Справа № 266/3773/13-ц
Провадженя № 2/266/1277/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2013 року
м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя
Донецької області у складі

головуючого судді Шишиліна О.Г. ,

при секретарі Зіберовій К.О. ,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Маріуполя
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто просто», про
стягнення суми коштів за нікчемним
правочином

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом до ТОВ "АвтоПросто" (далі
Відповідач) про захист своїх прав
споживача шляхом застосування
наслідків нікчемності правочину, а
саме до договору № 0320581 від 15.07. 2010 року
та стягнення 73874,78 гривень сплачених
згідно договору, а також витрат на
правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.. В
обґрунтуванні позовних вимог зазначив,
що 15 липня 2010 року між ним та ТОВ
"АвтоПросто" був укладений договір №
0320581, предметом якого є надання позики
для купівлі товару, а саме легкового
автомобілю «Kia Rio» вартістю 98400 грн. На
виконання своїх зобов'язань за період з
липня 2010 р. по лютий 2013 р. він сплатив, 32
щомісячних та 20 авансових платежів на
суму 66175,89 грн., та 2 платежу за послуги,
пов'язані зі вступом до системи АвтоТак
на суму 10192,26 грн., а загалом 73847,78 грн.,
тобто 75 % вартості автомобілю, але сам
автомобіль не отримав. Вважає вказаний
договір недійсним, оскільки його
укладено з недодержанням вимог
чинного законодавства, а саме при
підписанні договору з ТОВ "АвтоПросто"
його волевиявлення не було вільним та
не відповідало його внутрішній волі, а
сам договір не спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним, і здійснений з
використанням нечесної
підприємницької практики, що вводить в
оману утворенням пірамідальних схем
відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19, ч.6 ст.19 ЗУ
"Про захист прав споживачів" у зв'язку з
чим, просить на підставі ст.ст. 215, 216 ЦК
України стягнути з ТОВ «Авто Просто»
сплачені по нікчемному правочину кошти
у сумі 73847,78 грн.. та витрати на правову
допомогу в розмірі 5000,00 грн.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, з
підстав викладених у позовній заяві, та
просив їх задовольнити. Додатково
зазначив, що якщо би в момент укладення
договору представником ТОВ
"АвтоПросто" йому була надана вся
інформація стосовно договору, він
ніколи б не погодився на його
підписання, навпаки представник
АвтоТак йому роз'яснив, що це договір не
на придбання товару в групах, а є
кредитним договором на 7 років із
малими відсотками. В момент підписання
йому не була надана копія договору, він
його отримав поштою через 2 тижні, але
доказів того, що він отримав його саме
поштою не має. Він звертався до
представника ТОВ "АвтоПросто"
Буравльової В. з питанням про
розірванням договору, але вона не
надала з цього приводу інформації, а
навпаки переконала, що нічого не
потрібно розривати, що чим більше він
буде платити авансових внесків тим
швидше отримає автомобіль, що навіть
вже через два місяці після підписання
договору він отримає автомобіль. Він
сплачував внески протягом двох років,
сподіваючись отримати автомобіль.
Вважає, що його обманули при укладенні
договору, у зв'язку з тим, що не
роз'яснили, що це таке придбання товару
в групах, він прочитав про це у мережі
Інтернет, коли договір прийшов на його
адресу по пошті. Сам договір перед
підписанням він читав, але не повністю,
українською мовою, якою складено
договір він володіє погано, хоча і є
громадянином України і мешкає на
території України з народження, але не
зважаючи на це все ж таки погодився з
умовами договору. Вважає, що його
обманули у зв'язку з тим, що обіцяли
надати автомобіль, але не надали, окрім
того обіцяли не змінювати вартість
автомобілю, а на даний час вартість
автомобілю змінилася. Також зазначив,
що у договорі та додатках до договору
стоїть його підпис. В наступний час він
не сплачує внески, бо вже не
сподівається на отримання автомобілю,
бо вже зросла вартість автомобілю, як
наслідок зросли суми внеску і у нього у
зв'язку з цим не вистачає фінансів.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому
засіданні доводи позивача підтримав,
та надав аналогічні пояснення з
викладеним обставинам у позові.

Відповідач в судове засідання свого
представника не направив, але надіслав
до суду клопотання про розгляд справи
за його відсутністю надавши письмові
заперечення проти позову, в яких
посилався на те, що укладена між
позивачем і відповідачем угода №320581
укладена відповідно до норм і положень
цивільного законодавства, позивач мав
повну і достовірну інформацію про
послуги відповідача та порядок їх
надання. Крім того відповідно до умов
угоди було сім календарних днів від
дати підписання Угоди для самостійного
повторного ознайомлення з умовами
угоди та додатків до неї, та у випадку
незгоди з умовами угоди, для її
розірвання порядок яких також
детально описано в додатку до угоди.
Але позивач не скористався своїм
правом і не звернувся в семиденний
термін до відповідача з заявою про
розірвання угоди. Окрім того зазначив,
що вид діяльності відповідача, а саме
надання послуг системи АвтоТак,
спрямованих на придання автомобілів у
групах врегульовано ЗУ «Про фінансові
послуги та регулювання ринків
фінансових послуг» та має ліцензію на
здійснення такого виду діяльності.
Просив в задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_5 суду показала, що вона
являється дружиною позивача, її
чоловік уклав договір з відповідачем,
через два дні вирішили договір
розірвати, але представник відповідача
переконав не розривати договір. Згоду
на укладення договору з відповідачем
не надавала.

Суд вислухав сторони, дослідивши
показання свідків та матеріали справи
прийшов до висновку, що в задоволенні
позову слід відмовити в повному обсязі
з наступних підстав.

Відповідно до ст..11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Як вбачається із змісту позовних вимог
позивач не оспорюючи угоду звернувся з
вимогами про застосування наслідків
недійсного (нікчемного) правочину
мотивуючи тим, що на користь
відповідача ним сплачені для виконання
недійсної (нікчемної) угоди № 3020581 від
15.07.2010 року з відповідними додатками
грошові кошти в сумі 73847,78 грн..

Відповідно ч.2 ст.215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним не
вимагається.

Судом встановлено, що 15.07.2010 року між
сторонами була укладена угода №3020581 з
відповідними додатками №1- №5 про
надання учаснику, тобто позивачу,
послуг системи АвтоТак, спрямованих на
придбання автомобіля через систему
придбання в групах АвтоТак (а.с.16-21).

Згідно Додатку № 1 до Угоди, позивач мав
придбати автомобіль марки «Kia Rio»
вартістю 98400 грн. (а.с.17).

Відповідно до ст. 2 Угоди ТОВ «АВТО
ПРОСТО» гарантує надання Учаснику
(позивачу) Права на отримання
Автомобіля за умовами виконання
учасником всіх зобов'язань,
передбачених угодою.

Згідно ст.10 Угоди - підписання угоди та
додатків до неї є свідченням факту
ознайомлення, розуміння сторонами та
згоди сторін з усіма визначеннями,
умовами та змістом угоди та додатків до
неї. Учасник заявляє, що отримав усі
коректно викладені пояснення від
представника «АвтоПросто», уважно
прочитав та зрозумів угоду та додатки
до неї, що засвідчує своїм підписом
(а.с.16 )

Відповідно до ст. 3 цієї Угоди ТОВ «АВТО
ПРОСТО» зобов'язується надавати
Учаснику системи наступні послуги в
порядку та строки, визначені Угодою:
включення Учасника до системи АвтоТак
шляхом підписання даної Угоди;
формування груп Учасників для
придбання Автомобіля; включення
Учасника до групи для придбання
Автомобілів; організація та створення
умов для придбання Автомобілів
Учасниками системи; здійснення оплати
Автомобіля Виробнику, Імпортеру чи
Дістриб'ютору за рахунок коштів,
оплачених Учасниками системи, на
умовах Угоди; забезпечення отримання
Автомобіля Учасником системи згідно з
умовами Угоди; здійснення
адміністративних процедур, необхідних
для передачі автомобіля Учаснику
системи, який одержав Право на
отримання Автомобіля; формування Фонду
для повернення коштів; приймання та
перерахування страхових платежів
відповідній страховій компанії;
адміністрування групи, до складу якої
входить Учасник системи, протягом
всього строку її існування; надання
всіх послуг, визначених в Угоді та
Додатках до неї; вчинення всіх інших
дій, спрямованих на придбання
Учасником автомобіля через Систему.

Відповідно до ст.5 цієї Угоди та додатку
№ 1 до Угоди учасник позивач
зобов'язується:сплатити Вступний
внесок у розмірі 3542,40 грн.; сплатити
плату за Право на отримання Автомобіля
при наданні такого Права - 3%+ПДВ;
щомісячно сплачувати Повні внески,
тобто цілий чистий внесок (частина
щомісячного Повного внеску, який
використовується для оплати
Автомобіля та формування Фонду для
повернення коштів і розмір якого
розраховується шляхом ділення
Поточної ціни Автомобіля на кількість
внесків, передбачену Графіком внесків)
- 0,8333 % від вартості автомобіля, Внесок в
оплату послуг (оплата послуг АВТО
ПРОСТО) - 0,38 %, Внесок в оплату
страхового платежу - 0,065 %. (а.с 17) У
додатку № 2 до Угоди викладені Правила
функціонування системи придбання в
групах АВТОТАК (а.с.18-20).

Позивачем з липня 2010 року по лютий 2013
року було сплачено в рахунок вступного
та інших щомісячних внесків 73847,78 грн.,
що підтверджується квитанціями,
доданими до матеріалів справи (а.с.22-38).

До теперішнього часу право на
отримання автомобіля ТОВ «АВТО ПРОСТО»
позивачу не надано.

Згідно ст.13 додатку № 2 учасник, який ще
не отримав автомобіль, має право
розірвати угоду за власним бажанням,
про що має повідомити Авто Просто у
письмовій формі. Вказаною нормою
передбачено порядок та розмір
повернення сплачених коштів.

Пунктом 13.8 додатку передбачено, що якщо
учасник виявить бажання розірвати
угоду та відмовитися від подальшої
участі в системі АвтоТак протягом 7
(семи) календарних днів від дати
підписання угоди, такому учаснику
повертається вся сума коштів, внесена
ним на рахунок Авто Просто. Протягом
зазначених 7 (семи) днів учасник
зобов'язаний письмово повідомити про
розірвання угоди шляхом подання заяви
в центральний офіс Авто Просто. (а.с.20).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач двічи звертався з претензією
(39-40, 43-45) про повернення грошових коштів
з мотивів недійсності договору,
оскільки вважав укладену Угоду
нікчемною, на які відповідач надав
відповіді з роз'ясненням про виникнену
заборгованість по угоді, а також
роз'яснення про можливість розірвання
договору (41, 45об., 46-48).

В судовому засіданні позивач вказав, що
із вимогами (заявою) про розірвання
угоди до відповідача не звертався.

У розумінні п.7 ч.3 ст.19 Закону України
«Про захист прав споживачів» поняття
пірамідальної схеми має такі
обов'язкові ознаки у їх сукупності:
здійснення сплати за можливість
одержання учасником компенсації;
надання компенсації за рахунок
залучення кожним учасником інших
споживачів схеми; відсутність продажу
або споживання товару.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач згідно укладеної угоди був
включений до числа учасників послуг
системи «АвтоТак», спрямованих на
придбання автомобіля. Отже предметом
угоди сторін, укладеної в рамках
функціонування системи придбання
автомобілів у групах «АвтоТак», є
надання учаснику програми
адміністративних послуг, у тому числі
фінансового характеру, з метою
придбання ним автомобіля.

Відповідно до ст.2 укладеної угоди
товариство «Авто Просто» гарантує
надання кожному учаснику права на
отримання автомобіля за умови
виконання ним усіх зобов'язань,
передбачених угодою.

