Справа № 136/381/13-ц Провадження №
22-ц/772/1978/2013Головуючий в суді першої
інстанції:Кривенко Д.Т.Категорія: 41
Доповідач: Стеблюк Л. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2013 р. м.
ВінницяКолегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

головуючої : Стеблюк Л.П.

суддів: Копаничук С.Г.,
Нікушина В.П.

при секретарі: Іщук О.В.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх
представника ОСОБА_4, представника
ОСОБА_7 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_7 ОСОБА_5 на рішення Липовецького
районного суду від 12.06.2013 р. по справі за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про
припинення права на частку у спільному
майні із сплатою грошової компенсації,
-

в с т а н о в и л а :

Позивачі звернулись до суду із позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що 26 лютого
2002 року вони, ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_2
набули право власності кожен із них у
рівних частках по 1/3 на однокімнатну
квартиру, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1. Проте, у зв'язку із сталими
неприязними відносинами, що склались
після розірвання шлюбу з ОСОБА_7, вони -
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, були змушені виїхати
із зазначеної квартири та проживати у
сторонніх людей. При цьому ОСОБА_7 не
проживає в спірній квартирі, має інше
житло в АДРЕСА_2, яке він успадкував
після смерті свого батька. Крім того,
ОСОБА_7 має також ще один житловий
будинок, який розташований поряд з
будинком батьків, який був придбаний в
період їх - ОСОБА_2 та ОСОБА_7 шлюбу.
Спільне володіння та користування
вказаним спільним майном є неможливим
в силу викладених вище обставин, а тому
на думку позивачів, єдиним вирішенням
даного спору є звернення до суду з
відповідною позовною заявою, де вони
просять суд припинити право власності
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. на 1/3 частку
квартири, загальною площею 35,8 кв.м.,
житловою площею 18,3 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.,
стягнути ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних
частках з кожної, на користь ОСОБА_7
грошову компенсацію вартості 1/3 частки
квартири в АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_7
у розмірі 6916 гривень, які знаходяться
на депозитному рахунку суду, визнати
право власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
рівних частках за кожною по 1/2 на
квартиру, загальною площею 35,8 кв.м.,
житловою площею 18,3 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Липовецького районного суду
від 12.06.2013 р. позов задоволено.
Припинено право власності ОСОБА_7 на 1/3
частку квартири, загальною площею 35,8
кв.м., житловою площею 18,3 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в рівних
частках з кожної, на користь ОСОБА_7
грошову компенсацію вартості 1/3 частки
квартири в АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_7,
- у розмірі 6916 гривень, які знаходяться
на депозитному рахунку суду. Визнано
право власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
рівних частках за кожною по 1/2 на
квартиру, загальною площею 35,8 кв.м.,
житловою площею 18,3 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Зазначено, що право власності на
зазначене нерухоме майно підлягає
державній реєстрації. Вирішено питання
щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представника
ОСОБА_7 ОСОБА_5 ставиться питання про
скасування рішення суду та про
постановлення нового рішення, яким
відмовити у задоволенні позову,
оскільки судом порушено норми
матеріального права, позивачі не
довели свої позовні вимоги, а суд не дав
належної оцінки доказам сторін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим;
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом;
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення не
відповідає.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про доведеність позовних вимог про
припинення права власності
відповідача на 1/3 частку квартири,
вважаючи що спірна квартира
зареєстрована 11.04.2002 року.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло виданого 26.02.2002 року
Липовецькою селищною радою
Липовецького району Вінницької
області на підставі розпорядження від
26.02.2002 року (а.с.7), однокімнатна квартира
в АДРЕСА_1, належить на праві спільної
сумісної власності гр. ОСОБА_7, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 по 1/3 частці кожному.

Відомості про державну реєстрацію
вказаного свідоцтва про право
власності на житло у матеріалах справи
відсутні.

З копії свідоцтва про право власності
на житло виданого 26.02.2002 року (а.с. 7)
вбачається, що сторони розписались про
отримання вказаного свідоцтва 11.04.2002
року.

Обов'язковість держаної реєстрації
свідоцтва про право власності на житло
із врахуванням моменту його видачі
передбачена Положенням про порядок
передач квартир (будинків у власність,
затвердженим наказом Державного
комітетуУкраїни по
житлово-комунальному господарству від
15.09.1992 року № 92.

Таким чином, позивачі не довели
підставність своїх вимог, а суд за
таких обставин прийшов до передчасного
висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження, та доведення перед судом
їх переконливості, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Враховуючи те, що висновок суду першої
інстанції про часткове задоволення
позову ґрунтується на неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи; допущено невідповідність
висновків суду обставинам справи;
згідно ч. 1 ст. 309 ЦПК України. рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 307, 308, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7
ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Липовецького районного суду
від 12.06.2013 р. скасувати і ухвалити нове.

Відмовити у позові ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_7 про припинення права на частку у
спільному майні із сплатою грошової
компенсації.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: /підписи/

з оригіналом вірно: