Справа № й 716/777/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2013 Заставнівський районний суд
Чернівецької області в складі:

головуючого судді – Угриновської Л.Я.

при секретарі – Вікторівській Д.Я.

за участю представника позивача –
ОСОБА_1,

відповідача- Мінтянського І.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Заставна
цивільну справу за позовом
департаменту соціального захисту
населення Чернівецької обласної
державної адміністрації до ОСОБА_2 про
повернення автомобіля, отриманого
інвалідом як гуманітарну допомогу, -

В С Т А Н
О В И В :

Позивач департамент соціального
захисту населення Чернівецької
обласної державної адміністрації
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2
про повернення їм автомобіля "VOLKSWAGEN
PASSAT", кузов №WVWZZZ3BZXE183692. В обгрунтування
позову посилається на те, що згідно
рішення комісії з питань гуманітарної
допомоги при Кабінеті Міністрів
України №26/ГД-2666/К від 17.11.2005 року
інваліду II групи Великої Вітчизняної
війни ОСОБА_3 було передано автомобіль
марки "VOLKSWAGEN PASSAT", кузов №WVWZZZ3BZXE183692, як
гуманітарну допомогу, з правом
передачі керування онуку ОСОБА_2 , без
права продажу, дарування або передачі
іншій особі. 28.01.2012 року ОСОБА_3 помер.
Згідно з вимогами абз. 7 п. 41 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 19 липня 2006 року
№999, який визначає особливості
забезпечення інвалідів автомобілями,
визнаними гуманітарною допомогою,
після смерті інваліда автомобіль,
отриманий як гуманітарна допомога,
крім випадків, зазначених в абзацах 1 - 5
п. 16 цього ж Порядку, повертається
(вилучається) Головним управлінням
праці та соціального захисту населення
і здається підприємству, що здійснює
заготівлю та переробку металобрухту,
або видається в порядку черговості
інваліду, який перебуває на обліку.
Проте відповідач ОСОБА_2 є володільцем
чужого майна та всупереч зазначеним
вимогам закону відмовляється
повернути вказаний автомобіль
позивачу, а тому просив задовольнити
позов.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, обгрунтувала їх
вищенаведеним.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнав, вважає його
безпідставним. Вказав, що на час
отримання ОСОБА_3 автомобіля, як
гуманітарну допомогу, діяв п.37 "Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями"
від 08.09.1997 року, яким передбачено
залишення автомобіля членам сім"ї
після його смерті. На даний час позивач
керується вимогами п.41 "Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями"
в редакції постанови КМУ від 19.07.2006
року №999, згідно якого автомобіль,
отриманий як гуманітарна допомога
після смерті інваліда повертається
головному управлінню праці та
соціального захисту населення. Вважає,
що при вирішенні спору слід керуватись
вимогами закону , які діяли на час
надання автотомобіля. Крім того
позивач посилається на те, що ОСОБА_3
отримав автомобіль "VOLKSWAGEN PASSAT", як дар
від ОСОБА_4, котрий проживав в Берліні,
Німеччина. В своїх пропозиціях
останній вказав, що у разі смерті
ОСОБА_3 подарований автомобіль
передати йому, як внуку останнього.

Судом встановлено, що рішенням комісії
з питань гуманітарної допомоги при
Кабінеті Міністрів України №26/ГД-2674/К
від 15 грудня 2005 року інваліду II групи
Великої Вітчизняної війни ОСОБА_3 було
надано автомобіль “VOLKSWAGEN PASSAT", кузов
№WVWZZZ3BZXE183692, як гуманітарну допомогу, з
правом передачі керування онуку
ОСОБА_2, без права продажу, дарування
або передачі іншій особі . Даний
автомобіль був переданий йому на
підставі акту від 02.12.2005 року. Згідно
зобов’язання від 02.12.2005 року ОСОБА_3
попереджений про бережну і правильну
експлуатацію та зберігання автомобіля,
а також ознайомлений з п. 38 “Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями”,
затвердженого постановою КМУ від 08.09.1999
року №999.

Відповідно до п.2 мотивувальної частини
рішення Конституційного Суду України
від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа про
зворотну дію в часі законів та інших
нормативно-правових актів), згідно з
якими дію нормативно-правового акту в
часі слід розуміти так, що вона
починається з моменту набрання цим
актом чинності, тобто до події, факту
застосовується той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час якого
вони стали або мали місце.

28.01.2012 року ОСОБА_3 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії І-МИ №101863 від 30.01.2012 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України
“Про гуманітарну допомогу”
бухгалтерський облік гуманітарної
допомоги та відповідна звітність
здійснюються отримувачами
гуманітарної допомоги та набувачами
гуманітарної допомоги (юридичними
особами) у порядку, встановленому
Міністерством фінансів України. У разі
відсутності обліку щодо отримання та
цільового використання гуманітарної
допомоги вона вважається використаною
не за цільовим призначенням.

Тобто, передача або продаж
гуманітарної допомоги іншій особі
тягне за собою втручання в умови
благодійності, використання
гуманітарної допомоги здійснюється не
за цільовим призначенням, а тому
автомобіль не може бути переданий у
володіння іншій особі чи проданий (в
тому числі в успадкування іншій особі).
Транспортний засіб, раніше визнаний
гуманітарною допомогою, може бути
відчужений або переданий у володіння,
користування, розпорядження зі сплатою
передбачених законодавством податків
та зборів, за умови прийняття Комісією
з питань гуманітарної допомоги при
Кабінеті Міністрів України
відповідного рішення.

Департамент соціального захисту
населення Чернівецької ОДА відповідно
до ч.3 розпорядження Чернівецької ОДА
від 31.05.2012 року №353-р є правонаступником
Головного управлення праці та
соціального захисту населення
Чернівецької ОДА та є отримувачем
гуманітарної допомоги. Спірний
автомобіль перебуває на його
бухгалтерському обліку і щоквартально
подається звітність про використання
та розподіл гуманітарної допомоги,
смерті інвалідів, які отримали
автомобілі як гуманітарну допомогу та
відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України
“Про гуманітарну допомогу” має ті
самі права на її використання, що і
набувач гуманітарної допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи на
час смерті ОСОБА_3 , якому автомобіль
був наданий як гуманітарна допомога,
тобто на момент виникнення спірних
правовідносин і заявлених вимог про
повернення спірного автомобіля діяв
Порядок забезпечення інвалідів
автомобілями, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 19 липня
2006 року № 999, що набув чинності 09 серпня
2006 року. Пунктом 41 вказаного Порядку
автомобіль, отриманий як гуманітарна
допомога, після смерті інваліда
повертається (вилучається) Головному
управлінню праці та соціального
захисту населення і здається
підприємству, що здійснює заготівлю та
переробку металобрухту або видається в
порядку черговості інваліду, який
перебуває на обліку.

Відповідач ОСОБА_2 на сьогоднішній
день, користується згаданим
автомобілем і відмовляється в
добровільному порядку повернути його
позивачу.

Статтею 11-1 Закону України “Про
гуманітарну допомогу” передбачено, що
після смерті інваліда, дитини-інваліда
автомобіль, визнаний гуманітарною
допомогою, яким інвалід був
забезпечений через органи праці та
соціального захисту населення і
користувався менше 10 років, може бути
переданий у власність одному із членів
сім'ї за рішенням Комісії з питань
гуманітарної допомоги при Кабінеті
Міністрів України за умови сплати
податків і зборів за ставками, діючими
на день здійснення митного оформлення
автомобіля. У разі несплати членом
сім'ї інваліда, дитини-інваліда
податків і зборів (обов'язкових
платежів) автомобіль повертається
(вилучається) органам праці та
соціального захисту населення у
порядку та на умовах, що визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Згідно довідки-розрахунку залишкова
вартість спірного автомобіля складає
22506,17 грн..

Відповідачем ОСОБА_2 податки та збори
(обов'язкові платежі) за спірний
автомобіль не сплачені, рішення
Комісії з питань гуманітарної допомоги
при Кабінеті Міністрів України про
передачу спірного автомобіля
відповідачу відсутнє, а отже спірний
автомобіль підлягає поверненню
позивачу, як отримувачу гуманітарної
допомоги.

Враховуючи дослідженні докази по
справі, суд вважає, що позов доведений
та підлягає задоволенню в повному
обсязі.

У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України,
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Тому з відповідача належить стягнути
також судові витрати понесені
позивачем по сплаті судового збору .

Керуючичь ЗУ “Про гуманітарну
допомогу”, рішенням Конституційного
Суду України від 09 лютого 1999 року
№1-рп/99, ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223
ЦПК України, суд,-

В И Р І
Ш И В :

Позов задовольнити.

Зобов’язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 повернути
Департаменту соціального захисту
населення Чернівецької обласної
державної адміністрації автомобіль
“VOLKSWAGEN PASSAT", кузов №WVWZZZ3BZXE183692, 1998 року
випуску, об’єм двигуна 1595 см. куб.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь
Чернівецького обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
судові витрати понесені ним по сплаті
судового збору в розмірі 225,06 грн..

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя