Єдиний унікальний номер 205/6817/13-ц
справа № 4с/205/54/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2013 року

м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Залімської Н.В.,

при секретарі Кравцову С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за скаргою Публічного
акціонерного товариства
«Дніпроважмаш», заінтересована особа
державний виконавець Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Богдан В.С., про
визнання дій неправомірними,
скасування постанови та зобов'язання
вчинити певні дії, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Дніпроважмаш» 09 серпня 2013 року
звернулося до Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська зі скаргою про
визнання дій неправомірними,
скасування постанови та зобов'язання
вчинити певні дії. В обґрунтування
скарги посилався на те, що постановою
державного виконавця Ленінського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ від 18 липня 2013
року відмовлено у відкритті
провадження, оскільки виконавчий
документ не відповідає вимогам Закону
України «Про виконавче провадження».
Позивач вважає дії державного
виконавця незаконними. Заявник
зазначає, що виконавчий документ, на
підставі якого заявник звернувся до
Ленінського ВДВС Дніпропетровського
МУЮ із заявою про відкриття
виконавчого провадження, відповідає
вимогам Закону України «Про виконавче
провадження», який не передбачає
обов'язковість зазначення у судовому
наказі ідентифікаційного коду
боржника.

Скаржник просив суд визнати дії
Ленінського ВДВС Дніпропетровського
МУЮ щодо винесення постанови від 18
липня 2013 року про відмову у відкритті
виконавчого провадження з виконання
судового наказу Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська № 2н/422/1741/12,
виданого 31 травня 2013 року
неправомірними; постанову державного
виконавця Ленінського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ щодо винесення
постанови від 18 липня 2013 року про
відмову у відкритті виконавчого
провадження з виконання судового
наказу Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська № 2н/422/1741/12, виданого
31 травня 2013 року; зобов'язати
Ленінський ВДВС Дніпропетровського
МУЮ прийняти рішення відповідно до
вимог Закону України «Про виконавче
провадження».

Представник позивача надав суду заяву
з проханням розглядати справу без його
участі, скаргу підтримує в повному
обсязі.

Державний виконавець Ленінського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ Богдан В.С. в
судове засідання не з'явився, про дату,
час та місце слухання справи
повідомлявся належним чином, про
причини неявки суд не повідомив.
Письмових заяв не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

06 липня 2012 року Ленінським районним
судом м. Дніпропетровська було видано
судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2,
яка проживає за адресою: 49600, АДРЕСА_1, на
користь ПАТ «Дніпроважмаш»
заборгованості по оплаті
житлово-комунальних послуг за період з
01 січня 2009 року по 01 квітня 2012 року у
розмірі 5357,22 грн. та судового збору у
розмірі 107,30 грн. (а.с. 5).

Постановою державного виконавця
Ленінського ВДВС Дніпропетровського
МУЮ Богдан В.С. від 18 липня 2013 року
відмовлено у прийнятті до провадження
виконавчого документу та у відкритті
виконавчого провадження на підставі п.
6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче
провадження» (а.с. 4).

Згідно ч. 2 ст. 103 ЦПК України судовий
наказ має відповідати вимогам до
виконавчого документа, встановленим
Законом України «Про виконавче
провадження» та обов'язково містити
положення про дату видачі судового
наказу стягувачу, дату набрання
судовим наказом законної сили та строк
пред'явлення судового наказу до
виконання. Зазначені відомості
вносяться до судового наказу у день
його видачі стягувачу для пред'явлення
до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження» у
виконавчому документі зазначаються
повне найменування (для юридичних осіб)
або ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Тобто, у разі не зазначення
індивідуального ідентифікаційного
номера (реєстраційного номера платника
податків) у рішенні суду, судовому
наказі, згідно із п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець може самостійно
звернутися до відповідного державного
органу державної податкової служби із
запитом про витребування довідки про
індивідуальний ідентифікаційний номер
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків) боржника.

Відмовляючи у відкритті виконавчого
провадження, державний виконавець не
звернув уваги на визначену ЦПК України
судову процедуру розгляду заяв про
видачу судового наказу. Так, згідно ч. 2
ст. 102 ЦПК України суддя видає судовий
наказ без проведення судового
засідання і виклику стягувача і
боржника. Отже, у виданому судовому
наказі заперечуються відомості,
передбачені ст. 103 ЦПК України.

Таким чином, державний виконавець не
звернув уваги на те, що в суду чи
заявника відсутні можливості без згоди
боржника, який не викликався до суду,
отримати дані, про які в своїй
постанові зазначив державний
виконавець.

Посилання державного виконавця на
положення Закону України «Про
виконавче провадження» як на підставу
для відмови у відкритті виконавчого
провадження у зв'язку з
невідповідністю виконавчого документа
вимогам ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» не можна
визнати обґрунтованим, і таке
посилання є формальним, оскільки
судовий наказ містить основні його
реквізити, передбачені ч. 2 ст. 103 ЦПК
України, дату видачі судового наказу
стягувачу, дату набрання судовим
наказом законної сили та строк
пред'явлення судового наказу до
виконання, судовий наказ підписаний
суддею, скріплений гербовою печаткою.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у
разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані, рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов до висновку, що скарга ПАТ
«Дніпроважмаш» законна, обґрунтована
та доведена, а, отже, підлягає
частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 1, 18, 25-26 Закону України «Про
виконавче провадження», ч. 2 ст. 197, ст.
ст. 102-103, 368, 387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного
товариства «Дніпроважмаш»,
заінтересована особа державний
виконавець Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Богдан В.С., про
визнання дій неправомірними,
скасування постанови та зобов'язання
вчинити певні дії - задовольнити
частково.

Визнати дії державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Богдан В.С.
щодо винесення постанови від 18 липня 2013
року про відмову у відкритті
виконавчого провадження з виконання
судового наказу Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська № 2н/422/1741/12,
виданого 31 травня 2013 року, -
неправомірними.

Скасувати постанову державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Богдан В.С. від 18
липня 2013 року про відмову у відкритті
виконавчого провадження з виконання
судового наказу Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська № 2н/422/1741/12,
виданого 31 травня 2013 року.

Зобов'язати Ленінський відділ
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції прийняти до
виконавчого провадження судовий наказ
№ 2н/422/1741/12 про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ПАТ «Дніпроважмаш»
заборгованості по оплаті
житлово-комунальних послуг за період з
01 січня 2009 року по 01 квітня 2012 року у
розмірі 5357,22 грн. та судового збору у
розмірі 107,30 грн.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Ленінський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 5 днів з
дня отримання її копії.

Суддя Н.В.
Залімська