Провадження № 2/727/2589/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року
Шевченківський районний суд м.
Чернівці

в складі:

головуючої судді Чебан В.М.

при секретарі Пугач Т.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Чернівці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів до відповідача
ОСОБА_2, посилаючись на те, що 14 лютого
2012 року сторони зареєстрували шлюб у
відділі реєстрації актів цивільного
стану Чернівецького міського
управління юстиції, актовий запис №
117.

Від даного шлюбу у сторін народився
син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на
даний час проживає з позивачкою.

Позивачка зазначає, що їх шлюб з
відповідачем фактично розпався і
носить лише формальний характер,
оскільки з серпня 2013 року шлюбні
відносини з відповідачем вони
припинили, не ведуть спільне
господарство, не мають спільного
бюджету та проживають окремо. Через
різні погляди на життя та погані
взаємовідносини вони втратили один до
одного почуття взаємної любові,
взаєморозуміння та поваги.

Позивачка вважає, що подальше
проживання та перебування у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
суперечитиме їх інтересам та інтересам
малолітньої дитини, примирення вважає
неможливим.

Спору про поділ майна що є у
спільній власності сторін між ними
немає.

Крім того, на підставі ст. 180
Сімейного кодексу України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Оскільки,
після розлучення малолітня дитина
залишається проживати разом з
позивачкою, відповідач повинен нести
витрати по утриманню дитини.

Як відомо позивачці, відповідач
ОСОБА_2 з 12 серпня 2013 року почав
займатись підприємницькою діяльністю,
а саме: він займається діяльністю
посередників, що спеціалізуються в
торгівлі іншими товарами займається
роздрібною торгівлею медичними й
ортопедичними товарами. Позивачці
відомо, що коли відповідач проживав
разом з нею однією сім'єю (до серпня 2013
року) його заробіток складав в
середньому від 3500 гривень до 4500
гривень, оскільки, на той час вони вели
разом спільний бюджет.

Позивачка вказує, що відповідач є
повнолітньою, здоровою та працездатною
особою, має можливість і повинен
утримувати свого сина. Інших дітей, а
також непрацездатних батьків у нього
на утриманні немає.

Відповідно до статті 184 Сімейного
кодексу України якщо платник аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу
України, мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

У відповідності до Закону України
«Про державний бюджет на 2013 рік»,
розмір прожиткового мінімуму для
дитини у віці до 6 років в грудні 2013 року
складає 1032 грн. 00 коп., а відповідно 30 %
від цієї суми складає 309 грн. 60 коп.

Позивачка зазначає, що вона не
працює, більшість свого часу приділяє
вихованню сина, тому суми в розмірі 309
грн. на її думку буде не достатньо для
утримання сина, а так як відповідач є
достатньо матеріально забезпеченим
просить стягнути з нього аліменти в
розмірі 1000 грн. на місяць на утримання
сина. Вважає, що аліменти в такому
розмірі будуть достатніми для
належного та повноцінного утримання та
виховання дитини в такому віці, а також
ця сума обрахована з урахуванням
реальної спроможності відповідача її
сплачувати.

На підставі викладеного, позивачка
просить розірвати шлюб між нею та
відповідачем, стягнути з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 на її користь аліменти на
утримання малолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі,
а саме у розмірі 1000 гривень щомісяця,
починаючи з дня пред'явлення позову до
суду до досягнення дитиною
повноліття, крім того, просить
стягнути з відповідача сплачений нею
судовий збір та витрати на правову
допомогу в сумі 1147 грн.

Позивачка в судове засідання не
з'явилася, проте до початку судового
засідання від неї надійшла заява про
розгляд даної справи у її відсутність,
позовні вимоги підтримує, просить їх
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, однак до початку судового
засідання від нього надійшла заява
про розгляд даної справи у його
відсутність, позовні вимоги визнає, не
заперечує проти їх задоволення.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги
підлягають до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України
при визнанні позову ухвалюється
судове рішення в порядку,
встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно
з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 14 лютого 2012 року
сторони зареєстрували шлюб у відділі
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Чернівецького міського управління
юстиції, актовий запис № 117, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_2 (а.с. 12).

Від спільного шлюбу у сторін народився
син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_3.(а.с.13), який на
даний час проживає з позивачкою за
адресою: АДРЕСА_1 що
підтверджується довідкою ПП «
Регіон-Центр» № 58 від 20.09.2013
року ( а.с. 11).

Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу
України дружина та чоловік зобов'язані
спільно піклуватися про побудову
сімейних відносин між собою та членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги.

Судом встановлено, що через різні
погляди на життя та погані
взаємовідносини сторони втратили один
до одного почуття взаємної любові,
взаєморозуміння та поваги. З серпня 2013
року сторони припинили подружні
відносини, не ведуть спільного
господарства, не мають спільного
бюджету та проживають окремо. Шлюб між
сторонами існує формально.

Беручи до уваги вище викладене,
суд вважає, що подальше спільне
проживання подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам подружжя
та малолітньої дитини, а тому шлюб між
сторонами слід розірвати, малолітню
дитину залишити проживати з
позивачкою.

Спір про поділ спільного майна у
сторін відсутній.

Що стосується стягнення аліментів, то
такі позовні вимоги також підлягають
до задоволення.

А саме, згідно вимог чинного
законодавства батьки повинні
матеріально утримувати своїх дітей.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України
відповідач - ОСОБА_2, як батько
малолітнього - ОСОБА_3 зобов'язаний
утримувати малолітню дитину до
досягнення ним повноліття.

Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України
- за рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 184 ч. 1 Сімейного
кодексу України якщо платник аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може
визначити розмір аліментів у твердій
грошовій сумі.

Судом встановлено, що відповідач
офіційно не працює, та має нерегулярний
мінливий дохід, займається
посередницькою діяльністю, чого не
заперечував сам відповідач, про що
свідчить його власноручна заява про
визнання позовних вимог.

Таким чином, задовольняючи
позовні вимоги в частині стягнення
аліментів в твердій грошовій сумі, а
саме в сумі 1000 грн., суд бере до уваги
той факт, що відповідач погоджується
зі стягненням з нього аліментів в
такому вигляді і саме в такій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного
кодексу України при визначенні розміру
аліментів суд враховує стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
батьків, тощо.

При цьому судом встановлено, що у
відповідача інших непрацездатних
членів сім'ї чи дітей, яких він повинен
утримувати за законом або судовим
рішенням, немає, чого не заперечував
сам відповідач.

Ст. 191 Сімейного кодексу України
передбачено, що аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

На підставі вищевикладених
обставин, враховуючи думку самого
відповідача, який визнав позовні
вимоги та не заперечував проти їх
задоволення, суд вважає, що відповідач
- ОСОБА_2, як батько малолітнього -
ОСОБА_3, зобов'язаний сплачувати на
користь ОСОБА_1 на утримання
неповнолітньої дитини аліменти в
розмірі 1000 гривень щомісячно
починаючи з 05.12.2013 року до настання
ним повноліття. Також з відповідача
на користь позивачки потрібно стягнути
сплачений нею судовий збір в сумі 229,40
грн. та витрати на правову допомогу в
сумі 1147 грн.

Крім цього, з відповідача на
користь держави слід стягнути судовий
збір в сумі 229 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 180-183, 191 Сімейного
кодексу України, ст.ст. 10, 60, 81 ч.3 п.4, 88,
212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу та стягнення аліментів -
задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований у
відділі державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Чернівецького міського управління
юстиції, актовий запис № 117 - розірвати.

Малолітню дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з
позивачкою ОСОБА_1.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання
малолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в
розмірі 1000 (одної тисячі ) гривень
щомісячно, починаючи з 05.12.2013 року до
настання повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, сплачений судовий збір в
сумі 229 (двісті двадцять дев'ять)
гривень 40 (сорок ) копійок.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, витрати на правову
допомогу в сумі 1147 ( одної тисячі сто
сорок сім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН
НОМЕР_1, на користь держави судовий збір
в сумі 229 (двісті двадцять дев'ять)
гривень 40 (сорок ) копійок.

Допустити негайне виконання стягнення
аліментів - у межах суми платежу за один
місяць.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на рішення суду може бути подана до
апеляційного суду Чернівецької
області через Шевченківський районний
суд м. Чернівці
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: