Провадження № 2/259/2105/2013
Справа № 259/7868/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2013 року Куйбишевський
районний суд м. Донецька

в складі: головуючого - судді
ПИСАНЕЦЬ Н.В.

при секретарі:
Ігнатьєвій Т.П.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду у
місті Донецьку цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів одному із подружжя, з ким
проживає дитина-інвалід -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 28 серпня 2013 року
звернулась до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів, посилаючись на те, що
відповідач по справі - її чоловік, з
яким вона знаходиться у
зареєстрованому шлюбі з 28 березня 1997
року. Від шлюбу мають трьох дітей -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Відповідач та позивач із січня 2013 року
мешкають окремо - позивач разом із
дітьми за адресою: АДРЕСА_1, а
відповідач мешкає за адресою: АДРЕСА_2.
Старша дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є
інвалідом дитинства та, згідно
висновку ВКК за № 254/1 від 23.10.2012 року,
має діагноз - дитячий церебральний
параліч. Позивач не працює, оскільки
доглядає дітей, у тому числі й дитину-
інваліда ОСОБА_3. Відповідач є
бізнесменом, має постійний доход, але
допомогу на дітей здійснює нерегулярно
та не в достатній мірі. Позивач вважає,
що на дитину-інваліда їй потрібно
витрачати 10500,00 грн. на місяць, які
складаються із потреби у няні, медичних
препаратах, памперсах, одягу й
харчуванні, та просить стягнути
вказані грошові кошти з відповідача на
її користь.

Позивач ОСОБА_1 та її представники
ОСОБА_6, ОСОБА_7 присутні у судовому
засіданні підтримали позовні вимоги,
наполягали на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 та його представники
ОСОБА_8, ОСОБА_9, присутні у судовому
засіданні, позовні вимоги визнали
частково. Відповідач при цьому пояснив,
що дійсно він із позивачем, на
теперішній час, перебувають у шлюбі,
від якого мають трьох дітей, одна
донька із яких - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є
інвалідом дитинства. Із травня 2013 року
він мешкає окремо від родини, однак,
щомісячно, надає грошове утримання як
на дітей, їх лікування та відпочинок,
так й на дружину, про що маються
письмові докази - квитанції. Також, у
будинку дружини, де вона мешкає із
дітьми є дві няні, прибиральниця та
водій, договори про послуги із якими
укладені з відповідачем та оплачує ці
послуги саме відповідач. Враховуючи, що
догляд за дітьми позивач особисто не
здійснює, оскільки, молодша донька
відвідує дитячій садочок, середній син
навчається у школі, а за
дитиною-інвалідом доглядають няні -
відповідач просить суд відмовити у
задоволенні позову у повному обсягу. У
подальшому, відповідач змінив своє
відношення до позову, зазначивши у
судовому засіданні про свою згоду
сплачувати на користь позивача 4000,00
грн., а потім остаточно просив суд
стягнути з нього на користь ОСОБА_1
грошові кошти у сумі, близької до
мінімальної заробітної плати - 1220,00 грн.

Вислухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК України
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.60 ЦПК України кожна
із сторін зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін виникає
спір.

Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно та всебічно з»ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що сторони з 28
березня 1997 року перебувають у шлюбі,
про що свідчить свідоцтво про шлюб
НОМЕР_1 від 06.05.1997 року (а.с.7).

Від шлюбу мають трьох дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - є інвалідом
дитинства та, згідно висновку ВКК за №
254/1 від 23.10.2012 року, має діагноз - дитячий
церебральний параліч та потребує
стороннього догляду (а.с.10).

Згідно довідки керівника органу
самоорганізації населення мікрорайону
«Док» від 08.11.2013 року, разом із
позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 -
мешкає дитини-інвалід ОСОБА_3 та інші
діти подружжя.

Відповідач ОСОБА_2 працевлаштований, є
засновником ТОВ «Данком» та ТОВ
«Дорожньо-ремонтно-будівельне
об»єднання», та у судовому засіданні
визнав свою матеріальну спроможність
надавати грошове утримання дружині
(а.с.4,5).

Як встановлено у судовому засіданні, та
ці обставини визнані сторонами та не
потребують доказування - поряд із
позивачем та її дітьми, у будинку за
адресою: АДРЕСА_1 - працюють дві няні та
прибиральниця.

Як з боку позивача, так й з боку
відповідача у судове засідання були
надані договори про надання послуг
няні, укладені між позивачем та
фізичною особою ОСОБА_10 від 01.02.2013 року
та між відповідачем та фізичною особою
ОСОБА_10 від 24.01.2013 року та між
відповідачем та фізичною особою
ОСОБА_11 від 04.01.2013 року - на
підтвердження здійснення належного
догляду за дітьми з боку батьків.

Відповідно до вимог ст.88 Сімейного
кодексу України, якщо один із
подружжя, в тому числі і
працездатний, проживає з
дитиною-інвалідом, яка не може
обходитися без постійного стороннього
догляду, і опікується нею, він має право
на утримання за умови, що другий з
подружжя може надавати матеріальну
допомогу. Право на утримання триває
протягом всього часу проживання з
дитиною-інвалідом та опікування нею
і не залежить від матеріального
становища того з батьків, з ким вона
проживає.

Вивчивши наведене, суд вважає, що для
виникнення права одного із подружжя на
отримання аліментів від іншого,
повинні бути наявними та доведеними
перед судом чотири умови, а саме -
встановлення факту проживання з
дитиною-інвалідом того з подружжя, хто
претендує на утримання; встановлена
інвалідність дитини; встановлення
стану дитини-інваліда, яка не може
обходитися без постійного стороннього
догляду; встановлення факту опікування
дитиною одним з подружжя, який проживає
з дитиною.

Відсутність хоча б однієї складової
позбавляє дружину права вимагати
стягнення грошових коштів на її
користь. Тобто, покладення опікування
на іншу особу - няню та доглядальницю -
припиняє право на утримання.

У даній справі встановлено наявність
усіх чотирьох складових, необхідних
для отримання ОСОБА_1 грошового
утримання від ОСОБА_2, оскільки
доведено письмовими доказами та
визнано сторонами у судовому
засіданні, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 -
мешкає разом із матір»ю за адресою:
АДРЕСА_1, є інвалідом дитинства та
потребує стороннього догляду. Щодо
наявних договорів, укладених між
сторонами із фізичними особами -
ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які виконують
обов»язки няні у родині ОСОБА_3 - суд не
може визнати їх наявність як підставу
для відмови у позові та посилатись при
цьому на покладення позивачем
обов»язку опікування
дитиною-інвалідом на цих осіб -
оскільки у наданих суду копіях
договорів не зазначено конкретно ким
із трьох дітей подружжя повинні
опікуватись вказані особи та надавати
свої послуги няні.

Вирішуючи питання щодо розміру
грошового утримання ОСОБА_1, суд
виходить із того, що відповідач
спроможний надавати таке утримання та
визнав позовні вимоги частково - у сумі
близької до мінімальної заробітної
плати - 1220,00 грн. Посилання позивача на
щомісячний розрахунок потреб дитини
-інваліда у сумі 10500,00 грн. суд не вважає
належним доказом витрат особисто на
ОСОБА_1 з якою мешкає дитина-інвалід,
оскільки вказаний нею перелік
відноситься до іншого предмету позову -
аліментів на дитину, та може
враховуватись під час вирішення саме
цього питання. У судовому засіданні
позивач та її представники не надали
суду інших обґрунтувань зазначеної
ОСОБА_1 суми.

Таким чином, зібрані у справі докази та
їх належна оцінка вказують на
наявність підстав для часткового
задоволення позову ОСОБА_1

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір
відповідно до частини задоволених
вимог - у розмірі 100,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.79, 88 Сімейного Кодексу України,
ст.ст.79, 88, 208-209, 213, 214, 215-218 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на її утримання у сумі 1220,00
(одна тисяча двісті двадцять) грн. 00 коп.
щомісячно, починаючи з 28.08.2013 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у сумі 100,00 (сто) грн. 00 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів
підлягає негайному виконанню в межах
платежу за один місяць.

Відмовити у задоволенні інших позовних
вимог за необгрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено у
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляції до апеляційного суду
Донецької області, через Куйбишевський
районний суд м. Донецька, протягом 10
днів з дня його проголошення.

Суддя:
Н.В. ПИСАНЕЦЬ