Справа № 2-808/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2013 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Данильченко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення, виселення, зняття з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовом, в якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNU0GA00001235 від 24.05.2007 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1, в розмірі 484345,63 грн. (62902,03 долари США за курсом 7,70 грн. відповідно службового розпорядження НБУ № 417/79 від 27.02.2009 року) звернути стягнення на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1, шляхом продажу зазначеного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки №DNU0GA00001235 від 24.05.2007 року ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПРИВАТБАНКУ всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; виселити відповідачів, які зареєстровані та проживають у вказаній квартирі, зі зняттям з реєстраційного обліку, стягнути з відповідачів понесені витрати по справі. Позовні вимоги обгрунтовані невиконанням ОСОБА_1 умов вказаного кредитного договору №DNU0GA00001235 від 24.05.2007 року, за умовою якого він отримав кредит у сумі 68000,00 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.05.2017 року, та створенням заборгованості у зазначеному розмірі.

В ході судового розгляду справи позовні вимоги були уточнені, до участі у справі в якості позивача залучено ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» з посиланням на те, що між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ЗАТ «АКЦЕНТ-БАНК» було укладено договір факторингу №1 від 01.11.2007 року і таким чином ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відступив ЗАТ «АКЦЕНТ-БАНК» у повному обсязі права вимоги до боржників. Згідно до п.1 договору факторингу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснює відступлення прав витребування на свою користь платежів по кредиту, комісії, процентам, винагородам та іншим неустойкам. Здійснюється також відступлення прав вимоги, що випливають з договорів на отримання на свою користь від боржників платежів по кредиту, відсоткам за його користування, комісіям, винагородам, інших платежів, неустойки (штрафу, пені), права на отримання яких виникає після укладання цього договору, до повного виконання зобов»язань боржником та інших прав у повному обсязі. Згідно до п.3 Договору факторингу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» також здійснює відступлення прав вимоги за договорами, які забезпечують виконання зобов»язань боржника перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (застави, поруки).

На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 14.05.2009 року змінено тип Банку з Закритого акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на Публічне акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК», про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ «АКЦЕНТ_БАНК». Враховуючи викладене? в силу положень ч.1 ст. 1077, ч.1 ст. 1078, ч.1 ст. 1080 ЦК України на даний час кредитором за вказаним кредитним договором та договором забезпечення є ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК». Позивач посилається на те? що у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконує. В зв»язку з зазначеним станом на 27.02.2009 року відповідач має заборгованість у розмірі 62902,03 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом 61580,37 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом 1185,66 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом 136,00 доларів США.

В забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором відповідачі уклали з Приватбанком договір іпотеки №DNU0GА00001235, за яким надали в іпотеку квартиру №4, загальною площею 65,6 кв.м., яка розташована за адресою м.Дніпропетровськ, вул. Шпіндяка, буд. 32.

Посилаючись на зазначене, позивач просить в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 484345,63 грн. (62902,03 долари США за курсом 7,70 грн. відповідно службового розпорядження НБУ № 417/79 від 27.02.2009 року) звернути стягнення на вказану квартиру шляхом продажу зазначеного предмету іпотеки банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; виселити відповідачів, які зареєстровані та проживають у вказаній квартирі, зі зняттям з реєстраційного обліку, стягнути з відповідачів понесені витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини, викладені в позові, позовні вимоги підтримав.

В судовому засіданні відповідач, представник ОСОБА_1 позовні вимоги не визнали? посилаючись на їх необгрунтованість, зазначаючи, зокрема, про те, що як Приватбанком так і ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» на адресу відповідачів не направлялися письмові вимоги про усунення порушень виконання кредитного договору №DNU0GA00001235, чим була недотримана встановлена законом процедура звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з"явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Вислухавши осіб, які з«явилися, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювань прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.3, 4 цієї статті - доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, 27.05.2007 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі - Приватбанк) та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №DNU0GA00001235, згідно якого позичальник отримав у банку кредит у сумі 68000,00 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.05.2017 року.

Відповідно до п.7.1. кредитного договору банк зобов"язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 24.05.2007 року по 24.05.2017 року включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 68000,00 доларів США на наступні цілі: будівництво, а також у розмірі 6800,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7. даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п.3.11. даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного договору. Періодом сплати вважати період з 21 по 28 число кожного місяця.

Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 1080,16 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотками, комісії, винагороди.

Відповідно до п.2.2.2., 2.2.3., 2.2.4. кредитного договору позичальник зобов»язався сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п.7.1, 2.3.1., 2.3.2., 2.3.3., 3.1., 3.2. даного договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту; сплатити банку винагороду згідно п.п. 7.1. та 6.2 даного договору; погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки, передбачені п.7.1. та п.2.3.3. цього договору.

Згідно до п.3.1. кредитного договору за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісячно в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п.7.1. змінної частини даного договору.

Відповідно до п.3.2. кредитного договору згідно ст.212 ЦК України при порушенні позичальником зобов»язань по погашенню кредиту, передбачених пп. 1.1., 2.2.4., 2.3.3. цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі, зазначеному у п.7.4. змінної частини цього договору на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Розраховані відповідно до цього пункту договору відсотки сплачуються позичальником щомісяця в період сплати понад зазначену в п. 1.1. суми щомісячного платежу за кредитним договором.

Згідно до п.3.4. кредитного договору нарахування відсотків здійснюється в останню дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожен день календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом -360 днів у році.

Відповідно до п.3.7. договору позичальник сплачує банку винагороду в розмірі та у строки, зазначені в п.7.1. даного договору. Згідно до п.3.8. договору при непогашенні кредиту в строки, зазначені в п.п.7.1. та 2.3.3. цього договор заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно до п.3.2. договору з дати виникнення простроченої заборгованості.

У відповідності до п.4.1. кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого зобов»язання, передбачених п.п.2.2.2., 2.2.3. кредитного договору банк має право нарахувати, а позичальник зобов»язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% вд суми простроченого платежу, але не менш 1 грн. за кожний день прострочки.

Згідно до п.7.3. договору забезпеченням виконання позичальником зобов»язань за даним договором виступає іпотека квартири за адресою АДРЕСА_2.

Відповідно до п.7.4. кредитного договору згідно ст..212 ЦК України при порушенні позичальником зобов»язань по погашенню кредиту, передбачених пп.1.1., 2.2.4., 2.3.3. цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,46% на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

В забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_3 24.05.2007 року уклали з ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір іпотеки №DNU0GА00001235, за яким надали в іпотеку квартиру №4, загальною площею 65,6 кв.м., яка розташована за адресою м.Дніпропетровськ, вул. Шпіндяка, буд. 32.

За п.1. договору іпотеки предметом цього договору є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п.33.3. цього договору, в забезпечення виконання зобов»язань іпотекодавця перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання іпотекодавцем зобов»язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця.

Відповідно до п.2. договору іпотеки за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов»язань іпотекодавця за кредитним договором, укладеним між іпотекодержателем та іпотекодавцем.

У відповідності до п.16.7 договору іпотеки іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог: звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов»язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані; звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання будь-якого із зобов»язань за кредитним договором у випадках, зокрема,: порушення іпотекодавцем зобов»язань по цьому договору, у т.ч. при порушенні порядку заміни предмету іпотеки.

Відповідно до п.16.9 договору іпотеки у разі звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з п.16.7. цього договору іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги у повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмету іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог.

Згідно до п.16.10. договору іпотеки іпотекодержатель має право достроково стягнути наданий під забезпечення іпотекою кредит, відсотки, винагороду за надання фінансового інструменту, винагороди за користування кредитом при настанні якої-небудь із умов, передбачених п.16.7.2. цього договору.

