Копія
Справа № 2-2065/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2013 року Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Горошко Лідія Богданівна

при секретарі Карпі Г.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Камянка-Бузька цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк про проведення перерахунку по кредитному договорі, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_3 подав до суду позов до ПАТ КБ «ПриватБанк» про проведення перерахунку по кредитному договорі.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного з відповідачем кредитного договору № LVKBGA від 01.02.2008 р. він отримав кредит в розмірі 67500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,34 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 2 % від суми виданого кредиту в момент надання кредиту, а також винагороди за резервування ресурсів в розмірі 0,48 % річних від суми зарезервованих ресурсів. Додатком даного договору є додаток № 2 графік погашення кредиту, за яким він, позивач, набагато більшими сумами, ніж визначені графіком в розмірі 1034 грн. 82 коп., продовжує сплачувати кредит.

Однак, при зменшені суми залишку, внаслідок переплат, і при сталій відсотковій ставці на місяць, залишок кредиту не змінюється згідно з графіком погашення. Відповідач це пояснює збільшенням відсоткової ставки, однак графіків та розмірів таких нарахувань не представляє.

Просить визнати дії відповідача щодо нарахування відсоткової ставки незаконними та зобовязати банк здійснити перерахунок по кредитному договорі та стягнути з останнього 5000 грн. моральної шкоди.

Представник позивача в судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Пояснила також, що в даний час заборгованість по кредиту погашена. Щодо стягнення з відповідача 5000 грн. моральної шкоди зазначила, що така полягає в тому, що позивач в справі є інвалідом 3-ї групи, афганцем, а тому, постійне та як вони вважають незаконне, підвищення заборгованості за кредитом призводить до погіршення стану здоровя її чоловіка ОСОБА_3, він постійно хворіє, що позбавляє його можливості прибути в судове засідання, переживає за подальшу долю кредиту, і всі ці хвилювання порушують нормальний ритм його життя. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засідання позов не визнала та пояснила, що згідно з п.2.3.1 кредитного договору № LVKBGA від 01.02.2008 р., укладеного між позивачем та відповідачем, банк має право в односторонньому порядку підвищувати розмір процентної ставки за користування кредитом у випадку: - при зміні кон'юктури ринку грошового ресурсу в Україні, а саме: зміна курсу долара СПІА до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного Договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або середньозваженої ставки по кредитах банків у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому, чинним законодавством не встановлено яких-небудь обмежень щодо розміру відсоткових ставок за кредитними договорами. Згідно ст. 47 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" банки самостійно визначають розмір відсоткової ставки і комісійних винагород.

Вказаним вище п. 2.3.1 кредитного договору Сторони домовились, що за умовами цього Договору може бути встановлений новий розмір відсоткової ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених цим підпунктом. З огляду на даний пункт договору, на зміну розміру відсоткової ставки кредиту можуть впливати декілька чинників. При настанні одного з них (або декількох одразу) банк має право змінити ставку.

05.01.2009 р. наказом № КТ-БТ-СП-2009-1/1 банком було прийнято рішення про зміну процентної ставки та повідомлено про це позивача листом від 31.12.2008 р. Процентна ставка за кредитним договором була збільшена з 18,12 % на 29,52 % на рік. Позивачу також повідомлено, що підвищення відсоткової ставки буде здійснено автоматично з 01.02.2009 р. та надано строк не пізніше 20.01.2009 р. надати письмове повідомлення про свою незгоду із зміненими умовами кредитування та погасити заборгованість за Кредитним договором в повному обсязі.

Позивачем ніяких заперечень стосовно підвищення відсоткової ставки не було і позивач знав про дане підняття, так як постійно оплачує даний кредит, тобто всі умови договору позивачем були прийняті. Пояснила, що обставинами, що зумовили підняття процентної ставки були наступні: зміна кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні), належним чином підтверджені і є підставами для підвищення процентних ставок за діючими кредитними договорами, є наступні події:зміна середньозваженої ставки по кредитам банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ); здійснення поточних коливань відсоткових ставок за вкладами та/або кредитами.

Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Таким чином, законом також встановлено: спочатку відбувається одностороння зміна, потім повідомлення та законом не передбачено заборону повідомлення до вступу в дію саме зміненої відсоткової ставки.

Таким чином, і прийняття рішення про підвищення ставки ( зміну умов договору), і відправлення повідомлення про прийняте рішення були здійснені до 09.01.2009 р., як доказ про направлення позивачеві повідомлення про підвищення процентної ставки. Тобто, до моменту набрання чинності Законом від 12.12.2009 р. про заборону одностороннього підвищення ставок.

Відповідно до Закону, який діяв на момент укладення договору, дозволялося в односторонньому порядку змінювати умови договору, якщо це було передбачено умовами самого договору ( ст. 651 ЦК України). Відповідно до ст. 47 закону України " Про банки і банківську діяльність " комерційні банки самостійно встановлюють процентні ставки та комісійну винагороду по своїх операціях.

Відповідно до ст. 58 Конституції України та ч. 2 ст. 5 ЦК України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Цивільна відповідальність - майнова відповідальність громадян чи організацій, що виникає в разі неправомірних дій, невиконання договірних зобов'язань, заподіяння особистої чи майнової шкоди. Разом з тим Закон України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку " від 12 грудня 2008 року № 661-VI (надалі - Закон 661-VI) регулює питання не відповідальності осіб, а правовідносини, пов'язані з платою за користування кредитними коштами.

На підставі викладеного, представник відповідача просила в позові відмовити, як і щодо вимоги про здійснення перерахунку по кредитному договорі так і щодо стягнення моральної шкоди, оскільки у договірних правовідносинах така шкода не стягується.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали та дослідивши дійсні обставини справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.02.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № LVKBGA, за яким ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 67500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,34 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8-10).

Згідно з п.2.3.1 кредитного договору № LVKBGA від 01.02.2008 р. банк має право в односторонньому порядку підвищувати розмір процентної ставки за користування кредитом у випадку: - при зміні кон'юктури ринку грошового ресурсу в Україні, а саме: зміна курсу долара СПІА до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного Договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або середньозваженої ставки по кредитах банків у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому, банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Листом від 24.11.2011 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомив ОСОБА_3 про те, що відсоткова ставка з моменту видачі кредиту складала 16,08 %; з 11.10.2008 р. 18,12 %; з 01.02.2009 р. 29,52 %; з 08.10.2010 р. та станом на 21.11.2011 р. переплата за кредитом становить 1889 грн. 54 коп. (а.с.6).

А вже листом від 29.11.2011 р. ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_3, що за кредитним договором № LVKBGA від 01.02.2008 р. щомісячний платіж з 10.11.2010 р. складає 1508 грн. 61 коп. та переплати вже не має.(а.с.5).

Листом від 31.12.2008 р. ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_3, що з 01.02.2009 р. відсоткова ставка складатиме 28,52 % на рік (а.с.37).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Норма даної статті діє з 09 січня 2009 р.

Також з 09 січня 2009 р. вступила в дію і ч. 4 ст. 55 Закону України Банкам згідно з якою банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Незрозумілою є позиція банку в розділі 8 п.8.1. Договору кредиту, де на початку оформлення кредиту 01.02.2008 р. встановлено 1,34 % на місяць за користування кредитом, а в повідомленні від 24.11.2011 р. зазначає, що з моменту видачі кредиту відсоткова ставка складала 16,08 %, з 11.10.2008 р. складала 18,12 %, з 08.10.2010 р. 27,52 % (а.с.6). При цьому, згідно з повідомлення банку від 31.12.2008 р. відсоткова ставка підвищилась до рівня 24,48 % (а.с.37), тобто різниця між процентами складає 3,04 %.

В п.3.3.1. Договору кредиту № LVKBGA від 01.02.2008 р. банк веде мову про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом при зміні курсу долара до гривні більше ніж на 10 % порівняно з курсом долара до гривні на момент укладення договору. Але при направленні повідомлення ОСОБА_5 банк не вказує курсу долара США до гривні ні на початку оформлення кредиту ні на час збільшення відсоткової ставки.

Викликає сумнів у Договорі кредиту № LVKBGA від 01.02.2008 р. п. 3 Порядок розрахунків, де в п.3.3 зазначаючи, що відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом 360 днів у році, в той час, як в році 366 або ж 365 днів (а.с.9).

Як вбачається з листа ПриватБанку станом на 08.10.2010 р. відсоткова ставка складала 27,52 %, в той час як з 09.01.2009 р. існувала заборона збільшення банком в односторонньому порядку розміру процентної ставки.

Як пояснила в судовому засіданні представник позивача, на час розгляду справи кредит повністю погашений, що в свою чергу стверджується долученими до матеріалів справи копіями квитанцій (а.с.12-24). Банк же безпідставно збільшував процентну ставку за користування кредитом всупереч на заборону згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку».

Окрім цього, суд враховує і те, що розрахунок оформлений неналежним чином, не вказано прізвища посадової особи, яка має право складати такі розрахунки, підпису такої особи, печатки банку, що не відповідає вимогам до оформлення документів, закріплених в ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлення документів», затвердженого наказом Держспоживстандарту України № 55 від 17.04.2003 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Декрету КМУ «Про стандартизацію та сертифікацію» від 10.05.1993 р., обовязкові вимоги державних стандартів підлягають безумовному виконанню органами державної виконавчої влади, всіма підприємствами, їх обєднаннями, установами, організаціями та громадянами-субєктами підприємницької діяльності, на діяльність яких поширюється дія стандартів (а.с. 32-77, 85-93).

Щодо стягнення моральної шкоди, то суд вважає, що її слід задоволити частково враховуючи наступне.

Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів»№ 5 від 12.04.1996 р. із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 15 від 25.05.98 р., оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів,…).

Враховуючи те, що позивач є інвалідом 3-ї групи, афганцем, а дана справа перебуває на розгляді в суді вже 2 роки і весь цей час він, ОСОБА_3, перебуває у стресовому стані, за станом здоровя не може прибути в судове засідання, суд, виходячи з вимог розумності та справедливості, вважає, що з відповідача в користь позивача слід стягнути моральну шкоду в розмірі 2000 грн., що буде відповідати двохкратному розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У данному випадку, в користь позивача з відповідача слід стягнути судові витрати в сумі 94 грн.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 58 Конституції України, ст.ст. 15, 23, 525, 526, 1056-1 ЦК України, Заокном України "Про захист прав споживачів", районний суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк про проведення перерахунку по кредитному договорі, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати дії Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк по нарахуванню відсоткової ставки незаконними, зобовязавши останнього провести перерахунок по кредитному договору № LVKBGA від 01.02.2008 р., укладеному між ПАТ КБ „ПриватБанк та ОСОБА_6.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк в користь ОСОБА_6 2000 (дві тисячі) грн.. моральної шкоди та 94 (девяносто чотри) грн. судових витрат.

На рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Суддя:(підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Кам'янка-Бузького районного суду

Львівської області: ОСОБА_7