Провадження по справі № 2/260/1809/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року Ленінський районний
суд м. Донецька в складі:

головуючого судді: Олещенко Л.Б.

при секретарі: Дєловєнко О.О.

за участю позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Донецька
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету Ленінської
районної у місті Донецьку ради, третя
особа - приватний нотаріус Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_3
про визнання права власності на
домоволодіння за набувальною давністю
, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про визнання права
власності на домоволодіння за
набувальною давністю. В обґрунтування
позову зазначив, що його дід - ОСОБА_4, на
земельній ділянці, що розташована
АДРЕСА_1, раніше - АДРЕСА_1, збудував
житловий будинок, в якому він мешкав та
був зареєстрований з 08 жовтня 1953 року. 10
грудня 1952 року у КП «Бюро технічної
інвентаризації міста Донецька» ОСОБА_4
проінвентаризував на своє ім'я
домоволодіння, що розташоване за
вищезазначеною адресою, але документи,
що підтверджують право власності до
реєстрації у КП «Бюро технічної
інвентаризації міста Донецька» не
надав. Згодом, ОСОБА_4 зареєстрував шлюб
з ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.
Після його смерті відкрилась спадщина,
яка складається з житлового будинку
АДРЕСА_1. Бабка та мати позивача з
належною заявою до нотаріальної
контори не звертались, так як вважали,
що фактично прийняли спадщину на
підставі того, що постійно мешкали
однією родиною з ОСОБА_4, також
доглядали за будинком та сплачували
комунальні платежі. 22 травня 1979 року
його мати зареєструвала шлюб з батьком
та змінила своє дівоче прізвище з
ОСОБА_7 на ОСОБА_7. Пізніше бабка, ОСОБА_6,
склала заповіт, яким заповіла
вищезазначене домоволодіння своїй
донці, тобто його матері. Його родина
постійно мешкала у будинку АДРЕСА_1,
нікуди не виїжджала та доглядала за
будинком. Його бабка - ОСОБА_6 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, а мати - ІНФОРМАЦІЯ_3. Після
смерті матері він звертався до
нотаріальної контори з відповідною
заявою про прийняття спадщини, на
підставі того, що постійно мешкав у
зазначеному домоволодіння разом з
своєю матір'ю на момент її смерті,
користувався ним та сплачував усі
комунальні платежі, тобто фактично
прийняв спадщину. З моменту народження,
а саме з ІНФОРМАЦІЯ_4, він мешкав у
спірному домоволодінні та
зареєстрований з 03 грудня 1997 року, де
продовжує мешкати і по цей час. З метою
оформлення документів на
домоволодіння він звернувся до
приватного нотаріуса Донецького
міського нотаріального округу, на
підставі чого 20 червня 2013 року було
відкрито спадкову справу. Він
звертався до приватного нотаріуса з
проханням видати свідоцтво про право
на спадщину за законом після смерті
померлої матері - ОСОБА_7, тобто ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1, що
остання прийняла фактично після смерті
свого батька - ОСОБА_4, але не оформила
своїх спадкових прав та ? частину цього
ж житлового будинку, яку ОСОБА_7
прийняла фактично після смерті своєї
матері - ОСОБА_6, але також не оформила
свої спадкових прав. Проте, 16 липня 2013
року нотаріусом було винесено
постанову про відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на нерухоме майно, яке
залишилось після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_7 у зв'язку з ненаданням
правовстановлюючого документа на
спадкове майно. У зв'язку із чим він
звертався до Державного архіву
Донецької області, де було отримано
відповідь, що у протоколах засідань
виконавчого комітету Ленінської
районної ради трудящих міста Донецька
за 1947-1952 р.р. відомостей про виділення
ділянки під будівництво житлового
будинку ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1
немає. Він не має можливості
зареєструвати право власності на
спірне домоволодіння, так як власник
домоволодіння помер. Тому він
вимушений звернутись до суду із цим
позовом, посилаючись при цьому на
вимоги ст. 344 ЦК України. Просив визнати
за ним право власності за набувальною
давністю на домоволодіння АДРЕСА_1.

Позивач в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі та зазначив, що технічного
паспорту на спірне домоволодіння
взагалі не було, є інвентаризаційна
справа, оскільки домоволодіння було
проінвентаризоване, а також є домова
книга для прописки громадян за цією
адресою. Йому не відомо коли та якої
площею виділялась земельна ділянка
його діду для будівництва житлового
будинку. Документів про виділ
земельної ділянки не має навіть в
державному архіві. Житловий будинок
був збудований у 50-х роках, але в якому
році він не знає. При цьому не має
ніяких дозвільних документів, які б
були видані компетентними органами для
будування спірного домоволодіння,
також не має ніяких документів, які б
свідчили про відповідність цієї
споруди будівельним, пожежним,
санітарним нормам. Раніше йому не було
відомо, що на спірний будинок взагалі
не має ніяких правовстановлюючих
документів. Коли були побудовані
господарські споруди, які розташовані
на цій же земельній ділянці також не
знає. Просив визнати за ним право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
в порядку набувальної давності,
оскільки він з 1980 року добросовісно,
відкрито та безперервно володів цим
домоволодінням, утримував його,
підтримував в належному стані, мешкає в
ньому до теперішнього часу.

