Справа № Провадження
№377/1080/13-ц 22-ц/780/7017/13 Головуючий у І
інстанції Теремецька
Н.Ф.Категорія45Доповідач у 2
інстанціїПоліщук 24.12.2013
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Поліщука М.А.,

суддів: Малорода О.І., Ігнатченко Н.В.,

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_10 на рішення
Славутицького міського суду Київської
області від 01 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_4,
треті особи: Служба у справах дітей
виконкому Славутицької міської ради
Київської області, орган опіки та
піклування виконкому Славутицької
міської ради Київської області про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною та встановлення способу
участі у вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2013 року позивач ОСОБА_10 в
особі представника звернувся до суду
із зазначеним позовом, який згодом
змінив і просив встановити наступний
спосіб його участі у вихованні дочки -
ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1:

перебувати з нею щороку 04 лютого з 08
години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин за
місцем проживання або перебування;
надати дозвіл на тимчасовий виїзд
неповнолітньої ОСОБА_11 разом з батьком
до досягнення нею 14 років в присутності
рідних до Франції щорічно в літній
період з червня по серпень, не більше
одного місяця; організовувати
проведення оздоровлення дитини на
території України під час весняних або
осінніх канікул не більше 10 днів в
присутності близьких родичів до
досягнення дочкою 12 років;
організовувати проведення
оздоровлення дитини на території
України під час весняних або осінніх
канікул не більше 10 днів без
присутності ОСОБА_4 після досягнення
дочкою 12 років.

В обґрунтування своїх вимог, зазначав,
що після припинення відносин із
відповідачем ОСОБА_4 їхня спільна
дитина дочка ОСОБА_11 залишилась
проживати із нею. Посилався та те, що
відповідач зловживає своїми правами і
створює позивачу, як батьку дитини,
перешкоди у спілкуванні з його донькою
та не дає можливості брати участь у її
вихованні.

Рішенням Славутицького міського суду
Київської області від 01 листопада 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_10 просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову, посилаючись на те,
що висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи, рішення
суду ухвалене з порушенням норм
матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які беруть участь у розгляді
справи, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції виходив
із того, що обставини, на які
посилається позивач щодо наявності
перешкод з боку відповідачки у
спілкуванні з дочкою та її вихованні,
не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні.

Також суд мотивував рішення тим, що
позивач всупереч вимог ст.ст.19, 159
Сімейного кодексу України не
звертався до органу опіки і
піклування з метою розв'язання спору
щодо участі його як батька у
спілкуванні з дитиною та її
вихованні.

Крім цього, суд зазначив, що
позивачем не доведено, що відповідач
як мати дитини, відмовила в наданні
згоди на виїзд дитини за межі
України.

Проте із такими висновками повністю
погодитись не можна, так як вони не
відповідають обставинам справи і
вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
"Про охорону дитинства" дитина, яка
проживає окремо від батьків або одного
з них, має право на підтримання з ними
регулярних особистих стосунків і
прямих контактів.

Відповідно до ч.1 ст.157 СК України мати
та батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою.

Згідно ст. 157 СК України, той з батьків,
хто проживає окремо від дитини,
зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той з батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не
перешкоджатиме нормальному розвитку
дитини.

Судом першої інстанції встановлено,
що згідно свідоцтва про народження
ОСОБА_11 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1. Її
батьком записаний ОСОБА_10, а матір'ю -
ОСОБА_4.

Позивач та відповідачка в
зареєстрованому шлюбі та у фактичних
шлюбних відносинах не перебували.

Донька позивача ОСОБА_11 проживає у м.
Славутичі Київської області разом з
матір'ю.

ОСОБА_10 проживає у Франції в місті
Парижі та орендує квартиру з 15.12.2007
року.

Позивач постійно надавав фінансову
допомогу відповідачці, шляхом переказу
грошей на картковий рахунок.

Встановлено, що позивач щотижня
спілкується із дочкою по телефону
або скайпу і до подачі позову в суд
при приїзді позивача в м.Славутич
відповідач не перешкоджала йому у
спілкуванні з дитиною.

Встановлено і підтверджується
сторонами, що до 2012 року дитина в
супроводі матері, а пізніше бабусі
дитини - ОСОБА_9 щорічно тимчасово
виїздила за кордон у Францію, де
дитина відпочивала у батька та
дідуся.

Проте правильно встановивши вказані
обставини справи, суд зробив
невідповідні їм і законодавству
висновки.

Колегія суддів вважає, що
безпосереднє подання вказаного
позову в суд та невизнання позовних
вимог відповідачем свідчать про
наявність перешкод із сторони ОСОБА_4
у спілкуванні позивача із дитиною
та участі його у вихованні дитини.

Не можна погодитись також із
однією із підстав відмови в позові,
що позивач всупереч вимог ст.ст.19, 159
Сімейного кодексу України не
звертався до органу опіки і
піклування з метою розв'язання спору
щодо його участі як батька у
спілкуванні з дитиною та її
виховання та не надав письмовий
висновок органу опіки і піклування.

Дійсно відповідно до ч.ч.4,5,6 ст.19
Сімейного кодексу України

4. При розгляді судом спорів щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини,
місця проживання дитини, позбавлення
та поновлення батьківських прав,
побачення з дитиною матері, батька, які
позбавлені батьківських прав,
відібрання дитини від особи, яка тримає
її у себе не на підставі закону або
рішення суду, управління батьками
майном дитини, скасування усиновлення
та визнання його недійсним
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування.

5. Орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

6. Суд може не погодитися з висновком
органу опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини.

Як вбачається із матеріалів справи
та визнано в судовому засіданні
представником органу опіки і
піклування в серпні 2013 року ОСОБА_10
звертався до органу опіки і
піклування з питань його участі у
вихованні доньки, але письмову заяву
не подавав.

Проте відповідно до ч.3 ст. 19 Сімейного
кодексу України звернення за захистом
до органу опіки та піклування не
позбавляє особу права на звернення до
суду.

У відповідності до ст. 159 СК України,
якщо той із батьків, з ким проживає
дитина чинить перешкоди тому з батьків,
хто проживає окремо, у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні, другий з
батьків має право звернутися, до суду з
позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування.

Згідно п.2 ст.4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» за
відсутності згоди одного з батьків
на виїзд неповнолітнього громадянина
України може бути дозволено на
підставі рішення суду.

Встановлено і визнано сторонами
відповідно до ст.61 ЦПК України, що в
березні 2013 року поїздка дитини до
позивача у Францію була відмінена
ОСОБА_4 з тих причин, що вона вважала,
що позивач має наміри залишити
доньку у Франції на постійне місце
проживання.

Відповідач в суді першої інстанції
позов не визнала.

За таких обставин посилання суду
першої інстанції на нотаріально
посвідчені заяви-згоди ОСОБА_4 про
надання згоди на виїзд дитини у
Францію до батька, проїзний документ
дитини як докази недоведеності
позивачем тих обставин, що відповідач
чинить йому перешкоди і не надає
згоди на виїзд дитини за кордон не
можуть прийматись до уваги.

Відповідно до ст.309 ЦПК України, так
як висновки суду не відповідають
обставинам справи, неправильно
застосовано норми матеріального
права, рішення суду підлягає
скасуванню із ухваленням нового
рішення, яким позов задовольнити
частково.

З врахуванням обставин, встановлених
при розгляді справи судом першої
інстанції та при апеляційному
розгляді справи, враховуючи інтереси
дитини, рівність прав обох батьків
щодо участі у вихованні та
спілкуванні із дитиною, ту обставину,
що позивач батько дитини постійно
проживає за межами України, а дитина
проживає із матір'ю в Україні,
враховуючи вимоги ст.ст.151, 153, 154, 157, 159
Сімейного кодексу України колегія
суддів приходить до висновку
визначити спосіб участі батька
ОСОБА_10 у вихованні і спілкуванні з
донькою ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1
наступним чином:

Встановити періодичні побачення
батька ОСОБА_10 з донькою ОСОБА_11
щорічно 4 лютого з 10 години 00 хвилин
до 15 години 00 хвилин за місцем
тимчасового перебування батька в
м.Славутич Київської області.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд
неповнолітньої ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1
разом з батьком ОСОБА_10 в
присутності близьких родичів до
Франції щорічно в період з 1 червня
по 1 вересня, але не більше 1 (одного)
місяця.

Дозволити ОСОБА_10 самостійно або в
присутності близьких родичів
організовувати та проводити на
території України оздоровлення
ОСОБА_11 двічі на рік в період
шкільних канікул, але не більше 10
днів кожного разу.

Керуючись ст. ст. 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І
Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_10
задовольнити.

Рішення Славутицького міського суду
Київської області від 01 листопада 2013
року скасувати і ухвалити нове
рішення:

Визначити спосіб участі батька
ОСОБА_10 у вихованні і спілкуванні з
донькою ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1:

Встановити періодичні побачення
батька ОСОБА_10 з донькою ОСОБА_11
щорічно 4 лютого з 10 години 00 хвилин
до 15 години 00 хвилин за місцем
тимчасового перебування батька в
м.Славутич Київської області.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд
неповнолітньої ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1
разом з батьком ОСОБА_10 в
присутності близьких родичів до
Франції щорічно в період з 1 червня
по 1 вересня, але не більше 1 (одного)
місяця.

Дозволити ОСОБА_10 самостійно або в
присутності близьких родичів
організовувати та проводити на
території України оздоровлення
ОСОБА_11 двічі на рік в період
шкільних канікул, але не більше 10
днів кожного разу.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: