Справа № 1227/8686/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2013 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

при секретарі Поломаній В.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу та про визнання права власності на частку майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу та про визнання права власності на частку майна. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з грудня 1998 р. проживав однією сімєю з відповідачкою в квартирі АДРЕСА_1. З цього часу вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. В 2005 р. за спільні кошти він та відповідач купили квартиру за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова, 43/81, зробили в ній ремонт і у 2007 р. переїхали в цю квартиру. В 2009 р. через постійні сварки та ревнощі він покинув відповідачку та виїхав за межі м. Сєвєродонецька. За час сумісного проживання вони за спільні кошти придбали декілька квартир, право власності на 1/2 частку яких має бути визнано за ним. Просив суд встановити факт його проживання з ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу з грудня 1998 р. по грудень 2009 р.; визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 24/1, право власності на 1/2 частку квартири за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 24/2, право власності на 1/2 частку квартири за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, 30/67; стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Під час судового розгляду справи позивач ОСОБА_5 уточнив позовні вимоги, а саме: просив суд встановити факт його проживання з ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу з грудня 1998 р. по грудень 2009 р.; визнати за ним право власності на 1/2 частку нерухомого майна - приміщення магазину за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 24/1, право власності на 1/2 частку квартири за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 24/2, право власності на 1/2 частку квартири за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, 30/67.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5 підтримав позовні вимоги. Додатково суду пояснив, що до 2009 р. жив в м. Сєвєродонецьку. Разом з відповідачкою в період з 1999 р. до 2008 р. працював на одному підприємстві. З грудня 1998 р. до 2009 р. він проживав з відповідачкою однією родиною. Квартиру по вул. Курчатова, 30/67, вони купували з ОСОБА_2 для її сина. З 1999 р. до 2007 р. він разом з відповідачкою жив по вул. Донецькій, 39/67, а з лютого 2008 р. по грудень 2009 р. на вул. Вілєсова, 43/81. Це була квартира ОСОБА_2, разом з ними проживав син відповідачки. ОСОБА_6 був зареєстрований в квартирі батьків по вул. Курчатова, 32/88. Про укладання договорів купівлі-продажу усіх спірних квартир йому було відомо. ОСОБА_6 особисто був присутній у нотаріуса і йому відомо, що ОСОБА_2 в цих договорах виступала, як покупець. В грудні 2009 р. він з відповідачкою розірвав стосунки та запропонував ОСОБА_2 віддати йому квартиру по вул. Вілєсова, 43/81, а інше майно залишити собі, але вона відмовилась. З відповідачкою приблизно раз на тиждень вони відвідували його батьків. Влітку разом їздили відпочивати. Просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав заявлений позов, підтвердив доводи викладені в позові. Додаткових пояснень не мав. Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що спільно з позивачем вона ніколи не проживала. У позивача були стосунки з іншою жінкою, яка проживала в м. Лисичанську. Квартиру АДРЕСА_2, вона набула в результаті обміну своєї квартири по вул. Донецькій, 39/67. Коли у позивача були фінансові труднощі, то він продав їй свою частку квартири по вул. Вілєсова. З грудня 1998 р. до початку 2008 р. вона проживала ІНФОРМАЦІЯ_1, а потім переїхала на вул. Вілєсова, 43/81, де живе до теперішнього часу. В період з 2002 р. по липень 2006 р. вона і позивач працювали разом на одному підприємстві, ОСОБА_5 директором, а вона його заступником. Вони знайомі з 1993 р. і це знайомство повязане з її торгівельною діяльністю. З 2000 р. у неї були інтимні стосунки з позивачем з періодичністю раз в квартал. Ніякого спільного бюджету у них не було. В 2004 р. вона їздила з позивачем в гості до його батьків, але це були просто дружні стосунки. В 2005 р. інтимні стосунки вони припинили. В 2008 р. позивач уїхав на Західну Україну. У неї були відносини з іншим чоловіком, з яким вони познайомились в 1992 р. і які тривають зараз. Влітку 2009 р. у неї з позивачем відбулась зустріч інтимного характеру в м. Києві, куди вона приїжджала до друзів. Позовну заяву про визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житлом, після купівлі у нього 1/2 частки квартири, готував адвокат, а вона її лише підписала, не вникаючи в зміст заяви, оскільки хотіла якнайшвидше зняти ОСОБА_5 з реєстраційного обліку зі своєї власної квартири, через порушення щодо нього кримінальної справи. Просила відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав. Підтримав позицію ОСОБА_2 Просив суд відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_4 заперечував проти позову. Суду пояснив, що в 1991 р. його матір ОСОБА_2 розірвала шлюб з його батьком. Вони з вул. Гагаріна переїхали на вул. Донецька, 39/67, де вони вдвох жили з матірю. З 1999 р. він почав працювати, але жив разом з матірю. В 2005 р. він уклав шлюб і переїхав на вул. Курчатова, 30/67. Після свого переїзду до матері на квартиру приходив раз на тиждень, але ОСОБА_5 там ніколи не бачив. Квартиру по вул. Донецькій, 39/67, поміняли на квартиру по пр. Гвардійському, 24/2.Чередніченка знає, оскільки бачив його у матері в офісі. Познайомився з ОСОБА_5 приблизно в 2000 р. Матір сказала, що ОСОБА_5 її колега по роботі. ОСОБА_7 бачив один раз в офісі, де працювала матір. Квартиру по вул. Вілєсова, 43/81, купувала його матір. В квартирі по вул. Вілєсова, 43/81, він ОСОБА_7 ніколи не бачив, його речей там також не було. Крім того, що матір працює з ОСОБА_7, вона про нього нічого не казала. ОСОБА_6 знає сестру позивача ОСОБА_8, він живе з нею в одному дворі, також зустрічав її в офісі, де працювали мати і позивач. На його весіллі ОСОБА_7 був присутній як гість з боку матері. Разом з ОСОБА_7 вони ніколи не відпочивали. ОСОБА_7 разом з ними в квартирі по вул. Донецькій ніколи не проживала. ОСОБА_7 з матірю постійно сварились з приводу роботи, т.я. ОСОБА_7 міг уїхати кудись, забравши з собою документи. Саме через це виникали робочі конфлікти. Просив суд відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні свідок з боку позивача ОСОБА_9 суду пояснила, що ОСОБА_5 це її молодший брат, а ОСОБА_2 це дружина брата. Її брат спільно проживав з ОСОБА_2 більше 10 років. Вони часто бували у неї вдома на усі дні народження та сімейні свята. Вдома у ОСОБА_2 проживала дочка ОСОБА_10 від першого шлюбу ОСОБА_7. Стосунки між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 були складні. Іра дружила з нею і її матірю. Коли ОСОБА_2 зробили операцію, то їхня матір доглядала відповідачку у лікарні. Вона (свідок) допомагала ОСОБА_2 влаштувати сина в інститут, а онука в дитячий садок. З 1994 р. ОСОБА_5 та ОСОБА_2 знайомі, а з 1999 по 2010 р. жили разом. Вона (свідок) була присутня на весіллі сина ОСОБА_11 - ОСОБА_12. Дочка ОСОБА_10 - ОСОБА_13 жила разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_11, коли навчалась у 9 класі. Чому брат припинив стосунки з ОСОБА_2, їй невідомо. ОСОБА_14 з 1999 р. брат з ОСОБА_2 жили по вул. Донецькій, адресу вона не памятає. Потім вони переїхали на вул. Вілєсова, коли це було не памятає. У брата в квартирі по вул. Донецькій вона бувала щотижня, в цій квартирі знаходились усі речі брата. В цю квартиру ОСОБА_2 та ОСОБА_5 разом купували мякі меблі в зал, кухонні меблі, робили ремонт. Стосунки з ОСОБА_2 стали причиною розірвання шлюбу ОСОБА_5 з першою дружиною. ОСОБА_2 брат знав з 1994 р. У сина ОСОБА_2 з ОСОБА_5 були гарні чоловічі стосунки. ОСОБА_2 і ОСОБА_5 разом купували ОСОБА_4 квартиру по вул. Курчатова, 30. Разом вони вибирали і купували квартиру, де у ОСОБА_4 зараз знаходиться магазин. ОСОБА_4 працювала разом з ОСОБА_5, він був директором, а ОСОБА_2 заступником директора.

В судовому засіданні свідок з боку позивача ОСОБА_15 суду пояснила, що вона є подругою ОСОБА_9, тому знає ОСОБА_5 та ОСОБА_2. ОСОБА_2 знає приблизно 10 років. Коли їх знайомили з ОСОБА_2, то останню представили ОСОБА_2. Інакше, як сімю, вона ОСОБА_5 та ОСОБА_2 не сприймала. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були присутні на усіх святах ОСОБА_8. Знає їх обох ще з того часу, коли вони жили в квартирі біля танку. Одного разу у 2007 р. ОСОБА_5 та ОСОБА_2 з онуком приїздили до неї на дачу. ОСОБА_16 та ОСОБА_5 булі теплі сімейні стосунки. Їй відомо, що ОСОБА_5 і ОСОБА_2 приблизно 7 років назад придбали квартиру і робили там ремонт. Жодного разу вона особисто вдома у ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не була. ОСОБА_14 та ОСОБА_2 жили в будинку біля танку, потім переїхали у нову квартиру по ш. Будівельників. Адресу та місце розташування квартир вона не знає. Дочка ОСОБА_10 жила разом з ним та ОСОБА_2 приблизно 1 рік, коли навчалась в м. Сєвєродонецьку. Як вирішували фінансові питання ОСОБА_14 та ОСОБА_2 їй невідомо.

