Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2013 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Сербіної Н. Г. ,

при секретарях - Гур`євій Г. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до комунального
підприємства «Київпастранс», 3-тя
особа: ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що 05 березня 2013 року ОСОБА_2
близько 14 годин 05 хвилин, рухаючись по
пр-ту Московському в м.Києві, керуючи
тролейбусом, номерний знак НОМЕР_4, не
дотримався безпечної дистанції та в
результаті чого здійснив зіткнення з
автомобілем марки «Сітроєн», номерний
знак НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_3, який
на праві власності належить позивачу.
Разом з тим власником тролейбусу є КП
«Київпастранс», з яким ОСОБА_2
перебуває у трудових відносинах.

Відповідно до висновку авто
товарознавчого дослідження № 7784 від
24.04.2013 року вартість матеріального
збитку, завданого власнику автомобіля
«Сітроєн» внаслідок пошкодження при
ДТП становить 19 108,73 грн.. Вартість
проведення авто товарознавчого
дослідження склала 500 грн.

В позасудовому порядку відповідач не
відшкодував позивачу завдані збитки,
тому останній змушений був звернутись
за правовою допомогою до фахівців ТОВ
«Правниче об»єднання «Ваш юрист» та
поніс витрати за надання правової
допомоги.

Також всі зазначені вище обставини
вплинули на його моральний стан, що
призвело до втрати рівноваги та його
моральних страждань з приводу
пошкодження власного майна,
необхідності вжиття додаткових зусиль
для організації свого життя, оскільки
проведення авто товарознавчої
експертизи, відновлювального ремонту,
врегулювання питання щодо
відшкодування майнових збитків,
понесених внаслідок ДТП, потребує
додаткового часу та певних фізичних та
моральних зусиль, що призводить до
втрати нормальних життєвих зв»язків.
До моральних страждань також
призводить фактична відмова
відповідача добровільно відшкодувати
майнові збитки понесені позивачем.

Просив стягнути з відповідача на його
користь майнові збитки у розмірі 19 608,73
грн., що складаються з вартості
відновлювального ремонту та витрат,
пов»язаних з проведенням
автотоварознавчої експертизи,
моральну шкоду в сумі 5000 грн., витрати,
пов»язані , з наданням правової
допомоги у розмірі 1800 грн., а також
судовий збір в сумі 264,09 грн.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав з
тих же підстав, просив позов
задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнав, в задоволенні позову просив
відмовити.

3-тя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явився, направив суду заяву, де просив
розглядати справу у його відсутність.

Суд вважає за можливе розгляд справи у
відсутності третьої особи.

Заслухавши пояснення представника
позивача та представника КП
«Київпастранс», дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
власником автомобіля «Сітроєн», д.н.з.
НОМЕР_3 є ОСОБА_1, що підтверджено
свідоцтвом про державну реєстрацію (а.с
9).

05.03.2013 року сталася
дорожньо-транспортна пригода між
автомобілем «Сітроєн», д.н.з. НОМЕР_3 під
керуванням ОСОБА_3 та тролейбусом
номерний знак НОМЕР_4, під керуванням
ОСОБА_2 (а.с.12).

Вина ОСОБА_2 у дорожньо - транспортній
пригоді підтверджується постановою
Оболонського районного суду м. Києва
від 01.04.2013 року (а.с. 10).

Як вбачається зі звіту з оцінки
транспортного засобу № 7784 від 24.04.2013
року розмір матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля
«Сітроєн», д.н.з. НОМЕР_3 внаслідок ДТП
становить 19 108 грн. 73 коп. (а.с. 13-17).

Витрати на проведення звіту з
визначення вартості матеріального
збитку склали 500 грн., що
підтверджується квитанцією до
прибуткового касового ордера № 17784 від
24.04.13 (а.с. 31).

Однак, як вбачається з вказаної
квитанції вказану суму було сплачено
не позивачем, а ОСОБА_3 і будь-яких
доказів того, що вказана сума була
сплачена саме позивачем суду не надано.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів» від
01.07.2004 року визначено шкоду, яка
заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди майну
потерпілого, як шкоду, пов'язану: з
пошкодженням чи фізичним знищенням
транспортного засобу; з пошкодженням
чи фізичним знищенням доріг, дорожніх
споруд, технічних засобів регулювання
руху; з пошкодженням чи фізичним
знищенням майна потерпілого; з
проведенням робіт, які необхідні для
врятування потерпілих у результаті
дорожньо-транспортної пригоди; з
пошкодженням транспортного засобу,
використаного для доставки
потерпілого до відповідного закладу
охорони здоров'я, чи забрудненням
салону цього транспортного засобу; з
евакуацією транспортних засобів з
місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ст. 29 цього Закону передбачено,
що у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

