Справа № 489/557/13- ц
Номер провадження 2/489/776/13
РІШЕННЯ

Іменем України

21 березня 2013 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участі позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа Товарна біржа «Нерухомість-Південь» про визнання угоди дійсною,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 в якому просив визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 в Миколаєві, укладений між ОСОБА_5 та відповідачами - дійсним.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 10.12.1997 року між його матірю ОСОБА_5 та ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири. Вказаний договір був оформлений на Товарній біржі «Нерухомість-Південь» за № 1474 та зареєстрований Миколаївським БТІ за № 19957 від 10.12.1997.

Сторонами за договором було виконано усі суттєві умови. 18.02.2012 померла його мати ОСОБА_5 і після її смерті відкрилася спадщина у вигляді зазначеної квартири, яку позивач фактично прийняв, але позбавлений можливості нотаріально оформити свої спадкові права, оскільки договір купівлі-продажу зазначеної квартири не був нотаріально посвідчений.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені ним в позовній заяві, наполягав на задоволенні позову.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, про місце й час розгляду справи були повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала, пояснила, що дійсно договір купівлі-продажу квартири укладався, грошові кошти отримані, квартира звільнена, претензій у сторін не має.

Третя особа товарна біржа свого представника в судове засідання не направила.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

10 грудня 1997 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 в Миколаєві.

Зазначений договір був оформлений на Товарній біржі «Нерухомість-Південь» за № 1474 та зареєстрований Миколаївським БТІ № 19957 від 10.12.1997. Сторонами за договором було повністю виконано усі суттєві умови договору.

Статтею 227 ЦК УРСР (1963 р., що діяв на час укладення договору) визначено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Як вбачається з реєстраційного напису від 10.12.1997 право власності та договір зареєстровані Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації, яке підпорядковане Миколаївській міській раді.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 р.) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоди, визнати угоду дійсною. При цьому наступне нотаріальне посвідчення угоди не потрібно.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 набула права власності на квартиру АДРЕСА_1 в Миколаєві. Її право посвідчене реєстраційним написом.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ФП № 157334 ОСОБА_5 померла 18 лютого 2012 року, про що Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління зроблено актовий запис № 729.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Договір було укладено відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», яка на час укладення встановлювала, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню; угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі (ч. 2, 4).

Допитана в якості свідка, в порядку ст. 62 ЦПК України, відповідач ОСОБА_2 підтвердила, що договір дійсно укладався, умови його виконані, відповідачі отримали гроші, виселилися і передали ключі.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 47, 227 ЦК УРСР (1963 р.), керуючись ст.ст. 10, 14, 30, 31, 60, 62, 212-214 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа Товарна біржа «Нерухомість-Південь» про визнання угоди дійсною задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 в Миколаєві, укладений 10 грудня 1997 року між ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, з одного боку, і ОСОБА_5 з іншого боку, та зареєстрований Товарною біржею «Нерухомість-Південь» за №1474 дійсним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв