Справа №493/2244/13-ц
Провадження № 2/493/918/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2013 року

Балтський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді БОДАШКО Л.І.,

при секретарі ТИХОНОВІЙ Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балті Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Балтської міської ради Одеської області про визнання дійсним договору дарування і визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями,

в с т а н о в и в :

Позивач в позовній заяві стверджує, що в м. Балта Одеської області по вул. Правди № 34, на земельній ділянці розміром 1470 кв. м розташований житловий будинок з господарськими будівлями, який належав на праві приватної власності відповідачу, а та розпорядилася ним на свій розсуд, подарувала йому, на що позивач дав свою згоду і відповідач склала договір дарування, підписала його, по акту прийому-передачі передала йому будинок, але нотаріус відмовила в посвідченні цього договору, посилаючись на те, що земельна ділянка, на який розташований будинок, не має кадастрового номеру, який відповідач відмовилася отримувати, що вимушує позивача звернутися до суду.

В судове засідання позивач не зявився, однак направив суду клопотання про розгляд справи без нього, а також в заяві просив задовольнити позов і дав свою згоду на розгляд справи без відповідача, якщо та не зявиться в судове засідання.

Відповідач в судове засідання не зявилася і направила суду клопотання про розгляд справи без неї, при цьому підтвердила факт продажу будинку позивачу, однак також повідомила, що наміру оформити угоду належним чином не має за станом здоровя і у звязку з відсутністю коштів на отримання кадастрового номеру.

Представник третьої особи також в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача у повному обсязі у звязку з наступним.

Вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями № 34, розташований на земельній ділянці розміром 1470 кв. м по вул. Правди № 32 в м. Балта Одеської області, належав на праві приватної власності матері відповідача ОСОБА_3, що підтверджується договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, посвідченого державним нотаріусом Балтської державної нотаріальної контори від 03.04.1956 року, реєстр № 16, яка в експлуатацію його тоді не здала, однак відповідно до висновку експертизи від 12.07.2013 року цей будинок побудований згідно норм і стандартів, діючих на той час і не порушують права інших осіб.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 ще при житті склала на ОСОБА_2 заповіт на цей будинок, що підтверджується цим заповітом, посвідченим 28.09.2009 року приватним нотаріусом Балтського нотаріального округу, реєстр № 2471, а 01.05.2011 року ОСОБА_3 померла, спадщину прийняла на підставі ст.. 1261, 1268 ЦК України донька ОСОБА_2, яка проживала разом з матірю на час її смерті з нею.

Судом також встановлено, що сторони 17.06.2013 року уклали між собою договір дарування вищевказаного житлового будинку, згідно якого відповідач дарує, а позивач приймає цей подарунок у вигляді цього житлового будинку, по акту прийому-передачі від 17.06..2013 року відповідач передала, а позивач прийняв будинок.

Згідно рекомендацій викладених у п.13 Постанови пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Судом зясовано, що відповідно до ст. 657 ЦК України (із змінами, внесеними згідно із Законами № 1878-VI(1878-17) від 11.02.2010, № 2756- VI(2756-17) від 02.12.2010) договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а відповідно до ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухилилася від отримання кадастрового номеру земельної ділянки, без чого нотаріус не має можливості посвідчити цей договір, про що повідомила в клопотанні про розгляд справи без її присутності, де вказала, що наміру зявитися до нотаріуса для посвідчення договору і отримання кадастрового номеру не має, оскільки це все коштує багато грошей, яких у неї не має, тому втрачена можливість посвідчення вищевказаного договору у нотаріуса, а також встановлено, що інших підстав нікчемності правочину в даному випадку не має.

За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне виконання договору, але відповідач ухилилася від його нотаріального посвідчення, тому суд може визнати дійсним договір дарування, укладений 17.06.2013 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, при цьому наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Що ж стосується визнання права власності на нерухоме майно, то як встановлено ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч.1 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю, або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю, або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч.2 ст.377 ЦК України розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у звязку з переходом права власності на житловий будинок, будівля або споруду, є істотними умовами договору, який передає набуття права власності на ці обєкти(крім багатоквартирних будинків).

Таким чином, зазначені норми законів, приводять суд до висновку про те, що земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний житловий будинок, повинна перебувати у власності відчужувача цього будинку і лише в цьому випадку власник земельної ділянки зобовязаний отримувати її кадастровий номер, тобто позивач повинен був бути власником земельної ділянки, на якій розміщений будинок. Позивач власником земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, не є, а тому, на думку суду, не повинен вживати заходів до отримання кадастрового номеру, що його право користування на земельну ділянку переходить разом із правом власності на житловий будинок.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 220,334, 377, 717, 718,720, 722 ЦК України, ст. 120 ЗК України, ст.ст.10,11,214,215,223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Визнати дійсним договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в м. Балта Одеської області по вул. Правди № 34, на земельній ділянці розміром 1470 кв. м між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, укладений 17 червня 2013 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, позначений на схематичному плані під літ. А, з господарськими будівлями, а саме: веранди літ. а,1, сараю літ. Б, вбиральні літ. В, розташованого на земельній ділянці розміром 1470 кв. м по вул. Правди № 34 в м. Балта Одеської області.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Балтський районний суд в 10-денний строк з дня отримання сторонами рішення суду.

С У Д Д Я