Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"26" листопада 2013 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Державного підприємства «Укржитлосервіс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних,

в с т а н о в и в:

Державне підприємство «Укржитлосервіс», звертаючись з позовом до суду, відповідно до заявлених позовних вимог, просить суд: «Стягнути солідарно на користь ДП «Укржитлосервіс» з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за спожиті послуги в сумі 14490 (чотирнадцять тисяч чотириста дев'яносто) грн. 98 коп. Стягнути солідарно на користь ДП «Укржитлосервіс» з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 3% річних та інфляційну складову боргу сумою 1393, 86 грн. Стягнути солідарно на користь ДП «Укржитлосервіс» з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 229 грн. 40 коп.» (а.с.1-4)

Представник позивача Сапсай С.В. в судове засідання не з'явилась про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с. 28)

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресою, вказаною в позовній заяві, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили.

На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно п.35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Як убачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 та членам його сім'ї ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, в рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло видане Бюро по приватизації виробничого житлового фонду експлуатаційного управління Господарського управління КМ України 16 березня 2000 року за НОМЕР_1 (а.с. 10)

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла - ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується відомостями внесеними до картки прописки форма «А», у зв'язку з чим, останню знято з реєстраційного обліку Дніпровським РУГУ МВС України у м. Києві з 25.08.2011 року. (а.с. 15)

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою №488 б/д (форма №3), з місця проживання про склад сім'ї і прописки, складеної Державним підприємством «Укржитлосервіс». (а.с.13)

17 березня 2000 року між Виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним управлінням Кабінету міністрів України, в особі начальника управління Романенка В.О., та ОСОБА_1 було укладено Договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до п. 2.2.3 даного договору, ОСОБА_1 зобов'язується не пізніше останнього дня поточного місяця вносити плату на рахунок «Власника будинку» за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будинку, технічне обслуговування будинку відповідно загальній площі квартири, на ремонт відповідно відновленої вартості квартири, а також за комунальні послуги та інші послуги. (а.с. 11-12)

Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу Української РСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Відповідно до вимог ст. 64 ч.1, ст. 156 Житлового кодексу України - повнолітні члени сім'ї наймача/власника житлового приміщення, проживаючими разом з ним, користуються нарівні з наймачем/власником усіма правами та несуть усі обов'язки по сплаті житлово-комунальних послуг, що випливають з договору найму жилого приміщення, несуть солідарну з наймачем/власником житлового приміщення майнову відповідальність по зобов'язанням, що випливають із зазначеного договору відповідно до діючого законодавства.

Як підтверджується наявними у справі доказами, за період з 30.09.2009 року по 31 серпня 2013 року у відповідачів виникла заборгованість перед підприємством позивача по оплаті за житлово-комунальні послуги в розмірі 14490,98 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість по квартплаті та комунальним послугам, яка приєднана до матеріалів справи, ці обставини не спростовані відповідачами, які не скористались процесуальним правом надати належні та допустимі докази в порядку ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України.

Разом з тим правовідносини, що виникли між сторонами з надання житлово-комунальних послуг, регулюються спеціальними правовими нормами, які мають пріоритет у застосування в порівняні із основними нормами права.

Так, перераховані спеціальні норми не передбачають права заявника на стягнення заборгованості із урахуванням трьох відсотків річних та індексу інфляції, (передбачено нарахування виключно пені), натомість, ст. 22 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачає виключне право надавача послуги пред'явлення вимоги про оплату наданої послуги від виконавця. По відношенню до правовідносин пов'язаних із надавання житлово-комунальних послуг, Закон і договір не передбачає можливості застосування загальної цивільно-правових санкцій за невиконання грошового зобов'язання, таких як стягнення трьох відсотків річних ті індексу інфляції.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідачів ОСОБА_1, та ОСОБА_2 інфляційних витрат та три відсотки річних від простроченої суми, у зв'язку з несвоєчасною оплатою заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги на підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахована позивачем в розмірі 1393,86 грн., оскільки між сторонами у справі не виникли цивільно-правові відносини з приводу виконання грошового зобов'язання, крім того, з наданого позивачем розрахунку, вбачається, що станом на 01.09.2013 року інфляційна складова боргу становить - 493, 01 грн., а три відсотків річних, нараховані позивачем в період з 01.11.2009 року по 31.08.2013 року, становлять суму 900,85 грн., разом з тим, виходячи зі змісту поданого розрахунку заборгованості по квартирній платі та комунальним послугам, з урахуванням втрат від інфляції та 3% річних, залишається незрозумілою методика нарахування, та підстави стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції, в сумі - 1393,86 грн.

З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов Державного підприємства «Укржитлосервіс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, з урахуванням інфляційних витрат та 3 % річних, підлягає задоволенню частково, суд присуджує стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Державного підприємства «Укржитлосервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 14490,98 грн., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Державного підприємства «Укржитлосервіс» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 229,40 грн., тобто по 114,70 грн. з кожного відповідача, які сплачено позивачем при зверненні з даним позовом до суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.68 Житлового кодексу України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, ст. ст. 10, 11, 58, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов Державного підприємства «Укржитлосервіс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних, задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Державного підприємства «Укржитлосервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 14490 (чотирнадцять тисяч чотириста дев'яносто) грн. 98 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Укржитлосервіс» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 114 (сто чотирнадцять) грн. 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державного підприємства «Укржитлосервіс» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 114 (сто чотирнадцять) грн. 70 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10-ти днів з дня отримання її копії.

С у д д я