Справа №480/486/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2013 року Миколаївський
районний суд Миколаївської області у
складі:

головуючого судді –

Войнарівського М.М.,

при секретарі -

Гаркуші Ю.Ю.,

з участю представника позивача -
ОСОБА_1,

з участю відповідача -
ОСОБА_2

прокурора

Мірошиної О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом органу опіки та піклування
виконкому Миколаївської міської ради в
інтересах неповнолітньої дитини
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відібрання дитини
без позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду
з позовом в інтересах ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про відібрання дитини без
позбавлення батьківських прав.
Мотивуючи свої позовні вимоги тим,що
відповідач є батьком дитини, але не
виконує батьківських обов'язків по
вихованню доньки, зловживає
наркотичними засобами та спиртними
напоями,проявляє жорстокість та
агресію по відношенню до дитини. Таким
чином просив суд вирішити питання про
відібрання неповнолітньої дитини без
позбавлення батьківських прав у
відповідача.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримала в повному
обсязі, суду пояснила, що відповідач не
приймав участі у вихованні дитини, та
не забезпечував належні умови його
проживання. Будинок в якому проживала
дитина разом з батьком належить іншій
особі. Таким чином вважає задоцільним
відібрання дитини без позбавлення
батьківських прав
відповідача,оскільки останній не
проявляв жодного інтересу до дитини, та
ухилявся від виконання батьківських
обов'язків. Крім того поведінка батька
дитини становила загрозу життю та
здоров'ю дитини у зв'язку із
бездоглядністю та жортокому ставленню
до неї.

Відповідач позов не визнав. Суду
пояснив, що дійсно він не має власного
будинку, проживає в будинку батька
своєї нової дружини. На теперішній час
він бажає, щоб донька проживала разом з
ним та усі умови для проживання дитини
він має. Просить суд відмовити
позивачеві у задоволенні позову.

Прокурор вважала, що позивач не надав
належних доказів, щодо ухилення
відповідача від виконання
батьківських обов'язків,також доказів
того, що є загроза життю та здоров'ю
дитини у разі проживання разом з
батьком.

Заслухавши пояснення сторін,
прокурора, неповнолітньої доньки
ОСОБА_3О, яка бажає в подальшому мешкати
разом з батьком, перевіривши матеріали
справи та дослідивши надані сторонами
доказами, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.170 СК України,суд може
постановити рішення про відібрання
дитини від батьків або одного з них, не
позбавляючи їх батьківських прав, у
випадках, передбачених пунктами 2-5
частини першої статті 164 цього Кодексу,
а також в інших випадках, якщо
залишення дитини у них є небезпечним
для її життя, здоров'я і морального
виховання. У цьому разі дитина
передається другому з батьків, бабі,
дідові, іншим родичам - за їх бажанням
або органові опіки та піклування. У
виняткових випадках, при безпосередній
загрозі для життя або здоров'я дитини,
орган опіки та піклування або прокурор
мають право постановити рішення про
негайне відібрання дитини від батьків.
У цьому разі орган опіки та піклування
зобов'язаний негайно повідомити
прокурора та у семиденний строк після
постановлення рішення звернутися до
суду з позовом про позбавлення батьків
чи одного з них батьківських прав або
про відібрання дитини від матері,
батька без позбавлення їх батьківських
прав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, є батьком
неповнолітньої дитини
ОСОБА_3,16.09.1999року народження, про що
свідчить Свідоцтво про
народження.(а.с.4)

Згідно акту обстеження матеріально
побутових умов від 26.11.2012року в будинку
де мешкає відповідач чисто, охайно, для
дитини є окрема кімната, умови для
проживання дитини створені.

Позивач в підтвердження
позовних вимог про відібрання дитини
від батька без позбавлення його
батьківських прав, послався на те, що
відповідач зловживає спиртними
напоями та наркотичними засобами, не
займається вихованням і утриманням
своєї доньки. Не працює та не має
достатніх коштів для створення
належних умов для виховання та
розвитку дитини. Але доказів в
підтвердження своїх вимог суду не
надав.

