ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2013 р. Дарницький районний суд
м. Києва в складі:

головуючого судді
КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі
ПАРХОМЕНКО А.М.

за участю

позивача
ОСОБА_1;

відповідача
не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом
про розірвання шлюбу, посилаючись на
те, що спільне життя з відповідачем не
склалося через різні погляди на життя,
відсутності взаєморозуміння в
подружньому житті. Вони не ведуть
спільного господарства та не
підтримують шлюбні стосунки. Подальше
спільне проживання та збереження шлюбу
неможливі.

Ухвалою суду від 16 серпня 2013 року
відкрито провадження у даній справі та
призначено її до розгляду.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала і просила їх
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечував та
просив суд надати строк на примирення.

Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу
України (далі по тексту - СК України) суд
вживає заходів щодо примирення
подружжя, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 21.12.2007 № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» визначено, що проголошена
Конституцією України охорона сім'ї
державою полягає, зокрема, в тому, що
шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей. Із цією метою суди
повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК
України вжиття судом заходів щодо
примирення подружжя застосовується у
випадку відсутності згоди одного з них
на розірвання шлюбу за ініціативою
однієї зі сторін або суду у формі
відкладення розгляду справи слуханням
та надання сторонам строку на
примирення.

Враховуючи вищезазначене, суд ухвалою
від 05 вересня 2013 року зупинив
провадження у даній цивільній справі
та надав сторонам строк для примирення
до 05 листопада 2013 року.

Ухвалою суду від 05 листопада 2013 року
відновлено провадження у даній справі
та призначено її до розгляду на 20
листопада 2013 року.

В судове засідання після відновлення
провадження у справі з'явилася позивач,
просила суд шлюб розірвати,
посилаючись на те, що подальше спільне
проживання та збереження шлюбу
неможливі.

Відповідач в судове засідання, яке
відбулось 20 листопада 2013 року не
з'явився, про день та час розгляду
справи був повідомлений належним
чином, внаслідок чого, суд відкладав
розгляд справи на 12 грудня 2013 року.

12 грудня 2013 року відповідач повторно не
з'явився в судове засідання, про день та
час розгляду справи був повідомлений
належним чином, надіславши клопотання
про відкладення розгляду справи, при
цьому не надавши відповідних доказів
поважності причин неявки. Однак згідно
вимог ст. 169 Цивільного процесуального
кодексу України (далі по тексту - ЦПК
України) суд відкладає розгляд справи у
разі неявки в судове засідання сторони
або будь-кого з інших осіб, які беруть
участь у справі, оповіщених у
встановленому порядку про час і місце
судового розгляду, якщо вони
повідомили про причини неявки, які
судом визнані поважними.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод кожен при вирішенні судом
питання щодо його цивільних прав та
обов'язків має право на судовий розгляд
упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення
Європейського суду з прав людини від
08.11.2005р. у справі «Смірнова проти
України»).

Враховуючи те, що відповідач в судове
засідання не з'явився, свого
представника не направив, про час і
місце судового розгляду був оповіщений
у встановленому порядку, доказів
поважності причин неявки не надав та в
силу того, що судовий розгляд
здійснюється упродовж розумного
строку, суд вважає за можливе
розглядати справу на підставі наявних
у ній даних та доказів.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає встановленим наступні
обставини.

Сторони перебувають в шлюбі з 30 вересня
2000 року, який було зареєстровано
Лівобережним відділом реєстрації
шлюбів м. Києва з Державним Центром
розвитку сім'ї, актовий запис № 1065. Від
шлюбу мають неповнолітнього сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтво про його
народження серії НОМЕР_1.

Судом встановлено, що між подружжям
тривалий період часу виникали
непорозуміння та спільне життя в них не
склалось у зв'язку з різними поглядами
на життя. Вони не ведуть спільного
господарства та не підтримують шлюбні
стосунки.

Відповідно до стст. 21, 24 СК України
шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, зареєстрований у державному
органі реєстрації актів цивільного
стану. Шлюб ґрунтується на вільній
згоді жінки та чоловіка. Примушування
жінки та чоловіка до шлюбу не
допускається.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи встановлені обставини, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу підлягають задоволенню, оскільки
збереження шлюбу суперечитиме
інтересам обох сторін та інтересам
дитини.

Крім того, судом встановлено, що спорів
про поділ майна та місце проживання
неповнолітньої дитини між сторонами на
даний час не існує. Дитина буде
проживати з позивачем.

Судові витрати відповідно до ст. 88
Цивільного процесуального кодексу
України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
стст. 21, 24, 110, 111, 112 Сімейного кодексу
України, стст. 88, 208, 214, 215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 30 вересня 2000 року
Лівобережним відділом реєстрації
шлюбів м. Києва з Державним Центром
розвитку сім'ї, актовий запис № 1065, між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у сумі 114,70 грн.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення. У
разі якщо рішення було проголошено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

СУДДЯ:
КАЛІУШКО Ф.А.