Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1567/13-ц
Провадження № 2/553/728/2013
Р І Ш Е Н Н Я

26.06.2013м. м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіної Є.В.

при секретарі - Вишар М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Вказує, що з 30.01.2001 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, під час якого вони набули у власність певне нерухоме та рухоме майно, в тому числі: квартиру АДРЕСА_1 вартістю 528000 грн., автомобіль "Volkswagen Tiguan", 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 303000 грн., право власності на які зареєстровано на ім'я відповідача, а також побутову техніку та меблі.

Оскільки в даний час вони припинили подружні відносини, дійти згоди щодо поділу майна добровільно не мають можливості, відповідач чинить їй перешкоди в доступі до спільної квартири й користування нею, просить визнати за нею та зареєструвати право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/2 частину автомобіля "Volkswagen Tiguan", 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, а також розподілити меблі та побутову техніку, виділивши їй у користування спальний гарнітур вартістю 8500 грн., холодильник вартістю 3000 грн., холодильну камеру вартістю 3500 грн., посудомийну машину вартістю 3500 грн., телевізор вартістю 5000 грн., пральну машину вартістю 3000 грн., а всього майна на суму 26500 грн., залишивши відповідачу наступне спільне майно - вмонтовані корпусні меблі вартістю 8000 грн., комод вартістю 2000 грн., м'які меблі вартістю 15000 грн., комп'ютер персональний вартістю 5000 грн., на загальну суму 30000 грн., та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати та витрати на правову допомогу в сумі 11670 грн.

Ухвалою суду від 26.06.2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині позовних вимог про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/2 частину автомобіля "Volkswagen Tiguan", 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, виділення їй в натурі телевізору, пральної машини залишено без розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що після припинення шлюбних відносин між ними з дружиною ОСОБА_1 було досягнуто добровільної згоди щодо поділу спільного майна, в рахунок відшкодування вартості її частки в спільному майні подружжя (в тому числі 1/2 частини вартості автомобіля в сумі 14000 доларів США) ним передано позивачці гроші в сумі 20000 доларів США. Крім того, відповідач зауважив, що такого майна, як телевізор, комп'ютер персональний, пральна машина, на даний час немає, квартира ж придбана за кошти, які він позичав з цією метою у іншої особи й до цього часу не повернув.

Після оголошеної в судовому засіданні перерви відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки.

Суд, заслухавши поясненння сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 30.01.2001 року перебувають в зареєстрованому шлюбі.

За час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали наступне майно:

в 2007 році квартиру АДРЕСА_1 за 528000 грн.,, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 24.10.2007 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Полтавської міської ради,

в листопаді 2010 року автомобіль "Volkswagen Tiguan", 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, за 303000 грн., який зареєстрований Зіньківським ВРЕР ДАІ Полтавської області 26.11.2010 року за ОСОБА_2,

меблі та побутову техніку на загальну суму 43500 грн., яка знаходиться в квартирі АДРЕСА_1, а саме: спальний гарнітур вартістю 8500 грн., холодильник вартістю 3000 грн., холодильна камера вартістю 3500 грн., посудомийна машина вартістю 3500 грн., вмонтовані корпусні меблі вартістю 8000 грн., комод вартістю 2000 грн., м'які меблі вартістю 15000 грн.

Позивачем ОСОБА_1 не доведено в судовому засіданні факт придбання комп'ютеру персонального вартістю 5000 грн., у зв'язку з чим суд приходить до висновку про необхідність виключення його з обсягу майна, що підлягає поділу, та відмови в позові в цій частині.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба) самостійного заробітку ( доходу).

Згідно ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до ст.ст.70, 71 СК України у разі поділу майна подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що при припиненні подружніх відносин в 2012 році між ним та дружиною ОСОБА_1 досягнуто добровільної згоди щодо поділу спільного майна, на думку суду, є непереконливими, оскільки вони не підтверджуються жодними об'єктивними та належними доказами.

Зміст розписок, наданих відповідачем ОСОБА_2 на підтвердження вищезазначених тверджень, які виконані власноруч ОСОБА_1 30.03.2012 року та 06.04.2012 року, свідчить про те, що нею отримано кошти в сумі, відповідно, 14000 доларів США та 6000. доларів США в рахунок домовленостей щодо розірвання шлюбу.

Разом з тим, судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на час розгляду справи не розірваний.

Крім того, позивач ОСОБА_1 не заперечуючи факт отримання від відповідача в березні-квітні 2012 року коштів в сумі 20000 доларів США, пояснювала, що це не пов'язане з поділом спільного майна, набутого ними за період шлюбу.

Відповідачем не доведено в судовому засіданні той факт, що квартира АДРЕСА_2 придбана за його особисті кошти та не є спільним майном подружжя.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що квартира, автомобіль, спальний гарнітур, холодильник, холодильна камера, посудомийна машина, вмонтовані корпусні меблі, шкіряні м'які меблі, комод є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між ними в рівних частках по 1/2 частині за кожним. При цьому, враховуючи те, що кожен з відповідачів має право на отримання у власність 1/2 частини квартири, суд вважає за необхідне поділити між ними в рівних частинах також і вмонтовані меблі як невід'ємну частину квартири.

Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволений частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи; до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, понесені нею при зверненні до суду з позовом в межах, встановлених Законом України "Про судовий збір", в тому числі, сплачені нею при зверненні до суду з позовом та підтверджені відповідними квитанціями, в загальному розмірі 3785 грн. 10 коп.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

У відповідності до Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачу надавалась правова допомога адвокатом ОСОБА_3, який представляв її інтереси в суді відповідно до угоди від 28.03.2013 року. Згідно квитанції від 28.03.2013 року послуги адвоката позивачем оплачені. Відповідно журналів судових засідань позивачу надавалась правова допомога, витрати на яку виходячи з вимог Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати 1147 грн. та тривалості судових засідань підлягають стягненню з відповідача в розмірі 700 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 130, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

В порядку розподілу спільного майна подружжя:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 вартістю 264000 грн.;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля "Volkswagen Tiguan", 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 151500 грн.;

- виділити ОСОБА_1 в натурі наступне рухоме майно: спальний гарнітур вартістю 8500 грн., холодильник вартістю 3000 грн., холодильну камеру вартістю 3500 грн., посудомийну машину вартістю 3500 грн., 1/2 частину вмонтованих корпусних меблів вартістю 4000 грн., які знаходяться в квартирі АДРЕСА_1, а всього на загальну суму 22500 грн.

В порядку розподілу спільного майна подружжя:

- визнати право власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 вартістю 264000 грн.;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля "Volkswagen Tiguan", 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 151500 грн.;

- виділити ОСОБА_2 в натурі наступне рухоме майно: м'які меблі вартістю 15000 грн., комод вартістю 2000 грн., 1/2 частину вмонтованих корпусних меблів вартістю 4000 грн., які знаходяться в квартирі АДРЕСА_1, а всього на загальну суму 21000 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 різницю вартості часток спільного майна подружжя в сумі 750 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 3785 грн. 10 коп., витрати на правову допомогу в сумі 700 грн. 00 коп., а всього 4485 грн. 10 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Є. В. Парахіна