Справа № 2/331/1164/13
331/3500/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2013 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі Постарнак М.М.,

за участю представників :

позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_4 в особі повноважного представника ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання батька,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2013 р. ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання батька.

В обґрунтування позову зазначив, що 30.01.1975 р. між ним та ОСОБА_7 був укладений шлюб. Від шлюбу мають повнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та мешкає за адресою : Російська Федерація, м. Москва, пр. Каширський, б. № 9 АДРЕСА_1.

На теперішній час позивачу 71 рік, з 1994 р. знаходиться на пенсійному забезпеченні. З 28 січня 2013 р. є інвалідом першої групи за загальним захворюванням. 23 березня 2012 р. він переніс інсульт і по теперішній час у нього паралізована права сторона, а також виявлено цукровий діабет. Пенсія позивача складає 1090, 72 грн. У зв»язку з перенесеним інсультом та тяжким станом здоров»я ОСОБА_4 постійно потребує сторонньої допомоги, посиленому прийманні їжі, медикаментозному лікуванні. Оскільки на всі вказані потреби його пенсії не вистачає, він вимушений був звернутися до доньки, яка деякий час оплачувала необхідні йому процедури, тим самим підтвердив свою платоспроможність, після чого покинула його напризволяще. Добровільно утримувати батька ОСОБА_5 відмовляється, у зв»язку з чим він вимушений звернутися до суду з цим позовом.

На підставі викладеного, просить суд стягувати з ОСОБА_5 на свою користь аліменти в розмірі ? частин щомісячно від усіх видів заробітку ОСОБА_5, починаючи з дня звернення до суду.

В суді представники позивача, кожен в окремості, позов підтримали та просили суд його задовольнити з підстав, викладених по тексту позову ( а.с.1-3) та письмових пояснень ( а.с.128-130).

В суді представник відповідачки проти позову заперечувала та просила у його задоволенні відмовити, з наступних підстав. У період з 23.11.2011 р. по 09.12.2011 р. відповідачка ОСОБА_5 разом із матір»ю ОСОБА_7 влаштували ОСОБА_4 для лікування в НДІ ім.. Скліфасовського у м. Москва. Після цього батько довірителя поїхав у м. Запоріжжя. 23.03.2012 р. переніс інсульт, у період з 23.03.2012 р. по 17.04.2012 р. відповідачка з матір»ю лікували його у КУ «Шоста міська клінічна лікарня» у м. Запоріжжі. 31.03.2012 р. ОСОБА_5 винайняла для батька жінку, яка його доглядала, оскільки він потребував сторонньої допомоги. В цей час брат батька ОСОБА_8 отримав від нього довіреність, на підставі якої підписав заяву про скасування довіреності на ім.»я ОСОБА_5 на отримання пенсії ОСОБА_4 у м. Москва, пізніше замінив замки на вхідних дверях і обмежив доступ ОСОБА_5 та її матері до квартири, в якій проживає ОСОБА_4 З того часу відповідачка не має можливості у будь-яких спосіб спілкуватися із батьком, надавати йому матеріальну допомогу. До цього часу вона сплачувала всі витрати по лікуванню та реабілітації батька за рахунок своїх доходів та пенсії батька, яка становила 13552 російських рублів. На даний час пенсію батька вона вже не отримує, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, а тому не має можливості утримувати ще й батька. Крім того, позивач має ще двох дітей від попередніх шлюбів. Стороною позивача не доведено, що ОСОБА_4 потребує в матеріальній допомозі. Так, розмір пенсії, яку отримував ОСОБА_4 з грудня 2012 р. становила 1000,00 грн., отже її розмір є вищим, ніж показник прожиткового мінімуму у країні.

Відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2013 р. ( а.с. 30-31) компетентним судом Російської Федерації відповідачці по справі ОСОБА_5 було вручено копію позовної заяви з доданими до неї копіями документів та повідомлено про день, час та місце розгляду справи. Крім того, на виконання ухвали суду від 17.05.2013 р. ОСОБА_5 було допитано в якості відповідача по зазначеній справі. Згідно протоколу судового засідання від 31.10.2013 р. відповідачка ОСОБА_5 з приводу заявлених до неї позовних вимог ОСОБА_4 пояснила, що проти позову вона заперечує ; пенсію батька у м. Москва вона не отримує з листопада 2012 р., у зв»язку із скасуванням їм довіреності на її ім»я ; її заробітна плата становить 12000,00 руб., а пенсія батька 13552, 06 руб.; у позивача є ще двоє дітей, на утримання яких ОСОБА_4 сплачував аліменти до 1990 р. Крім того, просила суд розглядати справу за її відсутності, її інтереси в суді буде представляти представник за довіреністю ОСОБА_3 ( а.с. 99).

Суд, вислухавши пояснення сторін, взявши до уваги заперечення відповідачки, що містяться в протоколі судового засідання від 31.10.2013 р., перевіривши їх матеріалами справи, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

30 січня 1975 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб, про що міськбюро РАГС м. Мурманська зроблено актовий запис № 332 ( а.с. 5) . У зв»язку з тим, що з 1989 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 шлюбні відносини припинили, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2013 р. по справі № 2/331/95/13, яке набрало законної сили 8 листопада 2013 р., шлюб між ними розірвано.

Від шлюбу мають повнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована та постійно проживає за адресою : Російська Федерація, м. Москва, пр. Каширський, б. № 9 корп. 2 кв.330.

Позивач ОСОБА_4 зареєстрований та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, б. № 2 кв. 109.

Згідно ч.2 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов»язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Такий обов»язок дітей закріплений в ст. 51 Конституції України.

В сенсі наведеної норми сімейного законодавства обов»язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів : 1.) походження дитини від матері, батька ( кровне споріднення) або наявність між ними юридично значущих зв»язків ; 2.) непрацездатність матері, батька ; 3.) потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

Аналізуючи наведені юридичні факти по цій справі, як окремо, так у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Кровне споріднення сторін по справі підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 ( а.с. 4) та учасниками процесу не оспорюється.

Позивач по справі є особою похилого віку, на день звернення до суду йому виповнився 71 рік ( а.с.9). З 1994 р. ОСОБА_4 знаходиться на пенсійному забезпеченні ( а.с.52).

Наведені обставини свідчать про те, що позивач є непрацездатною особою.

З 28 січня 2013 р. ОСОБА_4 є інвалідом першої групи за загальним захворюванням ( а.с. 11,53). 23 березня 2012 р. позивач переніс інсульт і по теперішній час у нього паралізована права сторона, а також виявлено цукровий діабет ( а.с.17,18).

У зв»язку з перенесеним інсультом та тяжким станом здоров»я, ОСОБА_4 постійно потребує сторонньої допомоги, посиленому прийманню їжі, в тому числі, яка складається з діабетичних продуктів, медикаментозному лікуванні ( а.с. 12-16, 53).

Крім того, з довідки ЖБК № 351 « Кристал-14» № 01/12 від 4.12.2012 р. вбачається, що ОСОБА_4 є власником АДРЕСА_2. В зазначеному житловому приміщенні він мешкає з 9 жовтня 1997 р. і по теперішній час. З 16.02.2006 р. в приміщенні також зареєстрована ОСОБА_7, проте вона з моменту реєстрації і по теперішній час в квартирі ОСОБА_4 не мешкала і не мешкає. Оплату за обслуговування будинку та комунальні послуги регулярно проводить ОСОБА_4 ( а.с.68).

Згідно листа УПІУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя , пенсію ОСОБА_4 в зазначеному УПФУ було призначено на підставі Закону України « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 1 травня 2013 р. Розмір пенсії з 1 травня 2013 р. становив 1 000, 58 грн., з 1 жовтня 2013 р. 1 090, 72 грн., що підтверджується копіями розпоряджень ( а.с. 81 -90). Розмір пенсії позивача є значно меншим, ніж йому необхідно для забезпечення задоволення необхідних потреб.

З огляду на встановлені обставини, підтверджені належними та допустимими доказами по справі, суд приходить до висновку , що ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги.

З науково- практичних коментарів до ст. ст. 202, 205 СК України вбачається, що повнолітня дочка, син зобов»язані надавати утримання батькам незалежно від власного статку. Обов»язок дітей не пов»язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

І лише в одному випадку, як то передбачено ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов»язку утримувати матір, батька та обов»язку брати участь у додаткових витратах якщо буде встановлено, що батько, мати ухилялися від виконання своїх батьківських обов»язків. Факт ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов»язків має бути встановлено в судовому порядку.

Під час розгляду справи відповідачка та її представник питання щодо ухилення позивача від виконання своїх обов»язків стосовно відповідача , не порушували.

Доводи відповідачки та її представника щодо недоведеності потреби позивача в матеріальній допомозі, спростовуються сукупністю проаналізованих належних та допустимих доказів по справі, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно по частин 1,2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку ( доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін ; при визначення розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред»явлено прозову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов»язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами , які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Стороною відповідача не доведена наявність у позивача інших дітей та можливість одержання ОСОБА_4 утримання від них ( дітей від попередніх шлюбів).

Стороною відповідача надано суду дві довідки про склад сім»ї ОСОБА_5 : № 1700099 від 8.11.2013 р. ( а.с.114), № 1705117 від 12.11.2013 р. ( а.с.113), які містять різну інформацію щодо складу сім»ї відповідачки. Крім того, слід зазначити, що орган, який видав довідку про склад сім»ї відповідача № 1700099 від 8.11.2013 , як на думку суду, перебрав на себе функції інших державних установ та безпідставно зазначив факт знаходження на утриманні ОСОБА_53-х осіб, не зазначивши прізвища цих осіб. А тому суду вважає, що вказані довідки не є допустимими доказами у справі. Слід зазначити, що стороною відповідача під час розгляду справи протиріччя, що містяться у довідках, не усунуті, крім того, не надано суду обов»язкових, належних та допустимих доказів про сімейний та матеріальний стан відповідачки, а саме : свідоцтв про народження дітей, про одруження тощо.

З науково- практичних коментарів до ст. 205 СК України вбачається, що, незважаючи на те, що при визначенні розміру аліментів на батьків ураховується матеріальне становище обох сторін, суд виходить у першу чергу з об»єктивних потреб одержувача аліментів, а не рівня життя платника.

З позову вбачається, що позивач просить присудити йому аліменти у частці від заробітку ( доходу) повнолітньої дочки.

Виходячи з конкретних обставин справи такий порядок визначення розміру аліментів є найбільш прийнятний і розмір аліментів, який просить стягувати позивач з відповідача, виходячи з конкретних обставин справи, відповідає принципам розумності та справедливості.

Судові витрати суд розподіляє у відповідності до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 212, 214-215, 88 ЦПК України, ст.ст. 202, 205 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 в особі повноважного представника ОСОБА_1 задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, яка зареєстрована та мешкає за адресою: Російська Федерація, АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, який зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_4 аліменти в розмірі ? частин щомісячно від усіх видів заробітку ОСОБА_5, починаючи з дня звернення до суду - з 26 квітня 2013 року.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, яка зареєстрована та мешкає за адресою: Російська Федерація, АДРЕСА_3 на користь держави Україна (Державний бюджет Жовтневого району м. Запоріжжя, код ЄДРПОУ: - 38025440, Банк одержувача: - ГУДКСУ у Запорізькій обл., МФО: 813015, рахунок: 0003, код бюджетної кодифікації: 22030001) судовий збір в розмірі 229 (двісті двадцять девять) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання рішення апеляційної скарги.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

19.12.2013