У відповідності до п.18.13 договору іпотеки звернення стягнення на предмет застави у випадках, передбачених п.п. 16.7.1., 16.7.2., 16.9. цього договору здійснюється відповідно до чинного законодавства України та цього договору. Якщо іпотекодержатель у випадку порушення іпотекодавцем умов кредитного договору набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки, він може використати таке право у випадках: затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць або перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10% або несплати іпотекодавцем більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми кредиту, іншого істотного порушення умов кредитного договору.

Відповідно до п.22 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п. 16.7.1, 16.7.2., 16.9. цього договору, відповідно до розділу У Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. В разі продажу предмету іпотеки на публічних торгах іпотеко держатель відповідно до Закону «Про оподаткування прибутку підприємств» здійснює реалізацію предмета іпотеки у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів №1448 від 22.12.1997 року, якщо інше не передбачено законодавством на день реалізації предмету іпотеки.

Відповідно до п.23 договору іпотеки реалізація предмету іпотеки здійснюється відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України.

Встановлено, що між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ЗАТ «АКЦЕНТ-БАНК» було укладено договір факторингу №1 від 01.11.2007 року.

Згідно до п.1 договору факторингу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснює відступлення прав витребування на свою користь платежів по кредиту, комісії, процентам, винагородам та іншим неустойкам. Здійснюється також відступлення прав вимоги, що випливають з договорів на отримання на свою користь від боржників платежів по кредиту, відсоткам за його користування, комісіям, винагородам, інших платежів, неустойки (штрафу, пені), права на отримання яких виникає після укладання цього договору, до повного виконання зобов»язань боржником та інших прав у повному обсязі.

Згідно до п.3 Договору факторингу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» також здійснює відступлення прав вимоги за договорами, які забезпечують виконання зобов»язань боржника перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (застави, поруки).

Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч.1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч.1 ст. 1080 ЦК України Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Таким чином, згідно вказаних положень законодавства та зазначеного договору факторингу ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відступив ЗАТ «АКЦЕНТ-БАНК» у повному обсязі права вимоги до боржників.

Встановлено, що в зв"язку з неналежним виконанням позичальником зобов"язань за кредитним договором станом на 27.02.2009 року створилася заборгованість у розмірі 62902,03 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом 61580,37 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом 1185,66 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом 136,00 доларів США.

На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 14.05.2009 року змінено тип Банку з Закритого акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на Публічне акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК», про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК». Враховуючи викладене? на даний час кредитором за вказаним кредитним договором та договором забезпечення є ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», який є позивачем у даній справі.

Статтями ст.ст.526, 530 ЦК України передбачено, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. У відповідності до ст.627 цього Кодексу відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду договору, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди.

Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). У відповідності до ст.611 цього Кодексу при порушенні зобов»язань за договором настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пені).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов»язань, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 572 ЦК України кредитор (іпотекодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов»язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно до ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

У відповідності до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов»язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв»язку із пред»явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання.

Згідно до ч.1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов»язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право дострокового виконання основного зобов»язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

У відповідності до ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов»язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов»язань вимога про виконання порушеного зобов»язання у не менш, ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього закону. недотримання зазначених правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов"язання відповідно до ч.2 ст. 35 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, в ній відсутні докази направлення як Приватбанком так і позивачем ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» зазначених вище письмових вимог про усунення порушень виконання основного зобов»язання - зазначеного кредитного договору №DNU0GA00001235 на адресу відповідачів як іпотекодавців, як відсутні і самі вимоги, і такі докази не надані суду позивачем в ході розгляду даної справи, що не відповідає положенням ст. 35 Закону України "Про іпотеку" та ст.ст.11, 60 ЦПК України. Таким чином, недотримання іпотекодержателем встановленої законом процедури звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для відмови у позові.

Також судом встановлено, що на адресу позичальника ОСОБА_1 рекомендованим поштовим повідомленням за вих. № 20.1.1.3.2./6-6220/887 від 01.11.2007 року надійшов лист з Приватбанку, який містить повідомлення його як позичальника про відступлення Приватбанком з 01.11.2007 року права вимоги кредитора за кредитним договором №DNU0GA00001235 від 24.05.2007 року та укладеним на його забезпечення договором іпотеки у повному обсязі всіх його зобов"язань за цими договорами, як позичальника і іпотекодавця, на користь ЗАТ «АКЦЕНТ-БАНК». Відповідно листа б/н від 31.12.2008 року, отриманого позичальником від ЗАТ «АКЦЕНТ-БАНК», вказаний банк визнав факт відступлення на його користь права вимоги за вказаними вище кредитними договорами і повідомив про збільшення процентів за цим кредитом з 02.03.2009 року з 11,04% річних до 14,65% річних.

За змістом ч.1 ст. 19 Закону України "Про іпотеку" відомості про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку. Згідно ч.2 ст. 19 цього Закону будь-яке збільшення основного зобов"язання або процентів за основним зобов"язанням, крім випадків, коли таке збільшення прямо передбачено іпотечним договором, може бути здійснене після державної реєстрації відповідних відомостей про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою.

Зміна умов договору іпотеки № DNU0GА00001235 в частині зміни іпотекодержателя з ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ЗАТ «АКЦЕНТ-БАНК» і збільшення цим для позичальника за кредитним договором розміру процентів, попередньо не були узгоджені в іпотечному договорі і вимагають наявності укладеної раніше додаткової угоди до іпотечного договору, яка б відображала такі зміни.

В матеріалах справи відсутні і суду позивачем не надано доказів укладення відповідної додаткової угоди між сторонами договору іпотеки № DNU0GА00001235 і її державної реєстрації. Як вбачається з доданих відповідачем ОСОБА_4 з державного реєстру іпотек, державна реєстрація вищевказаних змін до договору іпотеки не здійснювалася.

Таким чином, заміна іпотекодержателя і збільшення процентів за кредитним договором призвели до збільшення обсягу відповідальності відповідачів за іпотечним договором за відсутності на це їх згоди, наслідком чого є припинення цієї майнової поруки в силу положень ч.1 ст. 559 ЦК України.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог та вищенаведених встановлених судом обставин позивачем суду не надано.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_3 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNU0GA00001235 від 24.05.2007 року задоволенню не підлягають.

З огляду на встановлені судом вищевказані обставини не підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача про виселення відповідачів із вказаної квартири АДРЕСА_3 із зняттям їх з реєстраційного обліку. При цьому суд також враховує наступне. Як зазначено в роз»ясненнях, викладених в п.43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.3012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно з ч.4 ст.9, ст.109 ЖК України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Як зазначено вище, відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов»язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов»язань вимога про виконання порушеного зобов»язання у не менш, ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Разом з цим, судом встановлено, про що зазначено вище, письмова вимога про усунення порушення по не виконанню вказаного кредитного договору №DNU0GA00001235 від 24.05.2007 року як Приватбанком так і ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» у порядку та у спосіб, що визначені ст. 35 Закону України "Про іпотеку", на адресу відповідачів не направлялася, а тому підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки - належну відповідачам квартиру АДРЕСА_4, відсутні, а відтак відсутні передбачені законом підстави для їх виселення з цієї квартири та зняття з реєстраційного обліку. Тобто, тільки у разі невиконання вимоги про виконання порушеного зобов»язання у встановлений законом термін, у іпотекодержателя настає право вимоги до боржника про звільнення квартири, яка є предметом іпотеки. У даному випадку встановлено відсутність такої вимоги і доказів в спростування зазначеного позивачем суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити Публічному акціонерному товариству «АКЦЕНТ-БАНК» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення, виселення, зняття з реєстраційного обліку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня його проголошення.

Суддя Т.О. Кудрявцева