справа № 763/4937/13
провадження 2/763/3420/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2013 року
Гагарінський районний суд м.
Севастополя

у складі:

головуючого - судді
Євдокімової І.А.,

при секретарі - Білан
К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Севастополі цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розподіл сумісного майна,
суд -

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2013 року позивачка звернулася до
суду з вищеназваною позовною заявою,
яку у подальшому уточнила у порядку ст.
31 ЦПК України. Так, посилаючись на те що,
у період сумісного життя з
відповідачем ними було придбане майно,
а саме квартира АДРЕСА_1. Просить суд
провести розподіл сумісно нажитого
майна, визнав за нею право власності на
1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивачка
підтримала позовні вимоги лиш у частці
визнання за нею право власності на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1, як сумісно
нажито майно подружжя у період
зареєстрованого шлюбу. Також пояснила,
що про існування розписки чоловіка про
те, що він брав у борг у свого батька
ОСОБА_3 29 травня 1996 р. грошові кошти їй
було не відомо.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав,
пояснив, що спірна квартира хоча була
придбана у період шлюбу з позивачкою,
проте, не є власністю подружжя, так як
квартира АДРЕСА_1 була придбана на його
ім'я по договору купівлі-продажу від
31.05.1996 р. після продажі їм 24.05.1996 р.
квартири АДРЕСА_2 що була дарована йому
батьком ОСОБА_3 05.01.1996 р. та позики у
батька по розписки 29.05.1996 р. у розмірі
10000,00 доларів США. На придбання
квартири. Також пояснив, що отримана по
договору дарування квартира була
продана з метою поліпшення житлових
вимог сім'ї.

Суд, вивчивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
грунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.57 ЦПК України докази
встановлюються на підставі пояснень
сторін, показань свідків, письмових
доказів, речових доказів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

У судовому засіданні, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з 05
лютого 1994 року, що підтверджується
свідоцтва про укладення шлюбу (а.7).,
який був розірваний 28 травня 2013 року, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу (а.с.8).

Судом також встановленого, що під час
шлюбу подружжя було набуто сумісне
майно, а саме квартира АДРЕСА_1.

Вказані обставини підтверджуються
наявними в матеріалах справи доказами,
а саме копією договором
купівлі-продажу квартири від 31.05.1996
року, реєстраційним надписом від 19.09.1996
р., відповідно до якого право власності
на вищевказану квартиру зареєстровано
за ОСОБА_2

У судовому засіданні у якості свідка
був допитаний ОСОБА_3, який є батьком
відповідача, який пояснив, що він
подарував сину ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2
до шлюбу з позивачкою. На гроші
отримані від продажу подарованої
квартири по вул. Корчагіна в м.
Севастополі та позичанні у нього
грошові кошти у розмірі 10 000,00 доларів
США його син в інтересах сім'ї для
поліпшення житлових умов придбав
квартиру АДРЕСА_1.

Допитаний свідок ОСОБА_4, яка є сестрою
відповідача, пояснила, що у 1995 році
батьки подарували її рідному брату
ОСОБА_2 квартиру по вул.. Корчагіна в м.
Севастополі. Потім її брат продав
вищевказану квартиру та для сім'ї
придбав квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
яке подружжя придбало у шлюбі, належить
дружині й чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один із них не мав через
поважну причину (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що
будь-яка річ, придбана за час шлюбу,
крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в пп. 23, 24 своєї постанови від
21.12.2007 року N 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. До складу майна, що підлягає
поділу включається загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб.

Згідно зі ст.ст. 59,60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказуваннями, та не може ґрунтуватися
на припущеннях, оскільки відповідно до
принципу безпосередності судового
розгляду рішення може бути
обґрунтоване лише тими доказами, які
одержані у визначеному законом порядку
і перевірені в тому судовому засіданні,
в якому постановлюється рішення.

Задовольняючи позовні вимоги
позивачки суд виходив з того, що
квартира АДРЕСА_2 була продана
відповідачем в інтересах сім'ї з метою
поліпшення житлових умов в період
шлюбу, для введення сумісного
господарства та єдиного бюджету сім'ї.

Судом встановлено, що спірний
вищевказане майно придбано під час
перебування сторін у зареєстрованому
шлюбі.

На основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які посилались сторони, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
пояснення свідків, встановивши
правовідносини, які випливають із
встановлених обставин, та правові
норми, які підлягають застосуванню до
цих правовідносин, суд вважає вимоги
такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1, 24, 60,70 104, 105, 112 СК України,
постанови від 21.12.2007 року N 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», ст.10, 60, 209, 214,
215 ЦПК України, суд -

ВИРИШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частку квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку шляхом подачі в
10-денний строк апеляційній скарги з дня
проголошення рішення, а якщо особа яка
оскаржує рішення не була присутня у
судовому засіданні під час оголошення
судового рішення, протягом десяті днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя /підпис/

І.А. Євдокімова

З оригіналом згідно.
Рішення не набрало чинності.

Суддя Гагарінського

районного суду м. Севастополя

І.А. Євдокімова