Укладеною угодою чітко передбачено, що
споживач кожного місяця оплачує
частину вартості автомобіля. Якщо
автомобіль був одержаний учасником
послуг до повної сплати його вартості,
то споживач зобов'язаний після
одержання та реєстрації на своє ім'я
автомобіля. При цьому, у відповідності
до вимог ст.8.2 додатку № 2 до укладеної
угоди право на отримання автомобіля
означає право учасника послуг одержати
безпосередньо автомобіль та обов'язок
товариства передати цей автомобіль у
зазначений термін, якщо учасник на
момент фактичної передачі автомобіля
належним чином виконує свої обов'язки.

Таким чином, щомісячні грошові внески
учасника послуг є платою за автомобіль,
який передається споживачеві в рамках
укладеної сторонами угоди, а не платою
за можливість одержання права на
придбання цього товару, як про це
зазначав позивач.

Споживач, який виконав усі умови угоди
та повністю оплатив вартість
автомобіля, має право вимагати від
товариства передачі автомобіля
незалежно від того, чи провадять свої
грошові внески інші учасники послуг,
тобто системою придбання автомобілів у
групах «АвтоТак» передбачено, що кожен
учасник, який належним чином виконує
свої зобов'язання за укладеною угодою,
отримує автомобіль через передбачений
в угоді певний механізм, при цьому,
кількість учасників групи, яким
надається право на отримання
автомобіля, відповідає кількості
автомобілів, які можна придбати за
рахунок фонду цієї групи, створеного
щомісячними внесками учасників цієї ж
групи (п.1.2 ст.1, п.4.1 ст.4 додатку № 2 до
угоди), незалежно від того, чи сплачують
кошти інші споживачі.

Таким чином, в діяльності відповідача
не вбачається ознак нечесної
підприємницької практики. Підстав
вважати, що розподіл фонду групи
проходить по пірамідальній схемі не
має, тому визначені ст.19 Закону України
«Про захист прав споживачів» умови для
визнання угоди недійсною відсутні,
оскільки згідно ст. 2 угоди ТОВ гарантує
учаснику право на отримання автомобіля
за умови виконання ним всіх
зобов'язань, передбачених угодою, тобто
зобов'язання відповідача щодо передачі
позивачу автомобіля чітко передбачені
умовами угоди. Споживач сплачує саме за
одержання послуги, яка споживається в
процесі її виконання. Право на
отримання автомобіля надається за
механізмами, передбаченими угодою та
відповідно до платежів, здійснених
самим учасником, а не відповідно до
платежів, здійснених іншими учасниками
групи. Відповідач отримує плату саме за
рахунок продажу продукції - надання
послуг, а не за рахунок залучення інших
споживачів. Крім того, після отримання
учасником автомобіля та реєстрації
його на власне ім'я останній
зобов'язаний сплачувати внески до
повного виконання зобов'язання за
угодою - повної оплати вартості
автомобіля, оплати послуг відповідача
та страхових внесків.

Законом України від 2 червня 2011 року N
3462-IV "Про внесення змін до деяких
законів України щодо регулювання
ринків фінансових послуг" (введено в
дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до ч.
1 ст. 4 Закону України "Про фінансові
послуги та регулювання ринків
фінансових послуг" та доповнено п. 111,
відповідно до якого до фінансових
послуг віднесено послуги з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг (як уповноважений державний
орган) (далі - Нацкомфінпослуг),
затвердила Ліцензійні умови
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах
(розпорядження від 9 жовтня 2012 року № 1676
«Про затвердження Ліцензійних умов
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах») (далі -
Ліцензійні умови).

Ліцензійні умови закріпили визначення,
сутність, правовий статус учасників (і
вимоги до них) такого виду фінансових
правовідносин, як придбання товарів у
групах.

З аналізу Ліцензійних умов слід
зробити висновок про те, що діяльність
таких груп направлена на легітимне
використання фінансової схеми із
залученням грошових коштів споживачів
для придбання певного виду товарів
та/або послуг.

Згідно з п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групі - це
фінансова послуга, що надається
ліцензіатом і передбачає залучення
грошових коштів учасників групи,
об'єднання цих коштів з метою придбання
та розподілу товарів між учасниками
групи.

Відповідно до додатка № 2 Угоди система
"АвтоТак" - це торговельна марка
зареєстрована згідно із
законодавством України та
використовується для позначення
послуг АВТО ПРОСТО з адміністрування
системи придбання автомобілів у
групах. Кожна укладена угода
включається в групу, кожній
сформованій групі надається
порядковий номер, кожному учаснику
системи - порядковий номер його в групі.
Після формування групи учасників
залучення інших учасників не
відбувається. Право на отримання
автомобіля здійснюється в порядку,
передбаченому Угодою (ст. ст. 5, 6 додатка
№ 2 до Угоди), і відповідно до платежів,
здійснених самим учасником, а не
відповідно до платежів, здійснених
іншими учасниками групи.

Отже, отримання кожним споживачем
автомобіля здійснюється виключно
відповідно до платежів, здійснених ним
самим, і незалежно від платежів інших
клієнтів відповідача.

Як убачається з наведеного,
законодавець розрізняє ознаки, що
застосовуються до поняття
«пірамідальна схема» та «придбання
товарів у групах». Якщо перше є
порушенням законодавства, то друге, за
умови отримання відповідного дозволу
та дотримання всіх встановлених вимог,
є легітимною підприємницькою
діяльністю.

Такий висновок ґрунтується на головній
ознаці відсутності «пірамідальної
схеми» згідно з п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону
України «Про захист прав споживачів» -
це товарність схеми, тобто
передбачення надання споживачу товару
в обмін на внесені ним кошти.

Так, за схемою придбання товарів у
групах придбання товарів для кожного
споживача (крім останнього)
відбувається, у тому числі й за рахунок
внесків інших учасників. Різниця між
споживачами-учасниками є тільки в часі
одержання товару кожним із них,
оскільки в кінцевому підсумку товар
одержать усі учасники, навіть ті, які
фінансово були найменш «активними», за
умови виконання ними умов договору.

Посилання представника позивача, про
відсутність ліцензії на здійснення
фінансової послуги, щодо «придбання
товарів у групах» на час укладення
угоди, а значить здійснення
відповідачем нелігітимної діяльності
суд вважає не спроможними, оскільки
відповідач отримав відповідний дозвіл
(ліцензію) на здійснення діяльності
(надання фінансової послуги) щодо
«придбання товарів у групах» у
Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг (а.с.60), і не можна вважати
правильним висновок позивача про те, що
така діяльність здійснюється
товариством нелегітимно, у тому числі й
до введення законом ліцензування такої
діяльності.

Таких висновків прийшов і ВСУ
постановою по справі № 6-40цс13 від
11.09.2013р. (а.с.94) вказавши на лігітимність
здійснення діяльності відповідача в
т.ч. і до введення законом ліцензування
такої діяльності.

Отже, якщо укладений сторонами
правочин передбачає одержання
споживачем необхідного йому товару,
визначає умови (схему фінансування
тощо), за яких такий товар може бути
одержаний (у тому числі закріплює
відповідні права та обов'язки сторін),
то до такого правочину не може бути
застосовано визначення «пірамідальної
схеми».

Що стосується нікчемності угоди
внаслідок обману, слід зазначити, що
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України
обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

З матеріалів справи вбачається, що під
час укладення Угоди позивач отримав
примірник Угоди та додатки до неї, які
містять опис послуг ТОВ "АВТО ПРОСТО".

Відповідно до ст. 10 Угоди підписання
цієї Угоди та додатків до неї є
підтвердженням факту ознайомлення,
розуміння сторонами її умов та згоди
сторін з усіма визначеннями, умовами та
змістом Угоди й додатків до неї.

