Дата документу 29.11.2013
Провадження № 2/334/3696/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2013 року Ленінський
районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Турбіної Т.Ф.

при секретарі Якушеві Р.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом Відкритого
акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» в особі
Структурного підрозділу з
експлуатації та ремонтів будівель і
споруд до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості з квартирної плати та
плати за комунальні послуги

встановив:

У жовтні 2012 року ВАТ
«Запоріжжяобленерго» в особі
Структурного підрозділу з
експлуатації та ремонтів будівель і
споруд звернулось до суду із позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, в обґрунтування якого
зазначило, що відповідачі мешкають та
зареєстровані за адресою АДРЕСА_1.

Зазначений житловий будинок
знаходився на балансі Структурного
підрозділу з експлуатації та ремонтів
будівель та споруд ВАТ
«Запоріжжяобленерго». Відповідно до
п. 7 Правил користування приміщеннями
житлових будинків, які затверджені
Постановою КМУ від 24.01.2006 року №45,
встановлено, що власник та наймач
квартири зобов'язаний оплачувати
надані житлово-комунальні послуги у
повному обсязі та встановлені строки.
Згідно із ст. 68 ЖК України наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги. У зв'язку із тим, що
відповідачі не виконували
вищезазначених вимог щодо оплати
спожитих послуг та квартирної плати в
період з 01.01.2002р. по грудень 2004 року
включно виникла заборгованість у
розмірі 1809,33 грн., яка у добровільному
порядку не погашена і яку позивач
просить стягнути з відповідачів
солідарно на його користь, а також
понесені судові витрати.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, просив
задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі проти позову
заперечували, вказуючи, що розмір
заборгованості належними доказами не
підтверджений, а також, що позивач
звернувся до суду з пропуском
позовної давності, у зв'язку з чим у
задоволенні позову також має бути
відмовлено.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, оцінивши та дослідивши у
сукупності докази у справі, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини з приводу користування
та утримання квартир, у тому числі тих,
що належать громадянам на праві
власності, регулюються, зокрема,
Законом України «Про
житлово-комунальні послуги», який
набрав законної сили 30.07.2004р.,
Правилами користування приміщеннями
житлових будинків та прибудинкової
території, затвердженими постановою
Кабінету Міністрів України від 08
жовтня 1992 року №572, згідно з п.7 яких
власник та наймач (орендар) квартири
зобов'язаний оплачувати надані
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що відповідачі
ОСОБА_1, ОСОБА_2, мешкають та
зареєстровані за адресою АДРЕСА_1.

Будинок перебував на балансі позивача
- Структурного підрозділу з
експлуатації та ремонтів будівель та
споруд ВАТ «Запоріжжяобленерго» до
31.12.2004р. включно.

З виписки по особовому рахунку,
довідки по нарахуванню і оплаті
квартирної плати та комунальних послуг
вбачається, що за період з січня 2002
року по грудень 2004 року включно, за
який пред'явлено позов, квартирна плата
та комунальні платежі нараховувалася
на трьох осіб.

З виписки по особовому рахунку,
довідки по нарахуванню і оплаті
квартирної плати та комунальних послуг
вбачається, що за період з січня 2002
року по грудень 2004 року включно
квартирна плата та комунальні послуги
оплачувалася їх споживачами не у
повному обсязі.

Так, з січня по грудень 2002 року
нараховано до сплати 511,81 грн., фактично
було оплачено 200,00 грн., за 2003 рік
нараховано 927,18 грн., з яких оплачено 165,00
грн., у 2004 році надано послуг на суму 881,82
грн., оплачено 187,18 грн.

Таким чином, за період з січня 2002 року
по грудень 2004 року включно
заборгованість становила 1768, 63 грн.

Доводи відповідачів, що ними оплачені
всі рахунки за квартирну плату та
комунальні послуги, що надавалися
позивачем у січні 2002 року - грудні 2004
року, належними доказами не
підтверджені.

Згідно матеріалів справи,
заборгованість у сумі 40,70 грн.
утворилася до січня 2002 року, її
розрахунку позивачем не надано, у
зв'язку з чим вимоги про її стягнення є
необґрунтовані.

Також не ґрунтуються на нормах закону
вимоги про стягнення всієї суми
заборгованості солідарно з
відповідачів. Відповідач ОСОБА_1 є
власником цієї квартири і в період, за
який пред'явлено позов, проживав за
вказаною адресою. Дружина власника
квартири - відповідач ОСОБА_2, і їх
неповнолітній син ОСОБА_3 згідно
матеріалів справи зареєстровані та
проживають за вказаною адресою з
04.07.2002р.

Таким чином, підстави для солідарної
відповідальності ОСОБА_2 за період з
січня 2002 року відсутні.

З позовом про стягнення вказаної суми
заборгованості позивач звернувся до
суду у жовтні 2012 року. До звернення до
суду з вказаним позовом позивач
звернувся у липні 2012 року до суду із
заявою про видачу судового наказу, у
прийнятті якої було відмовлено ухвалою
від 24.07.2012р.

Відповідно до ст.ст. 257, 264 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
та її перебіг переривається вчиненням
особою дії, що свідчить про визнання
нею свого боргу або іншого обов'язку.

Обставин, які свідчать про переривання
строку позовної давності, позивачем не
наведено і судом не встановлено.

Відповідачем подано заяву про
застосування строку позовної давності.
Відповідно до п.3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене, у задоволенні
позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Відкритого
акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» в особі
Структурного підрозділу з
експлуатації та ремонтів будівель і
споруд до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості з квартирної
плати та плати за комунальні послуги -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10 денний
строк з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Турбіна Т. Ф.