Справа 366/749/13-ц
Провадження № 2/366/184/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2013 року
смт. Іванків

Іванківський районний суд
Київської області у складі:

головуючого судді
Ткаченка Ю.В.,

при секретарі судового
засідання Євтушенко В.Д.,

за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача Резанової
В.А., відповідача ОСОБА_4, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в смт. Іванків позовну заяву
ОСОБА_1 до Мусійківської сільської ради
Іванківського району Київської
області, ОСОБА_4 про визнання права
власності на земельну ділянку,
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку та
визнання недійсними рішень органу
місцевого самоврядування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом до відповідачів, мотивуючи
свої вимоги тим, що 01.03.2008 року придбав
будинок в АДРЕСА_1. Цей будинок
розташовувався на земельній ділянці
площею 1 га. Вказана земельна ділянка
перебувала у користуванні
попереднього власника будинку для
обслуговування та ведення особистого
селянського господарства. Позивач
також використовував вказану земельну
ділянку за призначенням.

Бажаючи скористатися своїм
правом на безоплатне отримання
земельної ділянки у власність, у 2008
році звернувся до Мусійківської
сільської ради із відповідною заявою.
При цьому посадові особи сільської
ради (голова ради та секретар) вчинили
на нього психологічний тиск і пояснили,
що він має право безоплатно лише на 0,25
га для обслуговування будинку та 0,35 га
для ведення особистого селянського
господарства. Не маючи достатніх
юридичних знань у сфері приватизації
землі, він у заяві, яку подав до
сільської ради, не вказав загального
розміру земельної ділянки, але замість
нього це було зроблено невідомою йому
особою.

На підставі його заяви, згідно
рішення Мусійківської сільської ради
від 06.08.2010 року, після оформлення
належної технічної документації, він
отримав державні акти на право
власності на земельну ділянку: 0,25 га з
цільовим призначення - для будівництва
та обслуговування житлового будинку та
0,35 га - для ведення особистого
селянського господарства (ОСГ).

В подальшому, ознайомившись із
положеннями ЗК України, позивач
повторно, у квітні 2011 року, звернувся до
Мусійківської сільської ради із заявою
про надання йому земельної ділянки
площею 0, 40 га, розташованої за адресою:
АДРЕСА_2 для ведення особистого
селянського господарства. Однак
рішенням сесії Мусійківської
сільської ради від 28.04.2011 року у
задоволенні вказаної заяви позивачу
було відмовлено.

Крім того, своїм листом
Мусійківська сільська рада повідомила
позивача про те, що вказана земельна
ділянка була надана рішенням сесії від
28.04.2011 року ОСОБА_4

Позивач вважає, що вказані
рішення сільської ради порушують його
законні права та охоронювані законом
інтереси, а тому просить їх скасувати;
оскільки передача земельних ділянок
безоплатно у власність громадян у
межах норм, визначених ЗК України,
проводиться один раз по виду
використання, а позивач уже
скористався своїм правом, він просить
визнати недійсним Державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,3499 га з цільовим призначенням -
для ведення ОСГ; оскільки відповідно до
ст. 126 ЗК України та п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» підставою для такої
реєстрації є, зокрема, рішення суду, що
набрало законної сили, позивач просить
визнати за ним право власності на
земельні ділянки АДРЕСА_3

У судовому засіданні позивач свій
позов підтримав у повному обсязі, при
цьому просив суд визначити за ним і
дати приватизувати земельну ділянку по
АДРЕСА_1. Пояснив, що придбав будинок із
земельною ділянкою під приватизацію,
площа якої, зі слів попередніх
власників будинку, становила 1 га.
Згідно технічного паспорта довжина
земельної ділянки по фасаду становила
48 м, а нині залишилося лише 30 м.
Державних актів на земельну ділянку у
попередніх власників не було, він
перший приватизував її. Однак надали
лише 0, 25 га та 0, 35 га для ведення ОСГ. У
2010 році, коли головою сільської ради
стала Резанова В.А., звертався до неї з
приводу цієї земельної ділянки, на що
вона відповіла, що подумає і вирішить
як зробити. Пізніше Резанова В.А.
повідомила йому, що її чоловік написав
заяву на вказану земельну ділянку в
сільську раду.

Представник позивача, ОСОБА_2, у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав у повному обсязі,
посилаючись на обставини викладені у
позовній заяві. Також зазначив, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з підстав, визначених ст.ст. 120, 121, 141, 152
ЗК України, зокрема:

1) земельна ділянка, яка була
у користуванні попередніх власників
будинку, придбаного ОСОБА_1, перейшла у
його користування в тих же розмірах;

2) ОСОБА_1 користувався
вказаною земельною ділянкою з моменту
придбання будинку;

3) земельна ділянка по
АДРЕСА_2, яка за документами
відносилася до будинку по АДРЕСА_1, у
ОСОБА_1 не вилучалася, він добровільно
від неї не відмовлявся, а тому вона не
могла бути надана ОСОБА_4

Представник відповідача
Мусійківської сільської ради,
сільський голова Резанова В.А., у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнала у повному обсязі, своє
заперечення виклала у письмовому
вигляді разом з письмовими доказами,
які додала до матеріалів справи (а.с.
44-52).

Відповідач ОСОБА_4 у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав у
повному обсязі. Пояснив, що з ОСОБА_1
вони сусіди. Між його домоволодінням та
земельною ділянкою ОСОБА_1 є вільна
земельна ділянка. Він звернувся до
сільської ради із заявою, щоб взяти
вільну ділянку у своє користування.
Його заяву було задоволено. Однак потім
через протест прокурора, сесія
скасувала рішення. І лише на початку 2012
року йому надано дозвіл на
виготовлення проекту відведення.
Підготовка цієї документації потребує
значних коштів, а оскільки ще й виник
спір за цю ділянку, то жодних
документів він не оформляв.

Допитаний у судовому засіданні в
якості свідка, ОСОБА_6, показав суду , що
він як депутат Мусійківської сільської
ради є головою земельної комісії. Коли
виникло питання, що ОСОБА_1 заявив, що
земельна ділянка по АДРЕСА_2 належить
йому, комісія виходила на місце і
проводила заміри, про був складений
акт. Тоді переміряли дві ділянки:
АДРЕСА_1 - 0, 60 га та АДРЕСА_2 - 0, 40 га.
Будинок ОСОБА_1 знаходиться на
земельній ділянці по АДРЕСА_1, а ділянка
по АДРЕСА_2 не має ніякого відношення до
цього будинку. Даний будинок був
збудований колгоспом і наданий ОСОБА_7
На земельній ділянці по АДРЕСА_2 була
хатинка, в якій проживали дві старі
жінки. Коли вони померли, хату
розібрали і виникла вільна земельна
ділянка. Оскільки у ОСОБА_7 було велике
господарство, то він використовував
вказану ділянку в господарстві.

Допитана у судовому засіданні в
якості свідка, ОСОБА_8 показала суду, що
вона є депутатом Мусійківської
сільської ради. На земельній ділянці
площею 0, 60 га по АДРЕСА_1 колгосп
побудував будинок. В цьому будинку
проживав її брат, ОСОБА_7 Поряд з ним
проживали дві старенькі жінки, коли
вони померли, а будинок розібрали, то її
брат ОСОБА_7 звернувся в сільську раду,
і йому надали у користування вказану
ділянку. Вподальшому ОСОБА_7 продав
будинок, але земля приватизована ним не
була. Коли цей будинок придбав ОСОБА_1,
то звернувся у сільську раду із заявою
про приватизацію землі: 0, 25 га для
обслуговування будинку та 0, 35 га для
ведення ОСГ. Деякі депутати були проти
надання земельної ділянки під ОСГ, але
в кінцевому результаті заяву ОСОБА_1
задовольнили. Але фактично ніякого ОСГ
нема, ділянка за цільовим призначенням
не використовується. На земельну
ділянку 0,40 га по АДРЕСА_2 звернувся із
заявою ОСОБА_4, а пізніше надійшла ще й
заява від ОСОБА_1. При вирішенні
вказаних заяв депутати надали перевагу
місцевому жителю - ОСОБА_4, бо ж ОСОБА_1
не використовує і тієї землі, що в нього
вже є.

Допитана у судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_9, показала суду, що
її син придбав будинок по АДРЕСА_1 у
ОСОБА_7. Після смерті сина його дружина
продала будинок ОСОБА_1. Також
зазначила, що коли будинок був у
власності її сина, то вони
використовували земельну ділянку по
АДРЕСА_2 для заготівлі сіна. Яка була
загальна площа земельної ділянки, якою
користувався її син вона не знає, як і
не знає чи вилучала сільська рада у її
сина якусь землю. Крім того, свідок
ОСОБА_9 зазначила, що пояснень, які були
додані до позову позивачем та
містяться в матеріалах справи (а.с. 27)
вона не писала і не підписувала.

Допитана у судовому засіданні у
якості свідка, ОСОБА_10, показала суду,
що є рідною сестрою позивача, знає що її
брат придбав у 2008 році будинок. Вона
разом з братом (позивачем) протягом
двох років приїздили туди, доглядали
присадибну ділянку, висаджували
дерева. Також їй відомо, що її брат
звертався до сільської ради із заявою
на приватизацію земельної ділянки, але
йому відмовили.

Допитаний у судовому засіданні в
якості свідка, ОСОБА_11, показав суду, що
в 2010 році робив ремонт в будинку по
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1. Сміття
виносив на земельну ділянку по АДРЕСА_2.
Весною 2011 року ОСОБА_1 попросив його
покосити на ділянці, яка знаходиться
між його будинком та господарством
ОСОБА_4. Він півдня там прибирав, а потім
сусіди сказали, що це не їхня територія,
і він не має ніякого права щось на ній
робити.

Допитаний у судовому засіданні в
якості свідка, ОСОБА_12, показав суду, що
з 2002 року по 2010 рік перебував на посаді
сільського голови Мусійківської
сільської ради. В будинку по АДРЕСА_1
проживав ОСОБА_7, після того продав його
ОСОБА_13. А вже потім його придбав
ОСОБА_1. Земельною ділянкою власники
будинку користувалися згідно
погосподарської книги. ОСОБА_7 міг
користуватися земельною ділянкою по
АДРЕСА_2 для господарських потреб.
Однак за час його головування земельна
ділянка по АДРЕСА_2 нікому не
надавалась, а тому і не вилучалась.
ОСОБА_1 звернувся із заявою про надання
йому земельних ділянок за час його
головування.

Допитана у судовому засіданні у
якості свідка, ОСОБА_14 показала суду, що
є дочкою відповідача ОСОБА_4 та
представника відповідача Резанової
В.А. Зазначила, що ОСОБА_1 ніяким чином
не доглядав за земельною ділянкою по
АДРЕСА_2, а, навпаки, робітник, який
проводив ремонт у належному йому
(ОСОБА_1) будинку виносив на вказану
ділянку будівельне сміття, яке було
прибране лише після приїзду
працівників міліції.

Судом встановлені наступні факти
та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору
купівлі-продажу житлового будинку від
01.03.2008 року позивач придбав у ОСОБА_13
житловий будинок з надвірними
будівлями, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 8).

В п. 8 даного договору вказано, що
прилегла до житлового будинку земельна
ділянка не приватизована, державний
акт на неї не видавався.

12.10.2009 року позивач звернувся до
Мусійківської сільської ради із
заявою, в якій просив надати йому
земельну ділянку для обслуговування
жилого будинку згідно договору
купівлі-продажу від 01.04.2008 року - 0,25 га,
для ведення ОСГ - 0, 35 га по АДРЕСА_1
Іванківського району Київської
області (а.с. 58).

Рішенням № 162 25 сесії 5 скликання
Мусійківської сільської ради від 19.10.2009
року позивачу було надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
зі складання державного акта на право
приватної власності на земельну
ділянку площею 0,25 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку, 0, 35
га для ведення ОСГ по АДРЕСА_1 (а.с. 59).

На підставі рішення № 188 30 сесії 5
скликання Мусійківської сільської
ради від 06.08.2010 року позивачу було
надано у власність земельну ділянку
площею 0, 2500 га за адресою: АДРЕСА_1;
цільове призначення земельної ділянки
- будівництво і обслуговування
житлового будинку, про що видано
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯК № 021287,
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 00309
від 18.03.2011 року (а.с.17).

На підставі рішення № 188 30 сесії 5
скликання Мусійківської сільської
ради від 06.08.2010 року позивачу було
надано у власність земельну ділянку
площею 0, 3499 га за адресою: АДРЕСА_1;
цільове призначення земельної ділянки
- ведення ОСГ, про що видано Державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ЯК № 021286, зареєстрований
в Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 00310
від 18.03.2011 року (а.с.18).

Позивач звернувся до
Мусійківської сільської ради із заявою
(без дати), зареєстрованої під вхідним
№ 02-20-18 від 05.04.2011 року, в якій просив
надати йому земельну ділянку 0, 40 га для
ведення ОСГ, на якій знаходиться
фруктовий сад, котрий обслуговувався
ним з 01.03.2008 року згідно договору
купівлі-продажу ВКЕ №456250 від 01.04.2008
року за адресою: АДРЕСА_1, яка
відноситься до купівлі і також після
купівлі до вказаного будинку (а.с. 62).

Зазначена заява розглядалась
28.04.2011 року на 9 сесії 6 скликання
Мусійківської сільської ради.
Відповідно до протоколу сесії позивачу
відмовили одноголосно з наступних
підстав: по-перше, зазначена земельна
ділянка була передана ОСОБА_4 того ж
таки дня рішенням сесії, по-друге,
ОСОБА_1 вже має у власності земельну
ділянку для ведення ОСГ, а згідно п. 4 ст.
116 ЗК України, передача земельних
ділянок безоплатно у власність
громадян у межах норм, визначених цим
кодексом, проводиться один раз по
кожному виду використання, по-третє,
враховуючи акт земельної комісії від
28.04.2011 року (а.с. 64-65).

Крім того, розпорядженням
сільського голови з основної
діяльності № 9 від 28.04.2011 року було
направлено комісію з питань земельних
відносин та законності і правопорядку
для встановлення меж і інвентаризації
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2
(а.с. 56).

За результатами проведеної
роботи комісією з питань земельних
відносин та законності і правопорядку
складено акт №1 від 28.04.2011 року, яким
встановлено, що громадянин ОСОБА_11,
який проводить ремонт у будинку ОСОБА_1
виносить будівельне сміття на суміжну
земельну ділянку по АДРЕСА_2, яка
відноситься до земель комунальної
власності сільської ради; також при
проведенні замірів та обстеженні
вказаної ділянки виявлено, що
громадянин ОСОБА_1 самостійно
втручається та намагається заволодіти
цією земельною ділянкою (АДРЕСА_2) (а.с.
57).

22.04.2011 року дільничним
інспектором міліції відносно ОСОБА_11
за винесення будівельного сміття на
суміжну земельну ділянку було складено
протокол про адміністративне
правопорушення за ст. 152 КУпАП (а.с. 54).

Відповідно до протоколу 9 сесії 6
скликання Мусійківської сільської
ради від 28.04.2011 року, на ній
розглядалася заява ОСОБА_4 про надання
у користування земельної ділянки для
ведення ОСГ, рішенням № 45 дана заява
була задоволена (а.с. 64).

13.05.2011 року до Мусійківської сільської
ради Іванківським міжрайонним
прокурором було внесено протест на
рішення сесії Мусійківської сільської
ради № VI-9/45 від 28.04.2011 року «Про надання
у користування земельної ділянки для
ведення ОСГ». Протест мотивовано тим,
що вказаним рішенням надано у
користування ОСОБА_4 земельну ділянку
площею 0, 40 га для ведення ОСГ в с.
Мусійки Іванківського району по
АДРЕСА_2, що суперечить вимогам ст.ст. 33,
92 ЗК України, оскільки громадяни
України можуть мати земельні ділянки
для ведення ОСГ тільки на праві
власності або орендувати їх (а.с.67).

Відповідно до листа
Мусійківської сільської ради № 02-16-576
від 23.11.2012 року, рішення сесії
Мусійківської сільської ради № VI-9/45
від 28.04.2011 року «Про надання у
користування земельної ділянки для
ведення ОСГ» згідно протесту прокурора
було скасовано рішенням сесії
Мусійківської сільської ради № VI-11/55
(а.с. 22).

Рішенням сесії Мусійківської
сільської ради № VI-19/98 від 24.01.2012 року
ОСОБА_4, жителю АДРЕСА_4, було надано
дозвіл на розробку проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
площею 0, 40 га, яка розташована по
АДРЕСА_2 села Мусійки Іванківського
району Київської області, для ведення
ОСГ (а.с. 24).

Суд, вислухавши доводи сторін,
покази свідків, дослідивши матеріали
справи, оцінивши докази у їх
сукупності, приходить до висновку, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України (в
редакції, яка діяла на момент укладання
договору купівлі-продажу від 01.03.2008
року) до особи, яка придбала житловий
будинок, будівлю або споруду,
переходить право власності на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення, у
розмірах, встановлених договором. Якщо
договором про відчуження житлового
будинку, будівлі або споруди розмір
земельної ділянки не визначено, до
набувача переходить право власності на
ту частину земельної ділянки, яка
зайнята житловим будинком, будівлею
або спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування. Якщо житловий будинок,
будівля або споруда розміщені на
земельній ділянці, наданій у
користування, то в разі їх відчуження
до набувача переходить право
користування тією частиною земельної
ділянки, на якій вони розміщені, та
частиною ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування.

Таким чином, посилання позивача
та його представника на положення
вказаної статті Кодексу як на підставу
задоволення позову не ґрунтуються на
законі. Дійсно, згідно довідки
Мусійківської сільської ради № 02-16-240
від 04.04.2013 року по погосподарській
книзі № 1 за 2006-2010 роки за власниками
житлового будинку по АДРЕСА_1, с.
Мусійки в 2008 році (коли відбулася угода
купівлі-продажу між попереднім
власником та ОСОБА_1.) рахувалася
земельна ділянка загальною площею 1,18
га, в тому числі для обслуговування
житлового будинку - 0, 25 га (а.с. 72).

В договорі купівлі-продажу
житлового будинку від 01.03.2008 року
розмір земельної ділянки не
визначений, лише в п. 8 даного договору
вказано, що прилегла до житлового
будинку земельна ділянка не
приватизована, державний акт на неї не
видавався.

Таким чином, з аналізу норм ст. 120
ЗК України вбачається, що, оскільки, по
погосподарській книзі для
обслуговування будинку по АДРЕСА_1
рахувалася земельна ділянка площею 0,25
га, то відповідно до ОСОБА_1 як власника
вказаного будинку перейшло право
користування саме земельною ділянкою
такого розміру.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 116 ЗК
України (в редакції, яка діяла на 12.10.2009
року - момент звернення позивача до
Мусійківської сільської ради із заявою
про надання йому земельних ділянок),
набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування. Безоплатна передача
земельних ділянок у власність громадян
провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок
внаслідок приватизації державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із
земель державної і комунальної
власності в межах норм безоплатної
приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЗК України
(в редакції, яка діяла на 12.10.2009 року -
момент звернення позивача до
Мусійківської сільської ради із заявою
про надання йому земельних ділянок)
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 118 ЗК
України громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
заяву про вибір місця розташування
земельної ділянки до відповідної
районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки.

Згідно з вимогами ч. 10 зазначеної
статті ЗК України районна, Київська чи
Севастопольська міська державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада у місячний строк розглядає
проект відведення та приймає рішення
про передачу земельної ділянки у
власність.

Згідно вимог ст. 125 ЗК України право
власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

У ст. 126 ЗК України наведено
виключний перелік документів, які
посвідчують право на земельну ділянку,
до них належать: державний акт на право
власності на земельну ділянку.

З огляду на викладене та враховуючи
встановлені судом факти, ОСОБА_1
скориставшись своїм правом, відповідно
до п.п. «а», «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України
звернувся до Мусійківської сільської
ради із заявою, на підставі якої були
прийняті відповідні рішення сесії
сільської ради про передачу йому у
власність земельних ділянок, а в
подальшому він отримав державні акти
на право власності на вказані земельні
ділянки, тобто, на законних підставах.
Дані, які містяться в державному акті
серії ЯК № 021286, зокрема, площа
земельної ділянки, місце її
розташування та цільове призначення,
відповідають тим, які зазначав ОСОБА_1
(особисто, як встановлено у судовому
засіданні) у заяві від 12.10.2009 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 116 ЗК України
передача земельних ділянок безоплатно
у власність громадян у межах норм,
визначених цим Кодексом, провадиться
один раз по кожному виду використання.

Оскільки ОСОБА_1 скористався
своїм правом на безоплатне отримання у
власність земельної ділянки для
ведення ОСГ, то у сесії Мусійківської
сільської ради були підстави для
відмови у задоволенні його заяви,
зареєстрованої за вхідним № 02-20-18 від
05.04.2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК
України, у разі видання органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

Суд визнає незаконним та скасовує
правовий акт індивідуальної дії,
виданий органом державної влади або
органом місцевого самоврядування, якщо
він суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси (ст. 21 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

На підставі викладеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 116, 118, 120, 121, 125, 126, 152, 155 ЗК
України, ст. 21 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61,
88, 213-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Мусійківської
сільської ради, ОСОБА_4 про визнання
права власності на земельну ділянку,
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку та
визнання недійсним рішень органу
місцевого самоврядування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
шляхом подачі через Іванківський
районний суд апеляційної скарги
протягом 10 днів з моменту проголошення
рішення.

Суддя:/підпис/

З оригіналом згідно

Суддя:

Секретар: