АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Головуючий у І інстанції Морозов М.О.
Доповідач Котула Л.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

26 грудня 2013 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М.,Слюсар Т.А.

При секретарі Круглик В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 08 серпня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
грошових коштів за договором позики.

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2012 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
грошових коштів за договором позики.

При цьому позивач посилався на те,
що 24 квітня 2009 року він уклав з ОСОБА_3
договір позики згідно якого надав
відповідачу грошові кошти у сумі 600 000
грн. на строк до 24 квітня 2012 року.

У зв'язку з тим , що відповідач в
установлений у договорі позики строк
не виконав умови договору позики та не
повернув взяті у борг грошові кошти в
сумі 600 000 грн., просив стягнути з
відповідача грошові кошти за
договором позики у сумі 600 000 грн. та
витрати судового збору у сумі 3 219, 00
грн..

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 08 серпня 2013 року
позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_2 борг за договором
позики від 24 .04.2009 року в розмірі 600 000
грн. , судові витрати в розмірі 3 219 грн.,
а всього 603 219 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати та
відмовити позивачу у задоволені
позову , оскільки судом неповно
з'ясовані обставини справи , так як
зазначений позов був поданий з метою
позбавлення його можливості отримати
з ОСОБА_3 за рішенням суду грошові
кошти сумі 277 425,00 грн.

ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та їх представник
ОСОБА_4 належним чином повідомлені про
час та місце судового розгляду, у
судове засідання не з'явилися, причини
неявки суду не повідомили, а тому
колегія суддів вважала можливим
слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6 ,
які підтримали апеляційну скаргу та
просили її задовольнити, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягаю задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 05 жовтня 2005 року стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 борг в сумі
252 500 грн., відсотки в розмірі 22 725 грн.,
моральну шкоду 500 грн. державне мито 1 700
грн. , а всього 277 425 грн.

На підставі цього рішення
відповідно до ухвал Печерського
районного суду м. Києва від 25 травня 2001
року та 15 серпня 2011 року 30.01.2012 року
був виданий виконавчий лист №2-1761-1/05
про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 277 425,00 грн. ( а.с. 107)

Постановою головного державного
виконавця Цимбал О.П. органу державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції на
підставі даного виконавчого листа
12.04.2012 року відкрито виконавче
провадження та накладено арешт на все
майно , що належить боржнику ОСОБА_3, в
тому числі і Ѕ частину квартири
АДРЕСА_1 (а.с. 106).

10 жовтня 2012 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
грошових коштів за договором позики(
а.с.2).

При цьому посилався на те , що 24
квітня 2009 року він уклав договір
позики зі своїм братом ОСОБА_3 згідно
якого він передав йому в борг грошові
кошти в сумі 600 000 грн. на строк до 24
квітня 2012 року

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 08 серпня 2013 року
позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_2 борг за договором
позики від 24 .04.2009 року в розмірі 600 000
грн. , судові витрати в розмірі 3 219 грн.,
а всього 603 219 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1
посилається на те , що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
є рідними братами та спір, який виник
між ними існує лише формально для
створення перешкод щодо реалізації
майна по відкритому виконавчому
провадженню.

У судове засідання ОСОБА_2 та ОСОБА_3
жодного разу не з'явилися.

У судових засіданнях приймала участь
представник позивача ОСОБА_4

Однак , суд належним чином не
з'ясував питання щодо можливості
ОСОБА_2 надати позику брату в такій
сумі та факт її передачі, оскільки за
договором позики одна сторона (
позикодавець) передає у власність
другій стороні ( позичальникові )
грошові кошти або інші речі ,
визначені родовими ознаками , а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів ( суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої
ж якості.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1
посилається на те , сторони є рідними
братами і кожному із них належить по Ѕ
частині квартири АДРЕСА_1 .

Зазначений позов стверджує ОСОБА_1
поданий з метою позбавити його
можливості отримати з ОСОБА_3 за
рішенням суду грошові кошти сумі 277
425,00 грн.

З матеріалів справи випливає , що
зазначений позов пред'явлений в той
час , коли проводилися виконавчі дії
щодо примусового виконання рішення
суду про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 грошових коштів і було
звернуто стягнення на майно ОСОБА_3 ,
у зв'язку з примусовим виконанням
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 05 жовтня 2005 року.

На це, зокрема , вказує і та обставина
, що 22 листопада 2012 року накладено
арешт на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 ,
належну ОСОБА_3

Згідно акту державного виконавця
Стеценко Н.В. ВДВС Святошинського
районного управління юстиції у м. Києві
від 06 червня 2012 року на підставі
виконавчого листа № 2-1761-1 виданого
Печерським районним судом м. Києва
30.01.2012 року проведено опис майна , що
належить боржнику ОСОБА_3 (а.с.155-158).

Відповідно до висновку про незалежну
оцінку майна СОД ТОВ Оціночної
компанії "Вега» від 29 січня 2013 року
ринкова вартість 12 частини
трикімнатної квартири , загальною
площею 61, 77 кв.м , що розташована за
адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві
власності ОСОБА_3 без урахування ПДВ
станом на 29 січня 2013 року становить 251
000, 00 грн. (а.с.159-160).

В той же час, умовами договору
позики , який укладений між позивачем
та відповідачем передбачено , що у разі
відсутності у Позичальника грошових
коштів необхідних для виконання
зобов'язання за цим договором ,
позичальник в рахунок погашення боргу
може передати Позикодавцю власне
майно, вартість якого визначається за
погодженням сторін( п.6 Договору
позики).

Виходячи з наведеного, рішення суду
законним і обгрунтованим назвати не
можна , а тому таке рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення про відмову у задоволені
позову з наведених підстав, оскільки
позивачем не доведено позовні вимоги ,
зокрема , наявність такої суми
грошових коштів у нього на час
укладення договору позики та факт
передачі їх ОСОБА_3

Керуючись ст. 303,304,307,309,316 ЦПК України
, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 08 серпня 2013 року скасувати
та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволені позову
до ОСОБА_3 про стягнення грошових
коштів за договором позики.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання
до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: