться в
цивільній справі № 404/4565/12
(провадження № 2/207/79/13) за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу.

Суддя

Баглійського районного суду

м. Дніпродзержинська
Савченко
В.О.