Справа № 1306/8808/12
Головуючий у 1 інстанції: Гайдук А.М.
Провадження № 22-ц/783/4878/13
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Мацея М.М.,
Тропак О.В.,

секретаря
Олексіва О.А.,

з участю ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, представника ПАТ АБ
«Укргазбанк» Улицької І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_2, ОСОБА_6 на рішення
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 14 січня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_7 до
Дрогобицького ВРЕР ДАІ УМВС України у
Львівскій області, Публічного
акціонерного товариства «Укргазбанк»
в особі відділення № 43 ПАТ АБ
«Укргазбанк» - про визнання права
власності на спадкове майно в порядку
спадкування за законом, -

в с
т а н о в и л а:

В листопаді 2012 року позивачка ОСОБА_7
звернулася в суд з вищезазначеним
позовом. Просила суд визнати за нею
право власності на спадкове майно за
законом після смерті ОСОБА_8, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_6 року. В обґрунтування
позову посилається на те, що з серпня 1983
року проживала з ОСОБА_8 у її батьків в
с. Саливонки Васильківського району
Київської області та вели спільне
господарство, однак в шлюбі не
перебували, а з 2000 року і до цього часу
спільно проживали у м. Дрогобичі
Львівської області. 17 липня 2012 року
Дрогобицьким міськрайонним судом
Львівської області ухвалено рішення
про встановлення факту її спільного
проживання однією сім'єю разом з
спадкодавцем ОСОБА_8 За час їхнього
спільного проживання вони придбали
транспортний засіб Шевроле Авео, н.з.
НОМЕР_1 та причіп МАЗ 38114 за кошти, які
вона позичила у своїх рідних. 22 грудня
2011 року вона заробила кошти - 5000 грн.,
які разом з ОСОБА_8 вирішили вкласти на
депозитний рахунок у ПАТ АБ
«Укргазбанк». Просить позов
задовольнити.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено.

Визнано за ОСОБА_7, право власності на
спадкове майно за законом, а саме:
транспортний засіб СНЕVROLET АVЕО TС58U, 2008
року випуску, номер шасі НОМЕР_2, д.н.
НОМЕР_1, зареєстрований 09.07.2009 року
Дрогобицьким ВРЕР ДАІ ГУМВСУ у
Львівській області.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на
спадкове майно за законом, а саме:
транспортний засіб причіп МАЗ 8114, 1992
року випуску, шасі № НОМЕР_3, д.н. НОМЕР_4,
зареєстрований 24.02.1995 року
Дрогобицьким МРЕВ ДАІ УМВС у
Львівській області.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на
спадкове майно за законом, а саме: кошти
в сумі 5000 грн., а також належні відсотки
за користування коштами, які
знаходяться на депозитному рахунку №
НОМЕР_5.980 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478.

Рішення суду оскаржили
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6. Вважають
його незаконним та необґрунтованим.
Стверджують, що вони є спадкоємцями
першої черги після смерті ОСОБА_8. В
склад спадкового майна, крім майна, на
яке їм видано свідоцтво про право на
спадщину за законом, входять
транспортний засіб СНЕVROLET АVЕО, причіп
МАЗ 8114 та кошти в сумі 5000 грн., які
знаходяться на депозитному рахунку
разом з відсотками. На дане майно
нотаріус не зміг видати свідоцтво,
оскільки у них, як спадкоємців першої
черги, були відсутні правовстановлюючі
документи. В результаті звернення до
відділення ВРЕР ДАІ їм стало відомо, що
автомобіль оформлений на гр. ОСОБА_7 на
підставі рішення Дрогобицького
міськрайонного суду від 17.07.2012 року.
Зазначають, що позивачка ОСОБА_7 надала
суду неправдиві відомості та приховала
від суду існування спадкоємців першої
черги, таким чином порушила чергу у
спадкуванні та неправомірно оформила
частину майна на себе. Процесуальним
порушенням є незалучення їх до справи
як відповідачів, а відтак рішення є
незаконним. Просять його скасувати та
ухвалити нове рішення яким в позові
відмовити.

ОСОБА_7 та інші учасники цивільного
процесу повідомлені належним чином
(а.с. 48, 49), в судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилися,
причину своєї неявки суду не
повідомили, матеріалів справи
достатньо для розгляду справи у їх
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, представника ПАТ АБ
«Укргазбанк» Улицьку І.О., перевіривши
матеріали справи, межі та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скаргу слід задовольнити,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних прав, свобод чи
інтересів у спосіб, передбачений
законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені
законом або договором способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до статей 21, 24, 41 Конституції
України всі громадяни є рівними у своїх
правах, усім власникам забезпечуються
рівні умови здійснення цих прав.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, а також
особи, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їх права
та обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення
правовідносин сторін, які випливають
із встановлених обставин. Саме
визначення цих правовідносин дає
можливість суду остаточно визначитись,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК
України, суд повинен сприяти
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснювати особам,
які беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджати про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяти здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом, та
встановлювати у рішенні обставини
справи (в тому числі пропущення
позовної давності), характер
правовідносин сторін, правову норму,
яка підлягає застосуванню до цих
правовідносин, навести мотиви
прийнятого рішення: встановлені судом
обставини, які мають значення для
справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог.

Проте зазначеним вимогам рішення суду
першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов, міськрайонний суд
в описовій частині рішення послався на
те, що рішенням Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 17.07.2012 року встановлено
факт постійного проживання ОСОБА_7 з
серпня 1983 року однією сім'єю разом із
спадкодавцем ОСОБА_8, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_6 року. При цьому послався на
ст. 1264 ЦК України та зазначив, що ОСОБА_7
має право на спадкування за законом у
четверту чергу та бажає прийняти
вищезазначене спадкове майно.

Однак, погодитись з такими висновками
суду першої інстанції не можна.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 2 Постанови від 18 грудня 2009
року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі» рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства відповідно до
статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми. Якщо спірні правовідносини не
врегульовані законом, суд застосовує
закон, що регулює подібні за змістом
відносини (аналогія закону), а за
відсутності такого - суд виходить із
загальних засад законодавства
(аналогія права). Обґрунтованим
визнається рішення, ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції не намагався встановити, та
не встановив коло всіх спадкоємців
після померлого ОСОБА_8, якими
являються: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 -
дружина спадкодавця; ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 - сини спадкодавця
(а.с. 20, 22, 23, 24), які є спадкоємцями першої
черги (ст. 1261 ЦК України), не вирішив
питання про можливість притягнення їх
до участі у розгляді справи, не з'ясував
обставини, що мають значення для
вирішення справи і ухвалив рішення
про задоволення позову відносно
ОСОБА_7, яка на час подання позову була
лише спадкоємцем четвертої черги (ст.
1264 ЦК), і цими ж діями обмежив
зазначених осіб у правах, встановлених
ст. 31 ЦПК України, порушивши принцип
здійснення судочинства на засадах
змагальності сторін.

Крім того, міськрайонний суд при
ухваленні рішення порушив вимоги ч. 1 п.
3 ст. 215 ЦПК України, - зовсім не
мотивував ухвалене рішення.

За таких обставин, оскаржуване рішення
підлягає скасуванню, як таке, що
ухвалене при неповному з'ясуванні
обставин справи, що мають значення для
справи, невідповідності висновків
обставинам справи, з порушенням норм
матеріального та процесуального права
(пункти 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України), з
ухваленням нового рішення - про відмову
у задоволенні позову, що не перешкоджає
позивачці після усунення вказаних
недоліків звернутися в суд з
аналогічним позовом.

Також слід зазначити, що 05 серпня 2013
року колегією суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області рішення
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 17 липня 2012 року,
яким встановлено факт постійного
проживання ОСОБА_7 з серпня 1983 року
однією сім'єю разом із спадкодавцем
ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року,
скасовано, а заяву ОСОБА_7 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю з ОСОБА_8 - залишено без розгляду
та роз'яснено заявниці право на
звернення до суду в порядку позовного
провадження.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 2 ст. 305, ч. 1 п. 2
ст. 307, ч. 1 п.п. 1, 3, 4 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314,
ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_2, ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 14 січня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким:

В позові ОСОБА_7 до Дрогобицького ВРЕР
ДАІ УМВС України у Львівскій області,
Публічного акціонерного товариства
«Укргазбанк» в особі відділення № 43
ПАТ АБ «Укргазбанк» - про визнання
права власності на спадкове майно в
порядку спадкування за законом -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий:
Монастирецький Д.І.

Судді:
Мацей М.М.

Тропак О.В.