Згідно з п. 13.8 ст. 13 додатка № 2 до Угоди
учаснику надається 7 днів для того, щоб
він міг детально ознайомитися з Угодою
та прийняти її чи відмовитись від
участі в системі «АвтоТак». При цьому в
разі розірвання Угоди протягом семи
днів з дати її підписання учаснику
повертається сума всіх коштів,
внесених ним на рахунок ТОВ «АВТО
ПРОСТО». Для цього необхідно письмово
повідомити ТОВ «АВТО ПРОСТО» про
розірвання Угоди. Однак, як установлено
судом, позивач із заявою про розірвання
Угоди в семиденний термін до ТОВ «АВТО
ПРОСТО» не звертався, що свідчить про
його розуміння та згоду з усіма умовами
Угоди.

Щодо посилання позивача на ст. 18 Закону
України «Про захист прав споживачів»
слід зазначити, що вона містить інші
самостійні підстави визнання угоди (чи
її умов) недійсною. Так, за змістом ч. 5
цієї норми у разі визнання окремого
положення договору, включаючи ціну
договору, несправедливим може бути
визнано недійсним або змінено саме це
положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих
положень або визнання їх недійсними
зумовлює зміну інших положень
договору, на вимогу споживача такі
положення підлягають зміні або договір
може бути визнаний недійсним у цілому
(ч. 6 ст. 18 Закону).

Таким чином, ст. ст. 18, 19 Закону України
«Про захист прав споживачів»
передбачають різні взаємовиключні
підстави визнання угод недійсними.

Визначення поняття «несправедливі
умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18
цього Закону - умови договору є
несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності його
наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача.

Аналізуючи норму ст. 18 Закону України
«Про захист прав споживачів», можна
дійти висновку, що для кваліфікації
умов договору несправедливими
необхідна наявність одночасно таких
ознак: по-перше, умови договору
порушують принцип добросовісності (п. 6
ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге,
умови договору призводять до істотного
дисбалансу договірних прав та
обов'язків сторін; по-третє, умови
договору завдають шкоди споживачеві.

Марка автомобілю та ціна вказані в
Додотку №1 до договору, також
передбачено ст..7-9 Додатку №2.

Угода та додатки до неї підписані
сторонами, узгоджені ними, ознак
несправедливості у вказаних умовах не
вбачається. Порядок повернення коштів
у разі розірвання угоди передбачений
Угодою, тому у вказаній частині підстав
вважати несправедливими умови не має.

Посилання позивача про отримання угоди
поштою після спливу 14 днів, суд вважає
недоведеними, оскільки доказів про
таке поштове відправлення на вимогу
суду позивач не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Такі висновки суду касаційної
інстанції узгоджуються з правовою
позицією Верховного Суду України,
викладеною у постанові № 6-40цс13 від 11
вересня 2013 року.

Відповідно до ст.59 ЦПК України суд не
бере до уваги докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Оскільки ст..13 Додатку №2 передбачено
звернення позивача з вимогою про
розірвання угоди за власним бажанням у
письмовій формі. А в судовому засіданні
встановлено, що позивач з письмовою
вимогою до відповідача про розірвання
договору не звертався, тому суд не
приймає до уваги показання свідка в цій
частині. Інші відомості які навів
свідок не стосується предмету позову,
та не спростовують висновків суду.

Оскільки позивачем не заявлені вимоги
про визнання угоди недійсною
(оспорюваний правочин) інші доводи
позивача суд до уваги не приймає,
оскільки вони не стосуються предмету
позову і не впливають на обставини
справи, ніякими належними, допустимими
та переконливими доказами не
підтверджені.

Враховуючи, що позов не підлягає
задоволенню відповідно до вимог ст.88
ЦПК України не підлягають задоволенню
і вимоги про стягнення витрат на
правову допомогу по сплаті послуг
адвоката в сумі 5000 грн.

Керуючись ст. 10, 11, 59, 60, 209, 212, 213, 215, 367 ЦПК
України

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто просто», про
стягнення суми коштів за нікчемним
правочином - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Приморський районний суд міста
Маріуполя протягом 10-днів з дня
проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на апеляційне
оскарження.

Суддя:
Шишилін О. Г.