Провадження № 2/520/1788/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2013 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Васильків О.В.

при секретарі Ганєві А.Е.

розглянувши в судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства Одесміськелектротранс про стягнення невиплаченої заробітної плати та моральної шкоди, суд, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Одесміськелектротранс», в якому просить стягнути з відповідача суму невиплаченої заробітної плати, у вигляді недоплати за коефіцієнт трудової участі (КТУ) у розмірі 11879,39 грн., а також стягнути моральну шкоду в розмірі 10000 грн. При цьому позивач посилається на те, що він працював з 10.04.2009 року на посаді змінного майстра на дільниці профілактичних ремонтів відповідача, та 13.03.2012 року його було звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України в звязку зі скороченням штату працівників. Позивач вважає, що за час роботи в КП «Одесміськелектротранс» йому не в повному обсязі сплачувалась заробітна плата, а саме занижувався КТУ, внаслідок чого йому також було спричинено моральну шкоду, в звязку з чим він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення на позов, просить в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, позивач працював в КП «Одесміськелектротранс» з 10.04.2009 року по 13.03.2012 року та займав посаду старшого майстра ділянки профремонту тролейбусного депо. Розрахунок заробітної плати інженерно-технічних робітників проводиться з урахуванням коефіцієнту трудової участі (КТУ).

Відповідно до ОСОБА_2 «Про сквозну комплексну бригаду (СКБ) по технічному обслуговуванню рухомого складу (ТО-1) тролейбусного депо», затвердженого директором КП «ОМЕТ» ОСОБА_3 /а.с.6-8/, розподіл загальнобригадного заробітку між членами СКБ з застосуванням коефіцієнту трудової участі (КТУ) передбачений розділом V, в п.5.3. якого зазначено, що підставами при встановленні величини КТУ є записи в журналі обліку індивідуальних даних для встановлення величини КТУ, його підвищення або зниження кожному члену бригади на підставі офіційних документів (наказів, рапортів, доповідних, даних з книги втрат). Пунктом 5.4 передбачено, що по поданню матеріалів КТУ встановлюється кожному члену СКБ начальником дільниці профремонту рухомого складу та затверджується головним інженером депо. КТУ може бути підвищений або понижений за визначені досягнення або упущення в праці, що впливають на результати праці бригади. Даним пунктом ОСОБА_2 також передбачено, що для ІТР, які включені до складу бригади, діапазон величини КТУ при розподілу відрядного приробітку та премії встановлюється від 0 до 0,8. В п. 5.5 зазначеного ОСОБА_2 міститься перелік показників, розміри підвищення та зниження КТУ. ОСОБА_2 не передбачено середній показник, відносно якого відбувається збільшення або зменшення КТУ для ІТР.

Згідно з Наказом директора КП «ОМЕТ» №367 від 11.08.2011 року «Про внесення доповнень в ОСОБА_2 про сквозну комплексну бригаду тролейбусного депо» перелік показників, розміри підвищення та зниження КТУ доповнено розділом ІІІ Показники зниження КТУ (-) для старшого майстра та майстрів /а.с.9/.

Судом досліджено надані позивачем копії протоколів засідання членів ради бригади про розподіл КТУ приробітку та КТУ премій між членами комплексної бригади /а.с.15-57/, з яких вбачається, що при визначенні розміру КТУ були зазначені причини його зниження позивачу відповідно до вищенаведеного ОСОБА_2, отже немає підстав вважати, що позивачу неправомірно було занижено показник КТУ, оскільки показник 0,8 є максимальним, тобто таким, який застосовується при підвищенні КТУ. При цьому суд вважає, що позивач та його представник помиляються стосовно середньої величини КТУ 0,5, так як такого поняття, як середній рівень значення КТУ, не існує.

В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що зниження його показників КТУ відбувалось в звязку з погіршенням його відносин з керівництвом підприємства, однак на підтвердження цих посилань, так само, як і тверджень про погрози звільненням та звернення позивача до прокуратури м. Одеси з цього приводу, будь-яких доказів суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення невиплаченої заробітної плати задоволенню не підлягають, оскільки необґрунтовані та недоведені.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачем не наведено, в чому саме в даному випадку полягає моральна шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи її розмір, та якими доказами це підтверджується, окрім того дані вимоги є похідними від вимог про стягнення невиплаченої заробітної плати, які не підлягають задоволенню, а тому й відсутні підстави в задоволенні вимог в частині стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, так як недоведені та необґрунтовані.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 233, 237-1, 238 КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства Одесміськелектротранс про стягнення невиплаченої заробітної плати та моральної шкоди, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення.

Суддя Васильків О. В.