У відповідності до ст. 34 ЗУ «Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів»
страховик терміново, але не пізніше
трьох робочих днів (враховуючи день
отримання письмового повідомлення про
страховий випадок), зобов'язаний
направити аварійного комісара або
експерта на місце настання страхового
випадку та/або до місцезнаходження
пошкодженого майна для визначення
причин настання страхового випадку та
розміру збитків. Якщо у визначений
строк аварійний комісар або експерт не
з'явився, потерпілий має право
самостійно обрати аварійного комісара
або експерта для визначення розміру
шкоди. У такому випадку страховик
зобов'язаний відшкодувати потерпілому
витрати на проведення експертизи.

Статтею 22 Цивільного кодексу України
(надалі за текстом - ЦК України)
визначено поняття збитків: втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

У відповідності до ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоду було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Відповідно до положень ст. 1172 ЦК
України юридична або фізична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Стаття 1192 ЦК України передбачає, що
розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992
року «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди»,
відповідальність юридичної особи
настає у випадках, коли особа, з вини
якої заподіяно шкоду, перебуває з даною
організацією в трудових відносинах і
шкоду заподіяно нею у зв'язку з
виконанням трудових (службових)
обов'язків, незалежно від того,
постійним, тимчасовим, сезонним, за
трудовим договором чи на інших умовах
вона була працівником цієї
організації».

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 6 від 27 березня 1992 року
«Про Практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» відшкодування
збитків повинно здійснюватись винною
особою відповідно до реальної вартості
втраченого майна.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на час
вчинення ДТП перебував в трудових
відносинах з КП «Київпастранс».

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що КП «Київпастранс» є особою
відповідальною за заподіяну позивачу
матеріальну шкоду.

Представник КП «Київпастранс»
заперечуючи проти позову зазначив про
те, що оцінка автомобіля проведена з
порушенням вимог чинного
законодавства, оскільки як передбачено
ст. 10 Закону України «Про оцінку майна,
майнових прав та професійно оціночну
діяльність в Україні», підставою для
проведення оцінки майна є договір між
суб'єктом оціночної діяльності -
суб'єктом господарювання та замовником
оцінки, а такий договір між позивачем
та суб'єктом оціночної діяльності не
укладався, тому наданий суду звіт є
неналежним доказом.

Вказані пояснення суд не приймає до
уваги, оскільки вони спростовуються
зібраними по справі доказами, крім
того, відповідачем будь-яких доказів
того, що позивачу завдано матеріальний
збиток в іншому розмірі суду не надано.
Від сторін, клопотання про призначення
судової товарознавчої експертизи, не
надходило.

Одночасно, суд вважає, що позивачем не
доведено, що саме ним було сплачено 500
грн. за проведення звіту з оцінки
транспортного засобу, тому в цій
частині позов задоволенню не підлягає.

Що стосується позовних вимог щодо
відшкодування моральної шкоди, то вони
не знайшли свого підтвердження, є
необгрунтованими, позивачем не
зазначено в чому конкретно полягає
моральна шкода, яка завдана внаслідок
ДТП, при цьому суд також враховує, що в
момент ДТП позивач не знаходився в
автомобілі, питання пов»язані з
визначенням розміру завданого збитку
не вирішував.

Не підлягають стґгненню з відповідача
на користь позивача і витрати,
пов»язані з наданням правової допомоги
у розмірі 1800 грн., оскільки суду не
надано необхідних допустимих доказів
надання тайої правової допомоги, крім
того, у судовому засіданні присутній
представник позивача, який діє на
підставі довіреності.

З урахуванням наведеного, суд вважає,
що позовні вимоги позивача до КП
«Київпастранс» про відшкодування
матеріальної шкоди в сумі 19108,73 грн.
відповідають фактичним обставинам
справи та ґрунтуються на чинному
законодавстві, а тому пілягають
задоволенню, в задоволенні інших
позовних вимог суд вважає необхідним
відмовити.

Стягненню з відповідача підлягають
також судові витрати.

На підставі викладеного, ст.ст. 11, 1166, 1167,
1172, 1187 ЦК України, керуючись ст.ст. 60, 61,
79, 88, 169, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства
«Київпастранс» (ідентифікаційний
номер 31725604) на користь ОСОБА_1 (
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_2) матеріальну
шкоду в розмірі 19 108 грн. 73 коп., а також
судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп., а
всього стягнути 19 338,13 грн. (
дев»ятнадцять тисяч триста тридцять
вісім гривень тринадцять копійок).

В задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва протягом
десяти днів з дня проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя Н. Г. Сербіна