Справа № 450/3418/13-ц Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

/ЗАОЧНЕ/

"18" листопада 2013 р.Пустомитівський
районний суд Львівської області в
складі головуючого - судді:Кукси Д. А.
при секретарі:Оленич О. І.розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в місті Пустомити цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
встановлення факту належності
правовстановлюючого документу та
визнання права власності на спадкове
майно за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в
якому просить встановити юридичний
факт в тому, що державний акт на право
приватної власності на землю, площею
0,1061 га для ведення особистого
підсобного господарства, що виданий
Лисиничівською сільською радою 25.01.2002
року і зареєстрований в книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №1474 на прізвище
ОСОБА_5, належить ОСОБА_5 та визнати за
нею право власності в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на:

- 1/2 ідеальну частку
індивідуального житлового будинку
АДРЕСА_1, який перебуває у приватній
спільній частковій власності;

- земельну ділянку площею 0,1061 га,
розташована у АДРЕСА_2, переданої для
ведення особистого селянського
господарства, згідно державного акту
на землю, що зареєстрований у книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за №1474.

В обґрунтування своїх вимог позивач
покликається на такі обставини:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 - дід
позивачки. За життя ОСОБА_5 склав
заповіт, яким житловий будинок заповів
позивачці ОСОБА_3, який, як вказує
позивач, не змінений і не скасований.

У склад його спадщини увійшло майно,
яке складалося із: 1/2 частини
індивідуального житлового будинку по
АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею
0,1061 га, що розташована на території
Лисиничівської сільської ради.

Позивач вказує, що згідно довідки
сільської ради №290 від 28.08.2013 року
вбачається, що житловий будинок по
вул.Злуки, 10 в с.Підбірці згідно
погосподарських книг села облікується
за ОСОБА_5 та вказує що цей запис
власника будинковолодіння на прізвище
«ОСОБА_5» не відповідає дійсності,
оскільки достовірне прізвище її діда
«ОСОБА_5». Через це обліковий апарат
Лисиничівської сільської ради в
наступному періоді подав документ на
виготовлення державного акту на землю,
де прізвище знову записане помилково
«ОСОБА_5». Позивач вважає, що цей
правовстановлюючий документ слід
вважати належним особі «ОСОБА_5».

Позивач на день смерті ОСОБА_5, впродовж
шести місяців після його смерті і на
даний час є зареєстрованою і постійно
живе за місцем смерті спадкодавця.
Позивачка вважає себе такою, що
прийняла спадщину, але не звернулася до
нотаріальної контори на предмет
отримання свідоцтва про право на
спадщину, оскільки передбачено, що
видача свідоцтва про право на спадщину
на майно, яке підлягає реєстрації,
проводиться нотаріусами після подання
правовстановлюючого документу щодо
належності майна спадкодавцю, але
такого документу немає, а тому спадкова
справа не заводилася.

На підставі наведеного позивач просить
позов задоволити.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явилася, однак від неї надійшла заява,
в якій вона позов підтримує в повному
обсязі та просить суд справу слухати у
її відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилася, однак від неї надійшла
заява, в якій вона позов визнає та
просить суд справу слухати у її
відсутності.

Розгляд справи здійснювався за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197
ЦПК України.

Проаналізувавши покази позивача та
матеріали справи, дослідивши докази у
справі у їх сукупності, суд прийшов до
переконання, що обставини на які
покликається позивач у позовній заяві,
як на підстави для задоволення
заявлених позовних вимог, знайшли своє
підтвердження у представлених суду
доказах.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_5 - дід позивачки, що
стверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, видане 27.05.2009 року
Лисиничівською сільською радою
Пустомитівського району Львівської
області актовий запис №27 та він за
свого життя в нотаріальному порядку
05.08.1998 року у Лисиничівській сільській
раді Пустомитівського району
Львівської області склав заповіт, яким
житловий будинок заповів своїй внучці
ОСОБА_3, який не змінений та не
скасований, про що є відповідний запис
на тексті заповіту від 15.02.2010 року
секретарем виконкому сільської ради.
Прізвище «ОСОБА_3» позивачем змінено на
«ОСОБА_3» після реєстрації шлюбу, про що
вказує свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2,
видане 14.10.2008 року Лисиничівською
сільською радою Пустомитівського
району Львівської області, актовий
запис №27.

У склад спадщини після смерті ОСОБА_5
увійшло: 1/2 частини індивідуального
житлового будинку по АДРЕСА_1, що
стверджується довідкою №290 від 28.08.2013
року, виданою Лисиничівської сільської
ради Пустомитівського району
Львівської області та земельна ділянка
площею 0,1061 га, що розташована на
території Лисиничівської сільської
ради Пустомитівського району
Львівської області, призначена для
ведення особистого підсобного
господарства, що стверджується
державним актом на право приватної
власності на землю серії І-ЛВ №055348, що
виданий Лисиничівською сільською
радою Пустомитівського району
Львівської області 25.01.2002 року.

Судом встановлено, що позивач на день
смерті та впродовж шести місяців після
смерті ОСОБА_5 проживав та на даний час
проживає за місцем смерті спадкодавця,
про що вказує довідка №1241 від 26.09.2013
року, видана виконавчим комітетом
Лисиничівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області.

У відповідності до ст.1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 ЦК України,
він не заявив про відмову від неї, тобто
позивач фактично прийняла спадщину та
вступила в управління спадковим
майном.

Із технічного паспорта на садибний
житловий будинок, що виданий ОКП
Львівської обласної ради «БТІ та ЕО»
від 23.08.2010 року на будинок АДРЕСА_1, який
на даний час по погосподарських книгах
села облікується за ОСОБА_5, вбачається
що цей будинок побудований в 1975 році, з
того часу він введений в експлуатацію
та будинок газифікований, що
стверджується актом виконаних робіт
від січня 1979 року. Згідно роз'яснення
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ: «за наявності відповідних
доказів судами може визнаватися право
власності в порядку спадкування на
спірні будинки, збудовані до 05.08.1992
року, на які спадкодавцем не були
отримані правовстановлюючі
документи».

Проаналізувавши покази позивача та
матеріали справи, дослідивши докази у
справі у їх сукупності, суд прийшов до
переконання, що при подачі документів
апаратом Лисиничівської сільської
ради Пустомитівського району
Львівської області на виготовлення
Державного акту на землю, де прізвище
спадкодавця було помилково записано
«ОСОБА_5» замість правильно «ОСОБА_5»,
знайшли своє підтвердження у
представлених суду доказах, а саме:
пояснююча записка №319 від 20.09.2013 року до
листа Лисиничівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області від 28.08.2013 року №290, свідоцтво
про народження серії НОМЕР_3 від 16.11.1971
року, воєнний білет серії НОМЕР_4 від
20.03.1964 року, ктрудова книжка
колгоспника та трудової книжки на ім'я
ОСОБА_5, довідка №1241 від 26.09.2013 року,
видана виконавчим комітетом
Лисиничівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу, а одним із способів захисту
прав та законних інтересів особи є
визнання права. Відповідно до ст.392 ЦК
України, власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Проаналізувавши матеріали справи та
докази у їх сукупності, суд приходить
до висновку, що зібраними у справі
доказами об'єктивно стверджується факт
набуття спадкодавцем права власності
на спадкове майно, а саме : 1/2 ідеальну
частку індивідуального житлового
будинку АДРЕСА_1, який перебуває у
приватній спільній частковій
власності та земельну ділянку площею
0,1061 га, розташована у АДРЕСА_2,
переданої для ведення особистого
селянського господарства, згідно
державного акту на землю, що
зареєстрований у книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №1474.

За вказаних вище обставин, беручи до
уваги те, що спадкодавець набув право
власності на спадкове майно з підстав,
що не заборонені законом, тобто
правомірно, позивач, як спадкоємець за
законом вчинив дії, що об'єктивно
стверджують факт прийняття спадщини,
подання заяви про визнання позову
відповідачем, а також те що ухвалення
рішення в користь позивача не порушує
прав третіх осіб, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги заявлені
позивачем підставні та підлягають
задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 10, 11, 57 - 61, ч. 4 ст. 174, ч. 2 ст. 197, ст.ст.
212 - 215, 256 ЦПК України, ст.ст. 16,328, 392,1217-1218,
1225, 1228, 1258, 1262, ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України,
роз'яснення ВССУ від 16.05.2013р.
№24-753/0/4-13,листом від 01.01.2012 року суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити повністю.

Встановити юридичний факт про те, що
Державний акт на право приватної
власності на землю, площею 0,1061 га для
ведення особистого підсобного
господарства, що виданий
Лисиничівською сільською радою
Пустомитівського району Львівської
області 25.01.2002 року і зареєстрований в
книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за №1474 на
прізвище ОСОБА_5, належить ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2
ідеальну частку індивідуального
житлового будинку АДРЕСА_1, який
перебуває у приватній спільній
частковій власності, після смерті
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
земельну ділянку площею 0,1061 га,
розташована у АДРЕСА_2, переданої для
ведення особистого селянського
господарства, згідно державного акту
на землю, що зареєстрований у книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за №1474,
після смерті ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Львівської області через
Пустомитівський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення, а
особами, які не були присутні в
судовому засіданні в 10-денний строк з
дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

СуддяД. А. Кукса