РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 124/10174/13-ц

11.12.2013 року
м. Сімферополь

Центральний районний суд м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим в складі:

Головуючого судді - Федоренко Е.Р.,

при секретарі - Червяковій Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» про стягнення грошової
суми,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ПАТ КБ Приватбанк» про
стягнення грошової суми. Позов
мотивовано тим, що у жовтні 2012 року він
звернувся до відповідача із заявою про
повернення грошових коштів у розмірі
1000 грн., переданих ним в касу банку по
неукладеному депозитному договору на
його розрахункову картку. Однак листом
за вих. № 20.1.0.0.0/7-121004/982 від 03.11.12 ПАТ
«Приватбанк» йому відповів, що він має
звернутися у відділення банку. З огляду
на це, 07 грудня 2012 року він направив в
КРУ ПАТ «Приватбанк» повторну заяву з
аналогічним проханням. Однак до
теперішнього часу відповіді на дану
заяву він не отримав, а грошові кошти на
його розрахункову картку так
зараховані і не були. У відповідності з
ч.1 ст.638 ЦК України договір вважається
укладеним якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Договір набирає
чинності з моменту його укладення. При
цьому, у відповідності з ч.ч.1-2 ст.1059 ЦК
України договір банківського вкладу
укладається у письмовій формі,
недодержання якої тягне його
нікчемність. Таким чином, у відсутність
між сторонами яких-небудь депозитних
правовідносин, відповідач без
достатньої правової підстави утримує і
користується належними йому грошовими
коштами. Крім того, положеннями ч.1
ст.1212 ЦК України визначено, що особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала. На
підставі викладеного, просив стягнути
з відповідача на його користь грошові
кошти у розмірі 1000 грн.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві, та просив позов
задовольнити.

Представник відповідача у
судовому засіданні заперечувала проти
позову в повному обсязі, посилаючись на
те, що грошові кошти позивач в касу
банку не передавав, депозитний договір
оформлений не був. Зважаючи на
відсутність доказів передачі грошових
коштів в касу ПАТ «Приватбанк», просила
відмовити у задоволенні позову.

Вислухав сторони, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає
права, свободи та інтереси, фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України
(ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до статей 1, 3, 10, 11, 60
Цивільного процесуального кодексу
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог та на підставі
доказів, наданих особами, які беруть
участь у справі. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень, доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях. Захисту
підлягають порушені, невизнані або
оспорювані права та інтереси фізичних
та юридичних осіб.

Судом встановлено, що 26.09.2012 року
позивач ОСОБА_1 мав намір укласти
договір депозитного вкладу з ПАТ КБ
«Приватбанк» на строк 3 місяці розміром
вкладу в 1000 грн., про що свідчить копія
цього договору без підпису його
вкладником (а.с.2).

Згідно відповіді ПАТ КБ «Приватбанк»
від 03.11.2012 року за № 10.1.0.0.0/7-121004/982,
ОСОБА_1 при оформленні депозитного
вкладу відмовився ознайомитися з
договором і підписати його, бланк
договору забрав з собою (а.с.3).

Таким чином, договір депозитного
вкладу між ПАТ КБ «Приватбанк» та
позивачем ОСОБА_1 укладений не був, що
не заперечується сторонами.

Позивач посилається на те, що по
неукладеному депозитному договору він
передав у касу банку грошові кошти у
розмірі 1000 грн., отже банк безпідставно
утримує його майно у вигляді грошових
коштів, тому у відповідності з
положеннями ч.1 ст.1212 ЦК України
зобов'язаний повернути йому ці грошові
кошти.

При цьому доказів передачі грошових
коштів в касу банку у вигляді 1000 грн.,
про витребування яких позивач
звернувся з даним позовом, суду не
надано.

Розрахункові зобов'язання
опосередковують здійснення платежів
за передане майно (виконані роботи,
зроблені послуги) чи з інших підстав. Їх
мета - належне оформлення передачі
коштів. На підтвердження передачі
коштів видається відповідний
платіжний документ.

Зважаючи на відсутність
відповідного платіжного документу на
підтвердження передачі у касу банку
грошових коштів, суд вважає позовні
вимоги недоведеними.

За таких обставин правових
підстав для задоволення позову суд не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 60, 207, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» про
стягнення грошової суми - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Центральний
районний суд м. Сімферополя Автономної
Республіки Крим шляхом подачі у
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя:
Е. Р. Федоренко