До адміністративної
відповідальності за ухилення від
виховання дитини не притягувався. Має
бажання, щоб донька проживала разом з
ним та має намір піклуватися про неї
належним чином.

Суд критично ставиться до пояснень
представника позивача,щодо
зловживання спиртними напоями
відповідача та ведення аморального
способу життя, оскільки вони не найшли
своє підтвердження в судовому
засіданні. Крім того позивач не надав
суду доказів що життю і здоров'ю дитини,
через недостатність коштів і через
особисті якості батька, неспроможній
забезпечувати дитину належним
харчуванням, одягом, підтримувати
належні санітарні умови, належним
чином дбати про здоров'я дітей, а також
забезпечувати дитині соціальну
адаптацію та справляти на неї
відповідний виховний вплив, і що така
ситуація була небезпечною для життя,
здоров'я та морального виховання
дитини.

Батько дитини доводив, що ніколи не
вчиняв зазначеного і що немає доказів
того, що умови виховання його доньки є
справді небезпечними.

Суд не бере як доказ
висновок органу опіку та піклування
адміністрації Заводського району
служби у справах дітей про доцільність
відібрання неповнолітньої ОСОБА_3 у
відповідача без позбавлення
батьківських прав від 29.11.2012 року № 1646,
оскільки він суперечить дослідженим в
судовому засіданні іншим доказам.

Відповідно до ст.11 Закону №
2402-111 "Про охорону дитинства", сім'я є
природним середовищем для фізичного,
духовного, інтелектуального,
культурного, соціального розвитку
дитини, її матеріального забезпечення
і несе відповідальність за створення
належних умов для цього. Кожна дитина
має право на проживання в сім'ї разом з
батьками або в сім'ї одного з них та на
піклування батьків. Право дитини на
отримання належного сімейного
виховання виникає у неї з моменту
народження. А підстави про відібрання
дитини від батька без позбавлення його
батьківських прав передбачені ст.170 СК
України. Та обставина, що батько не
працює, не має власного житла та не
має достатніх коштів не може слугувати
підставою для відібрання дитини від
батька без позбавлення його
батьківських прав.

Згідно ст. 17 Закону України
від 23 лютого 2006 року № 3477-1У «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини суди застосовують при
розгляді справ Конвенцію та практику
суду як джерело прав. Згідно п.п.58-60
рішення Європейського суду з прав
людини у справі «Савіни проти
України», Суд, зауважив, що
витребувана конкретна інформація у
цьому зв'язку могла б допомогти
визначити, чи виконали відповідні
органи свій конвенційний обов'язок зі
збереження єдності сім'ї і чи дослідили
вони достатнім чином ефективність менш
суворих альтернативних заходів перед
тим, як клопотати про відібрання дітей
від батьків. А національні органи
обґрунтовували своє рішення про
відібрання дітей від батьків, ці
аргументи не були достатніми для
виправдання такого серйозного
втручання в сімейне життя заявників.

Як свідчать матеріали
справи, відповідач дбає про виховання
доньки, та намагається створити
належні умови для проживання та
виховання її, з урахуванням
матеріального забезпечення, а також
робить все для того, щоб донька
проживала разом з ним і виховувалась в
сім'ї.

У зв'язку з наведеним вище,та
враховуючи думку неповнолітньої
ОСОБА_3,яка під час слухання справи
виявила бажання мешкати разом зі своїм
батьком,відповідачем по справі,Суд
приходить до висновку, про те, що
підстав про відібрання дитини від
батька без позбавлення його
батьківських прав не виявлено, а тому
позовна заява органу опіки і
піклування виконкому Миколаївської
міської ради не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.
10,11,57-60,208,209,213-215,218 ЦПК України, суд -,

В И Р І Ш И В:

Відмовити органу опіки та піклування
виконкому Миколаївської міської ради в
інтересах неповнолітньої дитини
ОСОБА_3 в задоволенні позову до ОСОБА_2
про відібрання дитини без позбавлення
батьківських прав .

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області відповідно до ст.294 ЦПК України.

Суддя

М.М.Войнарівський

12.08.2013