В судовому засіданні свідок з боку позивача ОСОБА_17 суду пояснила, що знає ОСОБА_5 та ОСОБА_2, через ОСОБА_9, з якою вона товаришує з 1993 р. З ОСОБА_5 та ОСОБА_2 часто зустрічалась на святах у ОСОБА_8, іноді зустрічала Іру вдома у ОСОБА_8. ОСОБА_6 знає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 разом купували квартиру на вул. Вілєсова. Коли ОСОБА_2 захворіла, то ОСОБА_8 та її матір допомагали ОСОБА_2. ОСОБА_10 був запрошений на весілля до сина ОСОБА_2. Коли ОСОБА_12 закінчував навчання, то влаштовуватись в інститут йому допомагала ОСОБА_8. Зі слів ОСОБА_8 знає, що ОСОБА_2 це дружина її брата та що вони разом працювали. Обставини життя ОСОБА_5 і ОСОБА_2 знає зі злів ОСОБА_8. При зустрічах з нею (свідком) ОСОБА_2 ніколи не говорила про ОСОБА_5. За 10 років вона сама особисто два рази бачила, що ОСОБА_5 разом з ОСОБА_2 купував в магазині продукти та один раз давав ОСОБА_2 гроші на таксі.

В судовому засіданні свідок з боку позивача ОСОБА_18 суду пояснила, що з ОСОБА_2 познайомилась в родині ОСОБА_5. Їй представили ОСОБА_2 як дружину ОСОБА_5. Вони разом були в компанії в домі матері ОСОБА_5 ОСОБА_19. З ОСОБА_2 зустрічались лише на свята. У неї в школі з грудня 2003 р. навчалась дочка ОСОБА_5 ОСОБА_13. Зі слів ОСОБА_7 їй відомо, що вона разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в 2004 р. їздили до м. Харків у зоопарк, відпочивали у Коктебелі. Згідно матеріалів особової справи ОСОБА_7 була зареєстрована у бабусі за адресою: Курчатова, 32/88, але жила разом з батьком. ОСОБА_5 з ОСОБА_2 жили на куті вул. Донецька пр. Гвардійський. Коли Іриному онуку Дмитру було потрібне місце в дитячому садку, то вона разом з ОСОБА_8 ходили домовлятись за місце. Коли ОСОБА_5 не було в місті, то ОСОБА_2 з онуком заходили до ОСОБА_20. В гостях вдома у ОСОБА_2 вона ніколи не була і з нею не товаришувала. Більшу частину року в період з 2005 р. по 2007 р. ОСОБА_20 в місті не проживав, в цей час він жив в м. Житомирі та на Західній Україні. В квартирі у ОСОБА_20 та ОСОБА_2 вона ніколи не була, але впевнена, що вони чоловік та дружина. Зі слів ОСОБА_5 їй відомо, що він з ОСОБА_2 купив офіс на пр. Гвардійському. Коли одного разу ОСОБА_2 хворіла, то її в лікарні доглядала мати ОСОБА_5.

В судовому засіданні свідок з боку відповідача ОСОБА_21 суду пояснила, що знає ОСОБА_2 з 1994 р., вона працювала у неї головним бухгалтером. Вперше побачила ОСОБА_5 в офісі, де ОСОБА_2 працювала директором, а вона (свідок) бухгалтером. Вона часто бувала в квартирі ОСОБА_2, але ОСОБА_5 там ніколи не бачила. Взагалі в квартирі не було видно присутності іншого чоловіка. ОСОБА_5 і ОСОБА_12 однією родиною ніколи не жили. У ОСОБА_5 до ОСОБА_2 був інтерес інтимного характеру, який мав місце з 1996 по 2005 р. Зрідка у ОСОБА_2 з ОСОБА_5 були інтимні стосунки. ОСОБА_11 має відносини з іншим чоловіком. ОСОБА_2 жила сама з сином. Приблизно в 2008 р. ОСОБА_2 переїхала в квартиру по вул. Вілєсова.

В судовому засіданні свідок з боку відповідача ОСОБА_22 суду пояснив, що знає ОСОБА_2 та ОСОБА_4. У нього дружні стосунки з ОСОБА_4, з яким він познайомився у «Бункернеті». Потім вони разом працювали продавцями компютерної техніки в магазині «Інформатика». Робота була недалеко від дому ОСОБА_4, куди вони ходили обідати. ОСОБА_12 під час обіду вигулював собаку, а він розігрівав їжу. На своїй власній машині він разом з ОСОБА_4 возив ОСОБА_2 до лікарні. Особисто з ОСОБА_5 він не знайомий, але чув це прізвище від ОСОБА_2 ОСОБА_4 розповідав йому лише про свого рідного батька. Ніякого одягу, взуття іншого чоловіка він в квартирі по вул. Донецькій не бачив. В цій квартирі він бував приблизно до 2005 -2006 р.р. Після цього ОСОБА_4 одружився і зїхав з квартири по вул. Донецькій. ОСОБА_2 він зустрічав в місті, бачив її або саму, або з подругами.

В судовому засіданні свідок з боку відповідача ОСОБА_23 суду пояснила, що знає ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 1991 р. Вони були її сусідами зверху по вул. Донецькій, 39. Коли ОСОБА_2 її затопила, тоді вона з нею і познайомилась. До 2000 р. вони по-сусідські спілкувались, заходили друг до друга, оскільки у них обох були собаки. ОСОБА_11 жила з сином, чоловіка у неї не було. Щоб з ОСОБА_2 постійно проживав якийсь чоловік, вона ніколи не бачила. ОСОБА_5 бачила пару разів на вулиці біля машини. Постійно ОСОБА_2 ні з ким не жила, хоча з чоловіками зустрічалась. Зі слів ОСОБА_2 знає, що остання з ОСОБА_5 разом працювали. Ніколи не бачила, щоб ОСОБА_5 гуляв з собакою. В 2000 р. вона переїхала жити в інший район і з того часу про життя ОСОБА_2 нічого не знає.

В судовому засіданні свідок з боку відповідача ОСОБА_24 суду пояснив, що знає ОСОБА_4 та його матір, оскільки товаришує з ОСОБА_4 з інституту. ОСОБА_6 продав ОСОБА_4 свою квартиру по вул. Курчатова, 30/67. Коли узнав, що ОСОБА_4 шукає квартиру, то запропонував йому свою. Після огляду квартири була визначена дата укладання угоди. Про продаж квартири він ніяких оголошень не давав. Під час укладання угоди у нотаріуса були присутні лише він, ОСОБА_4 та його мама. Гроші за квартиру йому віддавала ОСОБА_2

В судовому засіданні свідок з боку відповідача ОСОБА_25 суду пояснила, що знає ОСОБА_2 з 1994-1995 р., познайомилась з нею під час виробничої діяльності. Згодом ці відносини переросли у дружні. Знає, що у ОСОБА_2 завжди були різні чоловіки, з якими вона зявлялась на святах. Чоловіка в домі ОСОБА_2 не було. Усю чоловічу роботу в її квартирі робив її (свідка) чоловік або старший син. ОСОБА_5 знає по виробничій діяльності. Одного разу на весіллі її сина ОСОБА_26 були ОСОБА_5 та ОСОБА_2, які туди були запрошені окремо один від одного і випадково там зустрілись. На дні народження або на Новий рік ОСОБА_2 з ОСОБА_5 до неї ніколи приходила, хоча часто вони приходили до неї по роботі. Коли в 2005 р. помер батько ОСОБА_11, то вона з чоловіком возила ОСОБА_2 у м. Зміїв на поховання. ОСОБА_5 на похороні батька ОСОБА_2 не було.

