Справа № 382/1990/13-ц Головуючий у І
інстанції Кисіль О.А. Провадження №
22-ц/780/6909/13 Доповідач у 2
інстанції ПоліщукКатегорія 21
УХВАЛА

Іменем України

17 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Поліщука М.А.,

суддів: Малорода О.І., Ігнатченко Н.В.,

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Яготинського
районного суду Київської області від 21
жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Засупоївське»,
треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання частково недійсними
розпорядження органу приватизації,
свідоцтва про право власності та
визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

В вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом, який згодом
уточнивши, просив визнати частково
недійсним розпорядження органу
приватизації від 03.08.1992 року про
передачу у спільну часткову власність
в рівних частках ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_1,
визнати частково недійсним свідоцтво
про право власності на житло від 02.02.1998
року про передачу в спільну часткову
власність в рівних частках ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_7 вказаної
квартири, визнати за ним право
власності в порядку приватизації на ?
частини вказаної квартири.

В обґрунтування своїх вимог зазначав,
що рішенням виконавчого комітету
Засупоївської сільської ради народних
депутатів від 17.07.1992 року йому, як
ліквідатору аварії на ЧАЕС, передано у
власність ? частини житлового будинку
по АДРЕСА_1. В липні 1992 року він
звернувся до КСП «Першого травня» із
заявою щодо оформлення передачі у
приватну власність вказаної квартири,
в якій зазначив себе і ще трьох членів
своєї сім'ї: дружину - ОСОБА_5 та дітей
ОСОБА_4, ОСОБА_2. Проте в розпорядженні
органу приватизації від 03.08.1992 року
зазначено доньку його дружини не
ОСОБА_2, а ОСОБА_2, і п'ять осіб, а не
чотири, п'ятою особою зазначена ОСОБА_7.
У ОСОБА_2 є донька, але її ім'я ОСОБА_7,
яка народилась у ІНФОРМАЦІЯ_1.
Свідоцтво про право власності на житло
було видане 02.02.1998 року, в якому
зазначені ті самі особи, що і в
розпорядженні. Також зазначав, що про
недійсність свідоцтва та
розпорядження дізнався лише після
отримання копії ухвали про відкриття
провадження у іншій справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання
права власності на спадкове майно.

Рішенням Яготинського районного суду
Київської області від 21 жовтня 2013 року
в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про задоволення позову,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне тлумачення діючого
законодавства, порушення і
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає із слідуючих підстав.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог суд першої інстанції виходив із
відсутності правових підстав
задоволення позову.

Судом не встановлено підстав для
визнання частково недійсними
розпорядження органу приватизації та
свідоцтва про право власності на житло.
Та обставина, що позивачу не було
відомо до часу звернення в суд, про
наявність даного розпорядження і
свідоцтва про право власності не
знайшла свого підтвердження.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції
зроблений на підставі повного та
об'єктивного дослідження наданих
сторонами доказів та відповідає
вимогам закону.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
передбачених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 17.07.1992 року
рішенням виконавчого комітету
Засупоївської сільської ради
Яготинського району Київської області,
ОСОБА_4 як ліквідатору наслідків аварії
на ЧАЕС було передано у власність ?
частину житлового будинку, що
розташований по АДРЕСА_1.

03.08.1992 року органом приватизації - КСП
« 1Травня» видано розпорядження №7
про передачу в спільну часткову
власність в рівних частках ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_7 квартири
АДРЕСА_1

02 лютого 1998 року позивачу та членам
його сім'ї: ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2
та ОСОБА_7 на підставі розпорядження
органу приватизації №7 від 03.08.1992 року
було видане свідоцтво на право
власності на вказане житло.

Станом на 1992 рік ОСОБА_2 проживала у
вказаній квартирі, а з 1993 року по 1999 рік
у вказаній квартирі проживала також і
її донька ОСОБА_7, що підтверджується
довідками в матеріалах справи.

Документи про приватизацію даного
будинку ліквідаційній комісії СГ ТОВ
«Засупоївське» - органом приватизації
КСП «Перше травня» не передавалися.

Крім цього, як вбачається із
матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_5 і після її смерті
відкрилась спадщина на належну їй 15
частку у праві власності на
квартируАДРЕСА_1.

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулася в
суд із з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_4
про визнання права власності на
спадкове майно.

Рішенням Яготинського районного суду
Київської області від 12 листопада 2013
року встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належала згідно свідоцтва на право
власності на житло від 2 лютого 1998 року
ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_7
в рівних частках.

Визнано за ОСОБА_2 право власності
на 110 частку квартири АДРЕСА_1.

Вказане рішення в установленому
законом порядку набрало законної
сили.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Та обставина, що у розпорядженні
органу приватизації від 03.08.1992 року про
передачу в спільну часткову власність
в рівних частках ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_1 та у
свідоцтві про право власності на житло
від 02.02.1998 року вказана ОСОБА_7, а
насправді її ім.'я не ОСОБА_7, а
ОСОБА_7 не можуть бути підставою
визнання їх недійсними.

Крім цього, в матеріалах справи є
копія свідоцтва про право власності
на житло від 02.02.1998 року, в якому
20.07.2006року застережено виправлення у
найменуванні особи ОСОБА_7: слово
«ОСОБА_7» виправлено на «ОСОБА_7».
(а.с.30).

З врахуванням встановлених обставин,
доказів сторін на
підтвердження-заперечення позову, суд
прийшов до законного і
обгрунтованого висновку про відмову
в позові за необґрунтованістю і
недоведеністю позовних вимог

Колегія суддів вважає, що посилання
позивача та апелянта на те, що
ОСОБА_7 неправомірно включена в
розпорядження органу приватизації від
03.08.1992 року та у свідоцтво про право
власності на житло від 02.02.1998 року з
тих підстав, що вона народилась 3
червня 1993 року, тобто після видання
оскаржуваного розпорядження,
частково заслуговують на увагу в
частині позовних вимог про визнання
частково недійсним розпорядження
органу приватизації від 03.08.1992 року.

Проте оскільки позивач звернувся із
вказаним позовом в суд в вересні 2013
року, тобто з пропуском
встановленого законом трирічного
строку позовної давності, в судовому
засіданні до ухвалення рішення суду
ОСОБА_2 заявила клопотання про
застосування позовної давності, то
з врахуванням вимог ст..267 ч.3,4 ЦК
України колегія суддів рахує
можливим відмовити в позові в цій
частині вимог за спливом позовної
давності.

Інші доводи апеляційної скарги про
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
тлумачення діючого законодавства,
порушення і неправильне застосування
норм матеріального і процесуального
права є необґрунтованими і не
впливають на законність і
обґрунтованість рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Яготинського районного суду
Київської області від 21 жовтня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: