Справа № 208/2262/2012 Провадження № 22-ц/772/1512/2013Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 23Доповідач: Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2013 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Медвецького С.К.,

суддів: Оніщука В.В., Чорного В.І.,

при секретарі Богацькій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу СТОВ Лан на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 15 квітня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до СТОВ Лан про розірвання договору оренди землі, -

встановила:

У квітні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 01 березня 2007 року між нею та СТОВ Лан укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого вона передала відповідачу земельну ділянку площею 1, 7043 га, розташовану на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області, яка належить їй на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Цей договір був зареєстрований у Калинівському районному відділі Вінницької регіональної філії ДП Центру державного земельного кадастру при ДКУ по земельних ресурсах, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 30 липня 2007 року за

№ 65.

Посилаючись на те, що відповідач не здійснює господарську діяльність та не використовує земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельна ділянка без відповідних правових підстав використовується іншим сільськогосподарським підприємством, ОСОБА_2 просила розірвати вказаний договір та зобовязати відповідача повернути їй орендовану земельну ділянку.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 15 квітня 2013 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки, площею 1, 7043 га, укладений 01 березня 2007 року між ОСОБА_2 та СТОВ Лан.

Зобовязано СТОВ Лан повернути ОСОБА_2 земельну ділянку площею 1, 7043 га, а також вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі СТОВ Лан, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалите нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що прихована передача СТОВ Лан належної позивачу земельної ділянки в суборенду ТОВ Лан-Агро є істотним порушенням договору оренди та є підставою для його розірвання.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Установлено, що 01 березня 2007 року між ОСОБА_2 та СТОВ Лан укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого позивач передав відповідачу земельну ділянку площею 1, 7043 га, розташовану на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області, яка належить їй на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку.

Договір оренди був зареєстрований у Калинівському районному відділі Вінницької регіональної філії ДП Центру державного земельного кадастру при ДКУ по земельних ресурсах, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 30 липня 2007 року за № 65.

Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

За правилами статті 24 Закону України Про оренду землі орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди.

Статтею 25 Закону України Про оренду землі передбачено, що орендар має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

За змістом статті 8 вказаного Закону орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем в суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може передана в суборенду.

Відповідно до п. п. 1, 9, 36 договору оренди орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення; орендна плата вноситься безпосередньо орендарем; орендар обробляє орендовану земельну ділянку; зміна умов договору оренди здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою орендодавця і орендаря.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що починаючи з березня 2009 року відповідач не обробляв належну позивачу земельну ділянку, а її обробітком займалося ТОВ Лан-Агро, що підтверджується договором Про виконання робіт, надання послуг від 11 лютого 2009 року, укладеним між СТОВ Лан та ТОВ Лан-Агро. При цьому зміна умов договору оренди землі в письмовій формі за взаємною згодою сторін не проводилась.

По договору оренди землі орендна плата позивачу повинна була сплачуватися безпосередньо орендарем СТОВ Лан, а фактично сплачувалась директором сільськогосподарського підприємства ТОВ Лан-Агро ОСОБА_3 Земельний податок сплачувався не СТОВ Лан, а ТОВ Лан-Агро.

У матеріалах справи наявні довідки про те, що СТОВ Лан припинило господарську діяльність з квітня 2009 року і звітів, які б свідчили про сільськогосподарську діяльність підприємство не надавало.

За правилами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Частиною 3 статті 31 Закону України Про оренду землі передбачено, що договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 39 договору оренди розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається.

Частиною 1 статті 32 зазначеного Закону передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24, 25 цього Закону та умовами договору.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що мала місце прихована передача СТОВ Лан належної позивачу земельної ділянки в суборенду ТОВ Лан-Агро, а відтак це є істотним порушенням договору оренди та є підставою для його розірвання.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд, розглянувши позовні вимоги ОСОБА_2, дійшов правильного висновку про доведеність обставин, які є підставами для дострокового розірвання договору оренди землі.

Посилання відповідача на те, що товариство належним чином виконувало умови договору, виплачувало орендну плату, і це підтверджується господарськими та бухгалтерськими документами є безпідставними, так як у відповідності до ст. 10 ЦПК України відповідач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК України цього ж Кодексу, зазначені ним обставини. Таких доказів він не надав. Крім того, його посилання носять характер припущень.

Місцевий суд вірно не прийняв до уваги надані відповідачем докази: рахунок-фактура № СФ-000003, акт № ОУ-0000001 здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкову накладну та відомості на видачу орендної плати, так як ці докази не спростовують доводів позивача та висновків суду про те, що мала місце прихована передача СТОВ Лан належної позивачу земельної ділянки в суборенду ТОВ Лан-Агро.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу СТОВ Лан відхилити.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 15 квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: С.К. Медвецький

Судді: В.В. Оніщук

ОСОБА_4