Справа 534/1778/13-ц
Провадження №2/534/793/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2013 року
Комсомольський
міський суд

Полтавської
області

в складі: головуючого судді
Куц Т.О.

при секретарі
Ребриній О.О.

з участю позивача
ОСОБА_1

представників позивача
ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника КТС ВАТ «Полтавський ГЗК
» Головко В.В.

відповідача
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Комсомольську цивільну справу за
позовом ВАТ «Полтавський ГЗК» до
комісії ВАТ «Полтавський ГЗК» , ОСОБА_5
про скасування рішення Комісії по
трудових спорах від 24.05.2013року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
КТС ВАТ «Полтавський ГЗК», ОСОБА_5 про
скасування рішення КТС ВАТ
«Полтавський ГЗК» від 24.05.2013р.

Позивач зазначає, що 24.05.2013р. КТС ВАТ
«Полтавський ГЗК» розглянувши заяву
ОСОБА_5 винесла рішення, яким
зобов'язала ВАТ «Полтавський ГЗК»
відмінити наказ від 29.04.2013р. №17 «Про
депреміювання», виплатити ОСОБА_5
частину утриманої виробничої премії за
квітень 2013р. у суму 1 451 грн. 83 коп. та
повернути талон попередження №1. Не
погоджуючись із вказаним наказом,
позивач просить скасувати його як
незаконний.

Представники позивача позов
підтримали повністю, посилаючись на
обставини , викладені в позовній
заяві

Представник відповідача КТС ВАТ
«Полтавський ГЗК» у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
зазначивши, що позовна заява є
безпідставною та не ґрунтується на
законі. Правову позицію також виклав у
своїх письмових запереченнях.

Відповідач ОСОБА_5 проти задоволення
позову заперечував повністю. Зокрема
зазначивши, що не порушував правил
внутрішнього трудового розпорядку та
наказу «Про обов'язкове використання
засобів захисту» від 17.01.2006р. №17.

Суд, заслухавши пояснення
учасників судового процесу, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, дійшов до
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5
працює на ВАТ «Полтавський ГЗК» на
посаді формувальника машинного
формування летійно-механічного цеху
ВАТ «Полтавський ГЗК» з 27.11.2002р. на
підставі безстрокового трудового
договору.

Під час судового засідання
встановлено, що 19.04.2013р. при проведенні
перевірки дотримання нормативних
актів з охорони праці начальником
ливарної дільниці ОСОБА_3 були
досліджені записи з камер відео
нагляду встановлених у зазначеному
відділенні. У результаті чого виявлено,
що формувальник машинного формування
ОСОБА_5 працюючи у зміну з 15-00 до 23-00
години. у період часу з 18-55 год. до 19-00
год. виконував роботи без використання
спецодягу (куртки) та респіратора.
Зазначені порушення зафіксовано в акті
від 24.04.2013р. про перегляд запису камери
відео нагляду формувального
відділення за 19.04.2013р. у період часу з
18-55 год. до 19-00 год.

Позивач стверджує, що своїми
діями ОСОБА_5 порушив наказ по
підприємству №46 від 17.01.2006р. «Про
обов'язкове використання засобів
захисту» з яким ознайомлений під
розпис 07.03.2013р.

Судом встановлено, що 29.04.2013р. був
виданий наказ №17 «Про депреміювання».
Пунктом 1 цього наказу ОСОБА_5 зменшено
виробничу премію за підсумками роботи
за квітень 2013р. на 50%. Зазначений наказ
підписано начальником ЛМЦ ВАТ
«Полтавський ГЗК» Перемена В.А.

24.05.2013р. КТС ВАТ «Полтавський ГЗК»
відмінено наказ ЛМЦ ВАТ «Полтавський
ГЗК» від 29.04.2013р. №17 «Про
депреміювання» та зобов'язано позивача
виплатити ОСОБА_5, частину утриманої
виробничої премії за квітень 2013р., у
суму 1 451 грн. 83 коп. та повернути талон
попередження №1.

Суд критично ставиться до того
факту, що наказ по ВАТ «Полтавський
ГЗК » від 29.04.2013р. №17 «Про
депреміювання» підписано начальником
ЛМЦ Перемена В.А., оскільки позивачем не
надано до суду наказу про передачу йому
повноважень підписувати накази по
комбінату від імені голови Правління
ВАТ «Полтавський ГЗК» Лотоуса В.В.
начальником ЛМЦ Переменой В.А.

Суд наголошує, що згідно ч. 1 ст. 307
Цивільного кодексу України фізична
особа може бути знята на фото-, кіно-,
теле- чи відеоплівку лише за її згодою.

Суд зазначає, що базовим європейським
стандартом , який регламентує питання
обробки персональних даних в системах
відеоспостереження, є Конвенція Ради
Європи №108 про захист осіб у зв'язку з
автоматизованою обробкою персональних
даних, що ратифікована Законом України
від 06.07.2010 №2438-VI. Питання обробки
персональних даних в системах
відеоспостереження підпадає під сферу
дії Конвенції №108.