В судовому засіданні свідок з боку відповідача ОСОБА_27 суду пояснила, що знає ОСОБА_2 приблизно з 2000 р. Вона (свідок) жила по пр. Гвардійському, 24/2. ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_2, в якій робила ремонт. ОСОБА_2 давала їй ключі від цієї квартири, коли йшли ремонтні роботи, щоб пускати до квартири будівельників. Вказівки будівельникам давала особисто ОСОБА_2, яка керувала ремонтом. Вона обміняла свою квартиру на квартиру ОСОБА_2 по вул. Донецькій, 39/67. Вона бувала у ОСОБА_2 в гостях в її квартирі по вул. Донецькій, але ніяких чоловіків та чоловічих речей ніколи не бачила.

Заслухавши пояснення сторін, свідчення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до п.5 ч.1, 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 13 КпШС Украни було встановлено, що реєстрація шлюбу встановлюється як в інтересах державних і громадських, так і з метою охорони особистих і майнових прав та інтересів подружжя і дітей.

Права і обов'язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану.

Час виникнення прав і обов'язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану.

Частиною 2 ст. 3 СК України встановлено, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Частиною 2 ст. 21 СК України встановлено, що проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя.

Таким чином, інститут проживання однією сім'єю чоловіка і жінки набув нормативного закріплення у Сімейному кодексі України, який набрав чинності з 01.01.2004 р. До того сімейні правовідносини регулювались Кодексом про шлюб та сім'ю України, який не передбачав юридичних наслідків такого проживання.

Виходячи з норм СК України суд вважає, що сімя складається з чоловіка та жінки, їхніх дітей (власних або прийомних) і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей. Таким чином, лише при підтвердженні належними достатніми доказами існування усіх вищезазначених притаманних сімї звязків між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в період з грудня 1998 р. по грудень 2009 р. та не перебування цих осіб в зареєстрованому шлюбі, може бути встановлений факт проживання сторін однією сімєю як чоловіка та дружини.

Згідно з актовим записом про розірвання шлюбу №236 від 10.04.1991 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_28 розірвали шлюб, який був зареєстрований між ними 01.11.1987 р. Сєвєродонецьким міськ. ЗАГСом.

За повідомленням відділу РАЦС від 23.02.2013 р. №433/02.1-2.14 відсутні актові записи про реєстрацію чи розірвання шлюбу в період з грудня 1998 р. по грудень 2009 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, а також ОСОБА_2, ОСОБА_5 Ю,М. з іншими особами.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5 суду пояснив, що проживав спільно з ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу з грудня 1998 р. по грудень 2009 р., при чому з грудня 1998 р. по січень-лютий 2008 р. без реєстрації у квартирі відповідачки по вул. Донецькій, 39/67, а з лютого 2008 р. по грудень 2009 р. на вул. Вілєсова, 43/81, в квартирі яку вони придбали за спільні кошти для сумісного проживання.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 категорично заперечувала факт спільного проживання з позивачем ОСОБА_5 однією сімєю як чоловіка та дружини, посилаючись на те, що інтимні стосунки при відсутності спільного побуту, не мають наслідком для осіб, між якими вони існували, виникнення прав та обовязків як чоловіка та дружини.

Пояснення позивача були підтверджені свідченнями свідків ОСОБА_9, яка доводиться позивачу рідною сестрою, ОСОБА_15, ОСОБА_29, ОСОБА_18, які є давніми подругами свідка ОСОБА_9 Суд критично оцінює свідчення свідка ОСОБА_9, яка, як рідна сестра позивача, зацікавлена у вирішенні цієї справи на користь свого брата позивача по справі. Усі інші свідки з боку позивача, даючи свідчення посилались на ОСОБА_9, зі слів якої їм були відомі обставини особистого життя позивача та відповідачки. Свідки ОСОБА_15, ОСОБА_17, ОСОБА_18 особисто були присутні на святах родини ОСОБА_5, де зустрічали ОСОБА_2 та ОСОБА_5, між якими, за словами свідків, були теплі стосунки. Проте суд вважає, що сама лише присутність ОСОБА_2 на святах в родині ОСОБА_5 не є свідченням того, що відповідачка та позивач проживали однією родиною, а гарні стосунки між ними пояснюються наявністю інтимної близькості. При цьому жоден зі свідків ОСОБА_15, ОСОБА_17, ОСОБА_18 ніколи не бували в квартирі ОСОБА_2, де вона проживала, і особисто не могли пересвідчитись у тому, що дійсно ОСОБА_5 проживав разом з відповідачкою. Крім того, зі свідчень свідка ОСОБА_18 встановлено, що більшу частину року в період з 2005 р. по 2007р. ОСОБА_5 в місті не проживав.

Зі свідчень свідків ОСОБА_27, ОСОБА_22, ОСОБА_23 в судовому засіданні було встановлено, що ці особи неодноразово бували в квартирі відповідачки по вул. Донецькій, 39/67, але жодного разу ОСОБА_5 в квартирі не бачили, як і належних йому речей. Зазначені свідки не перебувають в дружніх стосунках зі сторонами, що виключає підстави для виникнення у суду сумнівів у достовірності їх свідчень.

Не було встановлено в суді і того, що позивач з відповідачкою були повязані спільним побутом. Так, свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що за 10 років особисто лише двічі бачила, як ОСОБА_5 та ОСОБА_2 разом купували продукти в магазині та як один раз ОСОБА_5 давав ОСОБА_2 гроші на таксі. Проте суд вважає, такі поодинокі для 10 річного періоду часу випадки не є свідченням того, що сторони були повязані взаємним побутом та спільно несли витрати на своє проживання.

Зі свідчень свідка ОСОБА_25 в суді було встановлено, що всю чоловічу роботу в домі ОСОБА_2 виконував чоловік або син свідка, що також свідчить про відсутність взаємних прав та обовязків між сторонами, як між членами однієї родини.

Згідно з договором купівлі продажу квартири від 13.06.2005 р. ОСОБА_5 та ОСОБА_2 придбали у власність по 1/2 частці квартири, розташованої за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова, 43/81. За кожним з них було зареєстроване право власності на 1/2 частку цієї квартири, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності серії СВР №115341. При цьому суд відзначає, що спірна квартира не належала позивачу і відповідачу на праві спільної сумісної власності, що свідчить також про відсутність між ними спільних взаємних відносин, які притаманні родині. Крім цього, позивач ОСОБА_5 продав належну йому 1/2 частку квартири в м. Сєвєродонецьку по вул. Вілєсова, 43/81, відповідачу ОСОБА_2 за 10 717 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу від 21.12.2007 р. Зазначена обставина, на думку суду, також спростовує доводи позивача про те, що він з позивачкою мешкав однією сімєю, і свідчить про те, що між позивачем та відповідачкою, крім інтимних, існували ще відносини, побудовані на комерційній основі. Цей висновок суду підтверджується поясненнями сторін та третьої особи, з яких було встановлено, що позивач ОСОБА_5 та ОСОБА_2 познайомились під час здійснення ними підприємницької діяльності, пізніше вони працювали на одному підприємстві. Ці обставини підтверджується свідченнями свідка ОСОБА_21, ОСОБА_9 та ОСОБА_25

При цьому суд не вважає беззаперечним доказом проживання однією сімєю ОСОБА_30 та ОСОБА_2 ту обставину, що в позові ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житлом від 30.03.2011 р., зазначалось, що вона з ОСОБА_5 проживали однією сімєю. Як пояснила в суді відповідач, цю позовну заяву готував адвокат, а вона її лише підписала, не вникаючи в зміст заяви, оскільки хотіла якнайшвидше зняти ОСОБА_5 з реєстраційного обліку зі своєї власної квартири, через порушення щодо нього кримінальної справи. При цьому рішенням Сєвєродонецького міського суду від 01.06.2011 р. судом не була встановлена як обставина, що не потребує доказування, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 проживали як одна сім'я.

Аналізуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу з грудня 1998 р. по грудень 2009 р., не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не було надано достовірних достатніх доказів на підтвердження цих обставин, при тому що докази, які надала відповідач, повністю спростовують доводи позовної заяви.

Стосовно решти вимог позивача про визнання права власності на 1/2 частку приміщення магазину за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 24/1, на 1/2 частку квартири за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 24/2, на 1/2 частку квартири за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, 30/67, як на частку спільного сумісного майна чоловіка та жінки, які проживали разом, не перебуваючи в шлюбі, суд відзначає наступне.

Як на підставу своїх вимог про визнання права власності на майно позивач посилається на ст. 74 Сімейного кодексу України (чинного з 01.01.2004 р.), якою встановлено, що якщо чоловік та жінка проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно договору від 22.04.2008 р. ОСОБА_2, ОСОБА_4 уклали договір міни квартири з ОСОБА_31, ОСОБА_27, внаслідок чого отримали у власність квартиру АДРЕСА_3, замість квартири АДРЕСА_4.

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.08.2008 р. співвласниками квартири по пр. Гвардійському, 24/2, в м. Сєввєродонецьку є ОСОБА_2 та ОСОБА_4

В пункті 1.4.1. договору міни від 22.04.2008 р. зазначено, що квартира по вул. Донецькій, 39/67, належить ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва №1502 про право власності на житло, виданого 29.10.1997 р. відділом приватизації житла УЖКГ міськвиконкому. Тобто зазначену квартиру відповідач та третя особа набули у власність в результаті приватизації, в якій позивач участі не брав. Враховуючи цю обставину, а також те, що судом не було встановлено факту проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_2, як чоловіка та жінки, які проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу з грудня 1998 р. по грудень 2009 р., суд вважає, що не підлягає задоволенню вимога про визнання за позивачем права власності на 1/2 частку квартири за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 24/2, яка є похідною від вимоги про встановлення факту проживання однією сімєю.

Згідно з договором купівлі-продажу від 27.09.2002 р. ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_2, право власності на яку було зареєстроване за нею 20.11.2002 р., що підтверджується реєстраційним написом КП «Сєвєродонецьке БТІ».

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 17.10.2003 р. ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_5, право власності на яку було зареєстроване за нею 25.12.2003 р., що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Таким чином, право власності на обидві спірні квартирі виникло у ОСОБА_2 до 01.01.2004 р. Оскільки ОСОБА_2 набула спірну нерухомість у власність до 01.01.2004 р., то в цьому випадку положення ст. 74 СК України не можуть застосовуватись, т.я. за загальним правилом дія законів та інших нормативно-правових актів не має зворотної дії в часі (ст. 58 Конституції України), тому норми Сімейного кодексу України застосовуються лише до тих сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р.

До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності.

Положення чинного на той час КпШС України не містили правил про те, що майно, набуте чоловіком та жінкою за час спільного проживання без реєстрації шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Спірна квартира АДРЕСА_2, була реконструйована відповідачкою під магазин непродовольчих товарів, що підтверджується рішенням виконкому Сєвєродонецької міської ради від 04.07.2006 р. №1185, висновком Сєвєродонецької міської СЕС від 16.10.2006 р. №286, дозволом на виконання будівельних робіт від 26.04.2007 р. №40, висновком державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 10.12.2007 р. №5/4849, рішенням виконкому Сєвєродонецької міської ради від 25.12.2007 р. №2969, виданими на імя ОСОБА_2 Крім зазначеного, та обставина, що усі будівельні роботи по реконструкції квартири АДРЕСА_2, під магазин здійснювала одноособово лише ОСОБА_2, було підтверджено свідченнями свідка ОСОБА_27 Після проведеної реконструкції 05.03.2008 р. за відповідачкою було зареєстроване право власності на магазин промислових товарів, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САВ №535195. Проте враховуючи, те що позивачем не було надано доказів істотного збільшення вартості спірного приміщення внаслідок спільних грошових затрат позивача та відповідачки, а також те, що судом не було встановлено факту проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_2, як чоловіка та жінки, які проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу з грудня 1998 р. по грудень 2009 р., суд вважає, що не підлягає задоволенню вимога про визнання за позивачем права власності на 1/2 частку магазину за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 24/1.

Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача, в звязку чим відмовляє у їх задоволенні в повному обсязі.

Оскільки судом відмовлено позивачу в задоволенні позову в повному обсязі, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати йому не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 62, 88, 212, 224-226, 256 ЦПК України, ст. 58 Конституції України, ст. 12-13, 22 КпШС, ст. 3,21 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_5 у задоволенні заявлених позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Рішення в повному обсязі складено 05.03.2013 р.

Суддя Ж. І. Кордюкова