Справа № 210/3372/13-ц
Провадження №2/210/1400/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" грудня 2013 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області у
складі:

головуючого судді - Чайкіна О.В.,

при секретарі Ромашевський В.Є.

за участі сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кривому Розі
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства „Ідея Банк" до
ОСОБА_1 про стягнення боргу за
кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ПАТ «Ідея Банк», звернувся до
суду до Відповідача ОСОБА_1 з
вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що відповідно до укладеного
договору № С51.187.70015 від 03.10.2011 року
Відповідач отримала кредит у розмірі
4562,00 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 18%, з
погашенням кредиту та процентів у
терміни, передбачені встановленим
Кредитним договором графіком
щомісячних платежів. Протягом строку
дії Кредитного договору Відповідач
систематично порушував терміни сплати
кредиту і процентів за користування
кредитом, у зв'язку з чим йому було
надіслано Позивачем листи -
повідомлення з вимогою повернення
боргу, які боржник залишив без
відповіді і задоволення, заперечень на
вимоги Позивача не надав. Останній
платіж боржником здійснено 27.12.2011 року.
Станом на 25.03.2013 року борг Відповідача
перед ПАТ «Ідея Банк» за Кредитним
договором №С51.187.70015 від 03.10.2011 р.
становить 13857,37 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, проте до початку
судового засідання до суду надійшла
заява представника ПАТ «Ідея Банк» С.Я.
Семенюк про розгляд справи без участі
представника позивача, в якій він
підтримав позовні вимоги у повному
обсязі, проти винесення заочного
рішення на підставі наявних у справі
доказів не заперечував (а.с. 24, 27, 41, 48).

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги визнала частково.
Зазначила, що кредит вона отримала у
розмірі 4000,00грн., а не 4562,00грн. як
зазначає банк. Крім того, зазначила, що
після отримання кредиту, вона частково
сплатила заборгованість за кредитом, а
саме у розмірі 720,00грн., що не враховано
банком при здійсненні розрахунку
заборгованості. Також, Відповідач
визнала, що порушувала умови та строки
повернення кредиту, однак це виникло у
зв'язку з тим, що вона отримала ще один
кредит, відрахування на погашення
якого здійснюються з її пенсії, розмір
її пенсії є занадто мізерним, щоб
розрахуватись за обома кредитами.
Просить суд врахувати часткове
погашення боргу, її майновий стан та
зменшити розмір заявленої до стягнення
пені, оскільки він є занадто великим,
порівняно із розміром заборгованості
за кредитом.

Суд, вислухавши пояснення відповідача,
дослідивши письмові докази по справі,
приходить до наступних висновків.

Згідно з ст.ст. 526, 530, 599 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним .

Зі змісту статей 626, 638 ЦК України
слідує, що договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

При цьому, відповідно до ст. 203 ЦК
України волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства, що
відповідає положенням ст. 628 ЦК України.

Судом встановлено, що згідно
кредитного договору № С51.187.70015 від
03.10.2011 року, укладеного між ПАТ «Ідея
Банк» та ОСОБА_1, а саме відповідно до
п.1.1. Банк надає Позичальнику кредит на
поточні потреби в сумі 4562,00 грн., а
Позичальник зобов'язується одержати
кредит і повернути його разом з
процентними платежами і комісіями
згідно з умовами договору та додатком
№ 1 до договору, який становить його
невід'ємну частину(а.с.7).

Однак, як вбачається з ордеру
-розпорядження №1 про видачу кредиту
ОСОБА_1 від 03 жовтня 2011 року кошти
перераховані лише в сумі 4000 грн. (а.с.5).

Відповідно до п.1.2. Кредитного договору
банк надає кредит строком на 24 місяців,
датою видачі коштів у готівковій формі
через касу Банку (при видачі кредиту
готівкою) та списання коштів з
розрахунку Банку (при безготівковому
переказі коштів).

Як вбачається з порядку розрахунків
передбаченим вищезгаданим договором,
відповідно до п. 2.1 Позичальник
повертає кредит разом з процентами та
платою за кредитне обслуговування в 24
щомісячних внесках до 3 дня/числа
кожного місяця, при чому перші 22
внески/внесків у рівній сумі 355.7400
гривень, а останні 2 внески 219.7600
гривень. Платежі здійснюватимуться на
транзитний рахунок НОМЕР_2 в Банку, МФО
336310, з якого проводиться погашення
заборгованості за Договором у такій
черговості: 1) для оплати прострочених
процентів, простроченої плати за
кредитне обслуговування; 2) для оплати
простроченої заборгованості по
кредиту; 3) для погашення строкових
відсотків та строкової плати за
кредитне обслуговування; 4) для
погашення кредиту, з урахуванням умов,
передбачених в п. 3.3.2 цього Договору; 5)
витрати, пов'язані зі стягненням
заборгованості за даним Договором
згідно з п.2.3 цього Договору; 6) для
погашення штрафних санкцій (пені)
згідно п. 2.4. цього Договору (а.с. 9).

Крім того, відповідно до п.2.2.
Кредитного договору нарахування
процентів здійснюється 2 рази на
місяць, а плата за кредитне
обслуговування нараховується
щомісяця, до дати сплати щомісячного
внеску.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, установлених договором, а
позичальник - повернути кредит та
сплатити відсотки. Особливості
регулювання відносин за договором про
надання споживчого кредиту
встановлені законом.

При цьому, договір є обов'язковим до
виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У порушення вищевказаних норм закону
та умов договору відповідач
зобов'язання вказаним договором
належним чином не виконала.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема припинення
зобов'язання внаслідок односторонньої
відмови від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом, або
розірвання договору, сплата неустойки.

Згідно з п.2.4 Кредитного договору Банк
має право стягнути з Позичальника пеню
(штрафні санкції), що нараховується за
кожен день прострочи на прострочену
суму (кредиту, процентів, плати за
обслуговування кредиту) в розмірі: 0,15% -
в період прострочення оплати від 1 до 60
днів та 0,65% - в період прострочення
оплати з 61 дня та по день повного
погашення боргу за цим Договором.

За весь час дії кредитного договору
відповідач порушила строки погашення
заборгованості та процентів за
користування кредитними коштами.

Відповідно до розрахунку
заборгованості за кредитним договором,
доданого позивачем до позовної заяви ,
25.03.2013 року борг Відповідача перед ПАТ
«Ідея Банк» за Кредитним договором
№С51.187.70015 від 03.10.2011 р. становить
13857,37грн., яка складається з: основного
боргу 1497,98 грн., простроченого боргу
2742,91 грн., прострочені проценти 2862,65
грн., строкові проценти 46,01 грн.,
нарахована плата за обслуговування
кредиту 127, 74 грн., разом пеня за
останній рік 6390,08, віндикаційні витрати
190,00 грн. (а.с. 9).

Однак, з такими розрахунками суд не
погоджується, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК
України суд розглядає справу не інакше,
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подаються сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.

Судом встановлено що Відповідач
отримала кредитні кошти в розмірі
4000,00грн., що підтверджується
ордером-розпорядженням № 1 від 03 жовтня
2011року (а.с. 5).

Також судом встановлено, що Відповідач
частково здійснювала погашення
кредитної заборгованості за договором
С51.187.70015 від 03.10.2011 р., а саме: 12.11.2011року у
сумі 200,00грн., 23.11.2011 року - 160,00грн.;
27.11.2011року - 360,00грн., що підтверджується
відповідними квитанціями (а.с. 54).

Таким чином, Відповідач здійснила
погашення заборгованості на загальну
суму 720,00грн. (а.с. 54).

Однак, часткова сплата Відповідачем
заборгованості позивачем при
здійсненні розрахунку не врахована,
так як і не враховано, що Відповідач
отримала лише 4000,00грн., а не 4562,00грн. При
цьому, належних та допустимих доказів,
що Відповідач окрім 4000,00грн. отримала
ще й 562,00грн. Позивачем не представлено.

Враховуючи викладене, з урахуванням
графіку погашення заборгованості
(додаток № 1 до договору, а.с. 9),
довідки-розрахунку заборгованості
(а.с.6), ордеру-розпорядження № 1 про
видачу готівки (а.с. 5), наданих
квитанцій про сплату заборгованості
(а.с. 54), суд вважає визначити
заборгованість наступним чином:

- основний борг у розмірі 930,98 грн.
(1497,98-562,00грн. (кошти, видача яких не
підтверджена Позивачем);

- прострочений борг у розмірі: 2747,91 грн.,
виходячи з розрахунку: 4000,00грн. (сума
кредиту) - 930,98грн. (основний борг) -
158,26грн. (платіж станом на 03.11.2011р.,) -
162,85грн. (платіж станом на 03.12.2011р.);

- прострочені проценти з урахуванням
часткового погашення заборгованості
відповідно до п. 2.1 Договору у розмірі
2463,76грн. (2862,65грн. - (720,00грн.-
158,26грн.-162,85грн.);

- строкові проценти у розмірі 39,53грн.
(16,57грн.+12,91грн.,+10,05грн.);

- плата за обслуговування кредиту
127,74грн.

Також суд не може погодитися з вимогою
банку щодо розміру пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором в сумі 6390,08 грн. з
урахуванням наступного.

Так, згідно ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

В силу ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Виходячи з аналізу ч. 3 ст. 551 ЦК України,
суд може за власною ініціативою
зменшити розмір неустойки, через її
неспівмірність із розміром основного
боргу.

Слід зазначити, що в даному разі між
сторонами виникли правовідносини, які
також регулюються Законом України "Про
захист прав споживачів".

Так в рішенні Конституційного суду
України № 15-рп/2011 від 10.11.2011 року у
справі № 1-26/2011 зроблено висновок про
поширення на правовідносини між
кредитодавцем та позичальником
(споживачем) за договором про надання
споживчого кредиту, що виникають як під
час укладання, так і під час виконання
такого договору положень п.п.22, 23 ст.1,
ст.11 Закону України "Про захист прав
споживачів".

Крім того, Конституційний Суд України,
у пункті 3 Рішення № 7-рп/2013 у справі
№12/2013, аналізуючи правовідносини зі
сплати пені, що виникають між фізичними
особами - споживачами та банками і
іншими фінансовими установами у
правовідносинах споживчого
кредитування, дійшов висновку, що умови
договору споживчого кредиту, його
укладання та виконання повинні
підпорядковуватися таким засадам,
згідно з якими особа споживача
вважається слабкою стороною у договорі
та підлягає особливому правовому
захисту з урахуванням принципів
справедливості, добросовісності і
розумності. Виконання державою
конституційно-правового обов'язку щодо
захисту прав споживачів вимагає від
неї спеціального законодавчого
врегулювання питань, пов'язаних із
забезпеченням дії зазначених
принципів у відносинах споживчого
кредитування, зокрема щодо
встановлення справедливого розміру
неустойки за прострочення виконання
грошових зобов'язань позичальниками -
фізичними особами.

Також у своєму рішенні № 7-рп/2013 від
11.07.2013 року у справі № 1-12/2013 КС
зазначено, що правовідносини про
надання споживчого кредиту є
договірними, до яких мають бути
застосовані, зокрема, як загальні
положення ЦК України про зобов'язання
та договір, так і приписи його ч.2 ст.627
щодо необхідності врахування вимог
законодавства про захист прав
споживачів. Адже згідно з положеннями
ст.18 ч.ч.1, 2 Закону України "Про захист
прав споживачів" продавець (виконавець,
виробник) не повинен включати у
договори із споживачем умови, які є
несправедливими. А умови договору
стають несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності його
наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача. Законом України "Про захист
прав споживачів" також установлено, що
права споживача вважаються в
будь-якому разі порушеними, якщо
порушується принцип рівності сторін
договору, учасником якого є споживач.
Суд відзначив, що вимога про
нарахування та сплату неустойки за
договором споживчого кредиту, яка є
явно завищеною, не відповідає
передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та чч.1, 2
ст.627 ЦК України засадам
справедливості, добросовісності,
розумності як складовим елементам
загального конституційного принципу
верховенства права. Адже наявність у
кредитора можливості стягувати із
споживача надмірні грошові суми як
неустойку спотворює її дійсне правове
призначення, оскільки із засобу
розумного стимулювання боржника
виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором.

За вказаних обставин, суд вважає за
можливе застосувати положення ст.18 ч.3
п. 5 Закону України "Про захист прав
споживачів" при визначенні розміру
пені, оскільки визначений позивачем
розмір останньої є непропорційно
великим в порівнянні з розміром
заборгованості по кредиту.

Приймаючи рішення по справі,
враховуючи загальний розмір заявленої
до стягнення неустойки, що складається
з пені в сумі 6390,08 грн., яка значно
перевищує розмір основної суми боргу
930,98 грн., а також відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання, суд, виходячи з засад
розумності та справедливості,
враховуючи майновий стан Відповідача,
яка є особою пенсійного віку, не працює,
отримує пенсію, частково здійснила
виконання договору, вважає за
необхідне зменшити розмір неустойки
пропорційно до розміру основної суми
боргу та стягнути з відповідача ОСОБА_1
на користь Позивача неустойку за
порушення виконання зобов'язань за
договором в сумі 930,98 грн.

В той же час, суд приходить до висновку
про відмову в задоволенні позовних
вимог в частині стягнення
віндикаційних витрат, оскільки як
передбачено ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Будь-яких доказів щодо понесення
віндикаційних витрат за кредитним
договором в розмірі 190,00грн. Позивачем
не подано, а у позовній заяві не
зазначено, що це за витрати, з чого вони
складаються, яка правова підстава для
їх стягнення. У зв'язку з цим суд
відмовляє у задоволенні даної вимоги.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданих відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін, та інших осіб,
які беруть участь в справі.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності суд, враховуючи перевірені
розрахунки, що представлені Позивачем,
та зменшений розмір неустойки, дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
до часткового задоволення, та вважає
стягнути з ОСОБА_1 на користь Позивача
ПАТ «Ідея Банк» за Кредитним договором
№С51.187.70015 від 03.10.2011 р. заборгованість в
сумі 6688,52грн. (шість тисяч шістсот
вісімдесят вісім гривен 52 коп.), яка
складається з наступного: основного
боргу у розмірі 930,98грн., простроченої
заборгованості за кредитом у розмірі
2747,91грн., заборгованості зі сплати
процентів у розмірі 2463,76грн, строкових
процентів у розмірі 39,53грн., плати за
обслуговування кредиту у розмірі
127,74грн., пені за несвоєчасне погашення
платежів у розмірі 930,98грн. У
задоволенні решти вимог слід
відмовити.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача підлягають стягненню на
користь позивача пропорційно до
розміру задоволених вимог витрати по
оплаті судового збору в сумі 229 грн. 40
коп.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 203, 526, 530, 549, 551, 599, 610, 611, 626, 628, 631, 626,
630, 1054ЦК України, ст.ст.10,15,59,60, 88,174, 213,215
ЦПК України суд ,-

В И Р І Ш И
В :

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства „Ідея Банк" до
ОСОБА_1 про стягнення боргу за
кредитним договором - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1,
р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, на користь
Публічного акціонерного товариства
«Ідея Банк» (,
місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул.
Валова, буд. 11, р/р № 3016.980 в ПАТ
«Ідея Банк», МФО 336310) заборгованість за
кредитним договором № С51.187.70015 від
03.10.2011р. у розмірі 6688,52грн. (шість тисяч
шістсот вісімдесят вісім гривен 52 коп.),
та судовий збір у розмірі 229,40.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з часу його проголошення
через Дзержинський районний суд м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

У судовому засіданні 03 грудня 2013 року
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення. Повний текст складено
9 грудня 2013 року.

Суддя: О. В. Чайкіна