СПРАВА № 2001/4981/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2013 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі головуючого судді Соколової К.А., за участю секретаря Матюшенко І.А., позивачки ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Балаклія Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на Ѕ частину квартири, вселення та стягнення моральної шкоди та зустрічною позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про виселення з квартири та стягнення моральної шкоди, -

встановив:

26.10.2012 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ частину квартири, вселення та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що 22.09.2007 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно договору купівлі-продажу від 20.10.2007 року ОСОБА_3 перебуваючи в шлюбі з позивачкою придбав квартиру АДРЕСА_1 . Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 02.07.2012 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано. В зазначеній квартирі зареєстровані позивачка, відповідач та їх донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З серпня 2012 року відповідач всіляко перешкоджає позивачці користуватися квартирою, замінив замки на вхідних дверях. Зазначені дії відповідача спричинили позивачці моральні страждання які вона оцінює в 5000 грн.. Право власності на квартиру оформлено на відповідача, тому позивачка була вимушена звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на Ѕ частину квартири, вселення та стягнення моральної шкоди.

17.12.2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про виселення з квартири та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те що ОСОБА_1 не проживає в зазначеній квартирі вже більше шести місяців, не сплачує комунальні платежі та згідно чинного законодавства підлягає зняттю з реєстраційного обліку. Дії ОСОБА_1 спричинили ОСОБА_3 моральні страждання які він оцінює в 5000 грн..

Під час судового розгляду справи позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов у повному обсязі, проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечувала, посилаючись на те, що не проживає у спірній квартирі з вини колишнього чоловіка який перешкоджає їй у користуванні квартирою.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, в задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечував проти визнання за позивачкою права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та не заперечував проти вселення ОСОБА_1 в квартиру, позовну вимогу, щодо стягнення з нього моральної шкоди не визнав у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності.

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Воно вважається таким, що належить подружжю.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судовим розглядом встановлено, що 22 вересня 2007 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , актовий запис № 91 (а.с. 13).

20.10.2007 року було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , згідно якого власником зазначеної квартири став ОСОБА_3 (а.с. 39).

За даними архівних реєстраційних матеріалів Балаклійського БТІ квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Соколовою С.О. 09.10.2007 року, реєстр № 2897 та зареєстрованого в Балаклійському БТІ 10.10.2007 року. Вартість квартири станом на 09.09.2012 року складає 60022 грн. (а.с. 8).

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 02.07.2012 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с. 15).

Допитані судом свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , підтвердили той факт, що ОСОБА_1 після розірвання шлюбу дійсно не проживає у спірній квартирі.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Статтею 71 СК України передбачено способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності.

Суд вважає, за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання права власності на Ѕ частину квартири та вселення, оскільки встановлено, що квартира дійсно є спільною сумісною власністю подружжя, що також не заперечується відповідачем.

Суд відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні стягнення моральної шкоди зазначає наступне:

На підставі ст. 23 ЦК України особа має право відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Позивачка не надала жодного доказу в підтвердження спричинення їй моральних та душевних страждань.

ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог, щодо визнання права власності на Ѕ частину квартири та вселення в зазначену квартиру ОСОБА_1 , що є підставою для відмови в задоволенні зустрічної позовної заяви.

Враховуючи, що у задоволенні зустрічної позовної заяви відмовлено в повному обсязі, то моральна шкода стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-214 ЦПК України, ст.ст. 15,16, 355, 368, 391 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст.9 ЖК України, ст.ст.41, 47 Конституції України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на Ѕ частину квартири, вселення та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 09.10.2007 року приватним нотаріусом, зареєстрованого в Балаклійському БТІ 10.10.2007 року, реєстр № 2897.

Вселити ОСОБА_12 в квартиру АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_5 не чинити перепони ОСОБА_13 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 щодо стягнення моральної шкоди з ОСОБА_5 відмовити.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про виселення з квартири та стягнення моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

СУДДЯ