Справа № 459/2954/13
Головуючий у 1 інстанції: Мелешко
Провадження № 22-ц/783/7859/13
Доповідач в 2-й інстанції: Левик
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на ухвалу Червоноградського
міського суду Львівської області від 14
червня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення
боргу, -

в с т а н о
в и л а:

оскаржуваною ухвалою судді
Червоноградського міського суду
Львівської області від 14 червня 2013 року
накладено арешт на квартиру в АДРЕСА_1,
зареєстрованої на праві власності за
ОСОБА_2, заборонено вчиняти будь-які дії
щодо спірної квартири.

Ухвалу оскаржили відповідач ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

В скарзі просять ухвалу скасувати. В
обґрунтування скарги вказують, що, на
їх думку, ухвала суду є незаконною,
оскільки: судом не вжито співмірних
заходів забезпечення позову із
предметом позову, так борг (предмет
позову) в п'ятдесят разів менший ніж
вартість квартири; судом не враховано,
що арешт накладено на квартиру,
співвласником якої є і ОСОБА_3, який не є
стороною по справі та не в змозі на
даний час розпоряджатись своєю часткою
квартири; судом не враховано, що
необхідності у накладенні арешту не
було так як ОСОБА_2 вправі не повертати
позивачу борг, оскільки він відмовився
видати їй розписку, якою засвідчити
факт повернення нею коштів.

В судове засідання ОСОБА_3, позивач
ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_5 не
з'явилися, причин неявки не повідомили,
однак суд вважав за можливе проводити
розгляд справи у їх відсутності,
враховуючи, що такі належним чином
повідомлялись про час та місце
розгляду справи, клопотань про
відкладення розгляду справи до суду
від них не надійшло та зважаючи на
вимоги ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача ОСОБА_2 на підтримання
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити.

Згідно ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені цим Кодексом,
заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 153 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно змісту ч.4 ст. 151 ЦПК України за
заявою заінтересованої особи суд може
забезпечити позов до подання позовної
заяви з метою запобігання порушенню
права інтелектуальної власності.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Відповідно до ч.5 ст. 153 ЦПК України про
вжиття заходів забезпечення позову суд
постановляє ухвалу, в якій зазначає вид
забезпечення позову і підстави його
обрання, порядок виконання, розмір
застави, якщо така призначена. Копія
ухвали надсилається заявнику та
заінтересованим особам негайно після
її постановлення.

Відповідно до змісту п.1 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
22.12.2006 року «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи після відкриття
провадження у ній (за винятком випадку,
передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно змісту п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. Вирішуючи питання
про забезпечення позову, суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Як вбачається із матеріалів справи та
оскаржуваної ухвали суддя суду першої
інстанції: в порушення ст.ст. 151 ч. 3, 4, 153
ч.1 ЦПК України виніс ухвалу про
забезпечення позову у спорі про
стягнення боргу за договором позики (що
не є спором про захист права
інтелектуальної власності)
одноособово, а не в ході судового
розгляду судом та до відкриття
провадження по справі (оскаржувана
ухвала постановлена суддею 14.06.2013 року,
ухвала ж про відкриття провадження у
справі - 19.06.2013 року); вжив заходів
забезпечення позову в порушення ч.3 ст.
152 ЦПК України без з'ясування вартості
майна (квартири), щодо якого вживаються
заходи забезпечення позову та
відповідно співрімності його вартості
з розміром позовних вимог; в порушення
ч.5 ст. 153 ЦПК України зазначивши вид
забезпечення позову не вказав жодних
підстав його обрання; не врахував, що
вжитим ним заходом забезпечення позову
порушуються права іншого співвласника
майна (квартири), що участі у справі не
бере, а саме чоловіка позивача ОСОБА_3,
який є його співвласником через те, що
таке набуте ОСОБА_2, його дружиною за
час їх шлюбу.

Враховуючи вказане, оскаржувана ухвала
як така, що прийнята з порушенням ряду
норм процесуального закону, в тому
числі і щодо порядку встановленого для
вирішення тих питань, які нею були
вирішені (вжиття заходів забезпечення
позову), залишатись в силі не може та
підлягає скасуванню з передачею
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції, під час якого суду слід із
суворим дотриманням згаданих норм ЦПК
України та повного і всебічного
з'ясування всіх обставин вирішити
згадане питання.

Вказаним слід визнати доводи
апеляційної скарги обґрунтованими, а
скаргу такою, що підлягає до
задоволення за винятком доводу про
незаконність ухвали через те, що
відповідач не повинна повертати кошти
позивачу, через те, що він відмовився
надати їй розписку, оскільки при
вирішенні питання про вжиття заходів
забезпечення позову суд не в змозі
з'ясовувати всіх обставин справи та по
суті вирішувати позовні вимоги з
врахуванням чого вирішувати заяву про
забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 312 ч.1 п.3, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 -
задовольнити.

Ухвалу Червоноградського міського
суду Львівської області від 14 червня 2013
року - скасувати з передачею питання на
новий розгляд до суду першої
інстанції..

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, є остаточною та
оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Головуючий :
Я.А. Левик

Судді:
В.Я. Бакус

Т.А. Гірник