Головуючий у І інстанції - Чередник В.Є.
Провадження: 22-ц/790/8517/13
Головуючий в суді ІІ інстанції -
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді - Бездітка В.М.,

суддів колегії - Овсяннікової А.І.,
Коровіна С.Г.,

при секретарі - Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на ухвалу судді Київського районного
суду м. Харкова від 28 жовтня 2013
року за заявою ОСОБА_5 про забезпечення
позову у справі за позовом ОСОБА_5 до АК
«Харківобленерго», ОСОБА_4 про
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА :

У жовтні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з позовом АК «Харківобленерго»,
ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити певні
дії.

14 жовтня 2013 року ОСОБА_5 подала до суду
заяву про забезпечення позову, в якій
просила зобов'язати АК
«Харківобленерго» здійснити тимчасове
підключення до електромережі кв.
АДРЕСА_1.

Ухвалою судді Київського районного
суду м. Харкова від 28 жовтня 2013 року
заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову
задоволено.

Не погоджуючись з ухвалою про
забезпечення позову, ОСОБА_4 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу судді, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
процесуального права. Зазначив, що суд
не навів в ухвалі підстав, які б
свідчили про необхідність
забезпечення позову і про те, що
забезпечення позову може утруднить або
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість ухвал суду в межах
доводів апеляційних скарг та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню з
таких підстав.

Забезпечуючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що невжиття
своєчасних заходів для забезпечення
виконання позову може утруднити
виконання рішення або зробити його
виконання неможливим.

Колегія суддів не погоджується із
такими висновками, так як вони не
обґрунтовані і не відповідають вимогам
закону.

Згідно ч. 1 та 3 ст. 151 ЦПК України, суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені Кодексом,
заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

За загальним правилом заявник
зобов'язаний довести наявність підстав
для забезпечення позову, надавши
відповідні докази.

Стаття 152 ЦПК України містить перелік
видів забезпечення позову, який не є
вичерпним. Згідно ч.3 вказаної статті
види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» від 22 грудня 2006
року, розглядаючи заяву про
забезпечення позову суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
щодо відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. Вирішуючи питання
про забезпечення позову, суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Ухвала про забезпечення позову
постановляється в порядку, визначеному
ст. 209 ЦПК України, і
відповідно до ст. 210 ЦПК України повинна
включати мотивувальну частину, де
поряд із зазначенням мотивів, із яких
суд (суддя) дійшов висновку про
обґрунтованість припущення про те, що
невжиття заходів забезпечення може в
майбутньому утруднити чи зробити
неможливим виконання судового рішення,
наводиться посилання на закон, яким суд
керувався при постановлені ухвали.

Між тим, задовольняючи вказану заяву
позивача, суд першої інстанції
належним чином не з'ясував обсяг
позовних вимог, а також відповідність
виду забезпечення позову, який просить
застосувати особа, котра звернулася з
такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_5
просила зобов'язати АК
«Харківобленерго» укласти з нею
договір про користування електричною
енергією; зобов'язати ОСОБА_4 не чинити
перешкод в укладенні договору про
користування електричною енергією між
нею та АК «Харківобленерго». Вимоги про
зобов'язання АК «Харківобленерго»
здійснити підключення до
електромережі у позові немає. А тому
вид забезпечення позову, який просить
застосувати ОСОБА_5 не відповідає
позовним вимогам і у суда були відсутні
підстави для задоволення її заяви.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України,
апеляційний суд скасовує ухвалу суду
першої інстанції і постановляє ухвалу
з цього питання, якщо воно вирішено
судом першої інстанції з порушенням
норм процесуального права.

На думку апеляційного суду ухвала про
забезпечення позову постановлена
судом першої інстанції без додержання
вимог закону, тому вона підлягає
скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 308, п. 2 ч. 1 ст. ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу судді Київського районного суду
м. Харкова від 28 жовтня 2013 року
скасувати. У задоволенні заяви ОСОБА_5
про забезпечення позову відмовити.

Ухвала остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя -

Судді колегії -