Відповідно до Керівних принципів щодо
захисту осіб відносно збору та обробки
даних засобами відеоспостереження
затверджених Європейським Комітетом з
питань правової співпраці (ЄКПС) Ради
Європи на його 78-их зборах (20-23 травня 2003
р.): відеоспостереження повинно
вестись лише у разі, якщо, залежно від
обставин, не можна досягнути мети
іншими заходами, які у меншій мірі
втручаються у приватне життя осіб, та
якщо тільки альтернативні заходи не
призведуть до непропорційних витрат;
належним чином повинна
забезпечуватись поінформованість
суб'єкта персональних даних про те, що
відбувається ведення
відеоспостереження, а також наочність
мети відеоспостереження та назви
контролера (в розумінні українського
законодавства - володільця бази
персональних даних). Інша інформація,
враховуючи певні обставини, надається
суб'єкту персональних даних, якщо це
необхідно для забезпечення
справедливого процесу отримання
персональних даних та не перешкоджає
досягненню мети відеоспостереження;

Суд наголошує на тому, що згідно
розпорядженню від 19.04.2010р. №756 відео
нагляд на ливарній дільниці
запроваджено виключно з метою
запобігання крадіжок, інших функцій,
зокрема для контролю за дотриманням
правил техніки безпеки працівниками,
передбачено не було. Ознайомлений
ОСОБА_5 був саме з розпорядженням про
введення системи відео спостереження
як засобом запобігання крадіжки. Згоди
на використання відео спостереження
для контролю за дотриманням правил
техніки безпеки ОСОБА_5 не надавав.

Згідно ч. 3. ст. 32 Кодексів законів
про працю України про зміну істотних
умов праці - систем та розмірів оплати
праці, пільг, режиму роботи,
встановлення або скасування неповного
робочого часу, суміщення професій,
зміну розрядів і найменування посад та
інших - працівник повинен бути
повідомлений не пізніше ніж за два
місяці. Суд вказує на те, що ОСОБА_5 не
було попереджено про використання
відео спостереження для контролю за
дотриманням правил техніки безпеки. У
цьому контексті суд вважає, що дії
позивача з використання відео
спостереження для контролю за
дотриманням правил техніки безпеки є
незаконними.

Приписами ст. 7 Закону України
«Про захист персональних даних»
визначено, що персональні дані мають
бути точними, достовірними та
оновлюватися в міру потреби,
визначеної метою їх обробки; склад та
зміст персональних даних мають бути
відповідними, адекватними та
ненадмірними стосовно визначеної мети
їх обробки; первинними джерелами
відомостей про фізичну особу є: видані
на її ім'я документи; підписані нею
документи; відомості, які особа надає
про себе; обробка персональних даних
здійснюється для конкретних і законних
цілей, визначених за згодою суб'єкта
персональних даних, або у випадках,
передбачених законами України, у
порядку, встановленому законодавством;
не допускається обробка даних про
фізичну особу без її згоди, крім
випадків, визначених законом, і лише в
інтересах національної безпеки,
економічного добробуту та прав людини.

У контексті зазначеного суд
наголошує, що запис невідомого
пристрою чи відео фіксації наданий до
суду не дає змоги достовірно визначити
особу, зокрема ОСОБА_5 чи іншу особу,
зображеної на ньому людини за
антропометричними даними, окремими
особливими прикметами або будь яким
іншим способом.

Законом, що визначає правові основи
забезпечення єдності вимірювань в
Україні, регулює відносини у сфері
метрологічної діяльності та
спрямований на захист громадян і
національної економіки від наслідків
недостовірних результатів вимірювань
є Закону України «Про метрологію та
метрологічну діяльність» від 11 лютого
1998 року №113/98-ВР (далі - Закон №113/98-ВР).

Згідно ч.1 ст.25 Закону №113/98-ВР засоби
вимірювальної техніки, що перебувають
в експлуатації, випускаються з
серійного виробництва, ремонту та у
продаж, видаються напрокат, на які
поширюється державний метрологічний
нагляд, підлягають повірці.

Суд зауважує, що позивачем не надано на
систему відео фіксації за допомогою
якої здійснювався відео нагляд жодної
технічної документації (сертифікат
відповідності на про проходження
сертифікації в Україні), а також докази
того, що зазначена система відео
фіксації проходила обов'язкову повірку
як приладу для вимірювання часу. У
контексті вказаного, суд не бере
вказані докази до уваги, як такі, що
отриманні з порушенням порядку
встановленого законом.

Суд критично ставиться до того факту,
що порушення правил техніки безпеки
ОСОБА_5 не було зафіксовано
уповноваженими особами позивача
одразу після вчинення порушення, а мало
місце фіксації правопорушення за
допомогою системи відео фіксації (яку
суд не бере до уваги) через деякий
проміжок часу.

При допиті свідка ОСОБА_9, який зазначив
, що ним були порушені вимоги з охорони
праці 19.04.2013р. і не вказував на те , що
аналогічні порушення були і у ОСОБА_5,
суд не отримав жодних прийнятних
доказів, оскільки покази свідка
суперечать тим доказам, що містяться у
матеріалах справи.

Відповідно до ч.1ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

У цьому контексті суд зазначає, що
позивачем не доведено, що рішення КТС
ВАТ «Полтавський ГЗК» від 24.05.2013р. є
неправомірним.

Відповідно до чч.1,2ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.
Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що позов не
підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 10,11,30, 60,61,212-215 ЦПК
України, суд,

Р І Ш И В :

В позові ВАТ «Полтавський ГЗК » до
комісії ВАТ «Полтавський ГЗК» , ОСОБА_5
про скасування рішення Комісії по
трудових спорах від 24.05.2013р. -
відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Полтавської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10 -
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги .

Особи , які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення ,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
підпис
Т.О.Куц

З оригіналом вірно:

Суддя

Т.О.Куц