Справа: 164/1738/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2013 року.
Смт. Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської
області в складі:

головуючого - судді Токарської І.С.,

при секретарі Матвійчук Н.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Маневичі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

11.11.2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд із
вказаним позовом, який обґрунтував тим,
що 10.11.2010 року позивач на прохання
відповідача ОСОБА_3, жителя с.
Старосілля Маневицького району, надав
йому борг у сумі 500 гривень. Цей борг
відповідач зобов'язався повернути до
1.01.2011 року, про що написав власноручно
розписку про отримання та зобов»язання
повернути грошові кошти. У вказаний
термін та на даний час ОСОБА_3 борг не
повернув. Позивач неодноразово
звертався до відповідача з проханням
добровільно повернути гроші, проте
останній не реагував на це, а, навпаки,
свідомо ухилявся від їх повернення, а
тому ОСОБА_2 подав до суду позов, який
просив позов задовольнити та стягнути
з ОСОБА_3 500 гривень боргу і судові
витрати по справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
позов підтримав із наведених у ньому
підстав та просив задовольнити
повністю.

Відповідач ОСОБА_3 позов заперечив,
просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши письмові докази у справі,
суд дійшов висновку про задоволення
позову з наступних підстав.

Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог закону і в
установлений строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 545 ЦК України
прийнявши виконання зобов'язання,
кредитор повинен на вимогу боржника
видати йому розписку про одержання
виконання частково або в повному
обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Судом установлено, що 10.11.2010 року ОСОБА_2
надав ОСОБА_3 грошову позику в сумі 500
гривень з кінцевим терміном повернення
- 1.01.2011 року, у зв'язку з чим між
сторонами виникли зобов'язальні
відносини і відповідач взяв на себе
обов'язок їх виконання (а.с.3).

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_3 пояснив, що він хотів взяти в
борг у ОСОБА_2 в магазині пачку цигарок,
а тому позивач заставляв написати
розписку про позику в сумі 1000 гривень,
проте він не погоджувався на таку суму,
а тому написав розписку про те, що
отримав 500 гривень, які зобов»язується
повернути до 1.01.2011 року, хоча в
дійсності кошти не отримував. Також
доповнив, що вже нічого не винен
позивачу, оскільки вже давно
відпрацював йому ці гроші, зокрема,
випасав худобу та допомагав по
господарству. В подальшому взагалі
заперечував написання розписки.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засідання
пояснила, що її чоловік ОСОБА_3 у
позивача грошей не позичав і розписку
про отримання коштів не писав.

Позивач ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_3
неодноразово йому допомагав по
господарству, випасав худобу, за що
отримував продукти харчування та
допомогу у сільськогосподарських
роботах. Коли ОСОБА_3 звернувся до нього
з проханням позичити кошти в сумі 500
гривень, то він не відмовив, але
попросив написати про це розписку із
зобов»язанням повернути до 1.01.2011 року.
Відповідача до написання розписки він
не примушував, ОСОБА_3 писав її
добровільно.

Свідок ОСОБА_5 підтвердила пояснення
позивача, зазначила, що про позику
ОСОБА_3 дізналася від свого чоловіка
ОСОБА_2 Застерігала позивача, що
відповідач не поверне кошти, оскільки
від знайомих неодноразово чула, що
ОСОБА_3 не повертає людям позичені
гроші, тоді ОСОБА_2 розповів їй про
написану відповідачем розписку.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Згідно статті 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Судом не приймаються до уваги
пояснення ОСОБА_3 з приводу того, що
розписка ним була написана під
примусом ОСОБА_2, оскільки, всупереч
вимогам статті 60 ЦПК України,
відповідно до якої кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, відповідачем
не доведені належними доказами
заперечення щодо позову, а тому, беручи
до уваги те, що, в порушення статей 526, 530,
1049 ЦК України відповідач ОСОБА_3 борг не
повернув, суд приходить висновку про
задоволення позову.

Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
ОСОБА_6 підлягає стягненню 229 гривень 40
копійки судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 88, 215 ЦПК
України, на підставі ст. ст. 526, 530, 545, 1046,
1047, 1049 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 500
(п'ятсот) гривень боргу та 229 (двісті
двадцять дев'ять) гривень 40 копійок
судового боргу.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
Волинської області через Маневицький
районний суд Волинської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Маневицького районного
суду І.С.
Токарська