Справа №1490/5771/12 30.01.2013 20.02.2013 20.02.2013
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22 Ц- 784/200/ 2013 р. Головуючий першої інстанції: Мельничук О.В.
Категорія- 27 Доповідач апеляційного суду: Галущенко О..І
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2013 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Довжук Т.С.

Коломієць В.В. із секретарем- Левківською Н.С.

за відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на заочне рішення Первомайського міськрайонного суду м. Миколаєва від 24.09.2012 р., у справі за

позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованності за договорами позики,

В С Т А Н О В И Л А:

19.07.2011р. ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованності за договорами позики.

Позивачка зазначала, що відповідно до умов договору від 29.12.2008 р. передала відповідачці товару на 5000 грн. за умови повернення грошових коштів від реалізації до 28.02.2009 р.

Крім того, за договором від 05.12.2009 р. вона передала відповідачці товару на 23500 грн. за умови повернення грошових коштів на протязі декількох місяців після продажу житлового будинку, який вона отримала у спадщину.

07.02.2011 р. в черговий раз відповідачці нею було передано в борг товару на 200 грн., гроші за який вона мала повернути.

21.06.2011 р. відповідачка повернула лише частину боргу у розмірі 15000 грн. заборгувавши їй 13700 грн.

Договором не були передбачені штрафні санкції за прострочку виконання зобов'язання, а тому відповідачка додатково має сплатити, на підставі ст. 625 ЦК України, три процента річних від простроченої суми у розмірі 631 грн. та з урахуванням індексу інфляції 2055 грн.

Посилаючись на ці обставини, позивачка просила про стягнення зазначених сум та відшкодування судових витрат.

Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду м. Миколаєва від 24.09.2012 р. постановлено про задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь ОСОБА_4 13700 грн.00 коп. в рахунок відшкодування збитків за договорами позики, 631 грн. 00 коп. в рахунок трьох відсотків річних та 2055 грн. з врахуванням індексу інфляції.

Судом також вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідачка ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на необгрунтованність висновків суду та порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики позикодавець передає позичальникові грошові кошти, а останній зобов'язується повернути зазначені кошти у визначений термін.

Підтвердженням укладення договору позики та його умов може бути розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передачу йому кредитором визначеної грошової суми.

Відповідно до положень ст. 1053 ЦК України борг що виник з договору купівлі-продажу може бути замінений позиковим зобов'язанням.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Боржник вправі оспорити договір позики, який має бути укладений у письмовій формі, за безгрошовістю.

В той же час, рішення у такому спорі не може ґрунтуватися на свідченнях свідків на підтвердження того факту, що гроші насправді позичальнику не передавалися, оскільки доказом передачі грошей у цьому випадку, відповідно до приписів ст. 545 ЦК може бути лише розписка, яка видана боржником кредитору на підтвердження факту отримання грошей.

Така ж розписка має бути видана кредитором позичальнику на підтвердження факту повернення позики.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1051 ЦК боржник вправі посилатися на свідків лише при укладенні угоди під впливом насильства.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов договору відповідач тричі отримувала товар від ОСОБА_4 на загальну суму 28700 грн., але оплати за нього не здійснювала, видавши кредитору розписки від 29.12.2008 р., від 05.12.2009 р. та від 07.02.2011 р. із зобов'язанням повернути гроші у розмірі вартості отриманого товару.

Зазначені розписки не містять строку виконання зобов'язання, а тому право вимоги, згідно з положеннями ч. 2 ст. 1049 ЦК виникає через тридцять днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про повернення боргу.

Договором не були передбачені штрафні санкції за прострочку виконання зобов'язання, а тому відповідачка додатково має сплатити, на підставі ст. 625 ЦК України, борг з урахуванням індексу інфляції та три процента річних від простроченої суми.

Заперечуючи проти позову боржниця посилалась на безгрошовість угод, але не надала достовірних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин.

Не доведено нею також і факт укладення цих угод під впливом обману, насильства або тяжких обставин.

Суд повно та всебічно дослідив зазначені обставини справи дав належну юридичну оцінку наданим доказам прийшов обгрунтованого висновку щодо невиконання відповідачкою грошових зобов'язань та необхідності застосування правових наслідків його невиконання, передбачених ст. 526-527, 625, 1049 ЦК України.

При цьому судом обґрунтовано зменшено розмір стягнення з урахуванням повернутої частини боргу у розмірі 15000 грн.

Зазначені висновки суду відповідають дійсним обставинам справи, наявним доказам та вимогам закону, а тому підстав для скасування рішення місцевого суду чи його зміни, судова колегія не вбачає.

Доводи апелянтки про безгрошовість договору позики, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вона не довела цей факт допустимими та достовірними доказами.

Керуючись ст. ст. 303, 307-308 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити, а заочне рішення Первомайського міськрайонного суду м. Миколаєва від 24.09.2012 р. - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: Т.С. Довжук

В.В. Коломієць