Представник відповідача - виконкому
Ленінської районної у місті Донецьку
Ради за довіреністю Курочка О.С. в
судове засідання не з'явився, надав
суду заяву з проханням розглянути
справу у його ідсутністьпро розгляд
справи у відсутності представника.

Третя особа - приватний нотаріус
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явилася, була належним чином
повідомлена про час та місце слухання
справи, про що свідчить рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення, надала суду належним
чином засвідчену копію спадкової
справи та заяву про розгляд справи у її
відсутність.

Суд, вислухавши пояснення
позивача, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що дідусь позивача ОСОБА_4 на
земельній ділянці, що розташована
АДРЕСА_1, раніше - АДРЕСА_1, збудував
будинок, в якому він мешкав. 10
грудня 1952 року ОСОБА_4
проінвентаризував на своє ім'я
зазначене домоволодіння. Як вбачається
з інвентаризаційної справи на
домоволодіння АДРЕСА_1, складається з
житлового будиноку літ. А-1, загальною
площею 34,00 кв.м, житловою площею - 15,70
кв.м, літньої кухні літ. Б, сарай літ. В,
сараю літ. Г, сарай літ. Д, навісу літ. Е,
навісу літ. Ж, огородження № 1,2 (а.с.8).

05 травня 1972 року ОСОБА_4 зареєстрував
шлюб з ОСОБА_5 та після укладення
шлюбу вони мешкали у даному
будинку, оплачували комунальні
послуги, доглядали за будинком та
земельною ділянкою. ІНФОРМАЦІЯ_5
народилась його мати ОСОБА_7, яка
зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 та
прийняла його прізвище «ОСОБА_7».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, та після його
смерті ані ОСОБА_6 ані ОСОБА_7 до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини після його смерті
не звертались.

11.09.1987 року бабуся позивача ОСОБА_6
склала заповіт, згідно якого все
належне їй майно заповідала своїй
дочці ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6
померла, а ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7

Позивач ОСОБА_1 після смерті матері
звернувся до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, але
приватним нотаріусом ОСОБА_3 йому було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, у зв'язку із
відсутністю правовстановлюючого
документу на спадкове майно.

Тому, позивач звертаючись до суду із
даним позовом, посилається на вимоги
ст. 344 Цивільного кодексу України та
вважає, що він набув право власності на
спірне домоволодіння в порядку
набувальної давності.

Так, відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України,
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомими
майном - протягом п'яти років, набуває
права власності на це майно, якщо інше
не встановлено цим кодексом. Право
власності на нерухоме майно, що
підлягає державній реєстрації, виникає
за набувальною давністю з моменту
державної реєстрації.

Судом встановлено, що згідно обліку КП
БТІ м. Донецька, право власності на
спірне домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1 не зареєстровано, що
підтверджується відповідною довідкою
від 20.06.2013 року, тобто відомостей щодо
власників цього будинку КП БТІ не має.

Таким чином, право власності на спірне
домоволодіння не зареєстроване за
певним власником. Як зазначив позивач,
на вказаний спірний будинок, окрім
інвентаризаційної справи і домової
книги інших документів не має.
Відповідно до законодавства ці
документи не є правовстановлюючими
документами. Також жодної дозвільної
документації на будівництво вказаного
об'єкту, а саме: проекту, відповідності
будинку санітарним, пожежним,
технічним та іншим нормам не існує, що
підтвердив в судовому засіданні і сам
позивач. Також не має жодного документу
про виділення вказаної земельної
ділянки під будівництво вказаного
спірного будинку жодному із колишніх
фактичних користувачів цим будинком.

Правовстановлюючи документи в КП БТІ
для реєстрації власником не
надавалися.

З огляду на вказані положення
закону, право власності за набувальною
давністю на об'єкт самочинного
будівництва не може бути визнано судом,
оскільки цією нормою передбачено
особливий порядок набуття права
власності на нерухоме майно, що
збудоване або будується на земельній
ділянці, не відведеній для даної мети,
або без належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотним
порушенням будівельних норм і правил.

За таких обставин у суду не має ніяких
передбачених законом підстав для
визнання за позивачем права власності
на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку
набувальної давності.

На підставі ст. 344 ЦК України, та
керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Ленінської районної в м.
Донецьку Ради, третя особа - приватний
нотаріус ОСОБА_3 про визнання права
власності на домоволодіння АДРЕСА_1 за
набувальною давністю - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10- денний строк з
дня його проголошення, а особами, які
брали участь у справі, але були
відсутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, у 10-ти денний
строк з дня отримання його копії.

Суддя: