Справа № 2 - 18 /13 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 січня 2013 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю представника позивачки ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про реальний поділ житлового будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про реальний поділ житлового будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що на підставі договору купівлі-продажу частки домоволодіння від 6 липня 2009 року їй на праві власності належить ? частка житлового будинку, розташованого за адресою: м.Миколаїв вул..10 Лінія,36. Співвласником іншої частини будинку є відповідачка.

Зазначений житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, площею 478 кв.м.

Посилаючись на те, що згоди щодо порядку користування спірним будинком і земельною ділянкою між ними не досягнуто, просила суд провести реальний поділ вказаного житлового будинку та визначити порядок користування спірною земельною ділянкою.

Ухвалою суду від 13.10.2010 року за клопотанням позивачки у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу для визначення можливих варіантів розподілу житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою, проведення якої доручено експерту ОСОБА_4

У судовому засіданні представник позивачки підтримав позов, просив провести реальний поділ житлового будинку та визначити порядок користування земельною ділянкою згідно наданого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи.

Відповідачка проти позову заперечувала. Вказувала на те, що експертом надано неповний висновок та не досліджено варіанту реального поділу будинку відповідно до ідеальних часток співвласників будинку.

Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідачки, експерта, вивчивши і оцінивши в сукупності наявні матеріали справи, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу частки домоволодіння від 6 липня 2009 року позивачці на праві власності належить ? частка житлового будинку, розташованого за адресою: м.Миколаїв вул..10 Лінія,36. Співвласником іншої ? частини будинку є відповідачка ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 11 травня 1971 року.

Зазначений житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, площею 554 кв.м., відведеної ОСОБА_5 під індивідуальну забудову на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради депутатів трудящих від 01.12.1952 р.

Відповідно до ст.ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст.183 ЦК України.

За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Під час вирішення зазначеного спору суди повинні враховувати розяснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок».

Зокрема, виходячи з положень ст.ст. 183, 367 ЦК України та розяснень, викладених у п.п.6,7 зазначеної постанови виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання або перепланування будинку, він провадиться за наявності на це дозволу виконавчого комітету місцевої ради.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 11.04.2012 року експертом запропоновано один варіант, на його думку найбільш доцільний, розподілу будинку в частках, які приближені до ідеальних за побажанням сторін.

В той же час, спірний житловий будинок на теперішній час має самовільно зменшену загальну площу на 26,10 кв.м за рахунок зносу сіней та нежитлових прибудов.

Згідно з п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127 такі зміни в будинку належать до самочинного будівництва.

Як вбачається з матеріалів інвентарної справи на житловий будинок та технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого станом на 27.01.2011 року, спірний житловий будинок на теперішній час рахується самочинною будівлею. Право власності в установленому законом порядку з врахуванням нових розмірів не зареєстровано.

За такого, враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову про реальний поділ житлового будинку слід відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи сторони користуються земельною ділянкою площею 554 кв.м.

Згідно з п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах про встановлення порядку користування земельною ділянкою співвласників житлового будинку сторони по справі зобовязані подати серед іншого угоду чи рішення суду про поділ будинку в натурі або визначення порядку користування земельною ділянкою, якщо вона мала місце.

При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 і 59 ЦПК України про їх належність та допустимість.

При цьому, згідно зі статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Враховуючи, що судом відмовлено в позові про реальний поділ житлового будинку, позовні вимоги про визначення порядку користування земельною ділянкою також задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про реальний поділ житлового будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Н.А. Спінчевська