Справа № 2/489/1615/13
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

02 вересня 2013 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Приватбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2013 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.10.2007 між ЗАТ КБ Приватбанк (правонаступником якого є ПАТ КБ Приватбанк) та відповідачем було укладено Кредитний Договір № DNАВRС12780009, відповідно до умов Договору відповідач отримав кредит у розмірі 2 990,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.10.2010. Відповідно до Договору відповідач був зобовязаний щомісячно у встановлені строки здійснювати погашення заборгованості за кредитом та сплачувати проценти за користування кредитним коштами.

Оскільки, відповідач, не виконує належним чином взяті на себе кредитні зобовязання, позивач просив суд стягнути з нього суму заборгованості у розмірі 119 784,19 грн.

Позивач в судове засідання свого представника не направив, до суду надійшла заява в якій представник позивача просить розглядати справу без його присутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про місце й час розгляду справи 05.07.2013, 29.07.2013 та 02.09.2013 повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Приватбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

19.10.2007 між ЗАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_2 було укладено Кредитний Договір № DNАВRС12780009, відповідно до умов Договору відповідач отримав кредит у розмірі 2 990,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.10.2010. Відповідно до Договору відповідач був зобовязаний щомісячно у встановлені строки здійснювати погашення заборгованості за кредитом та сплачувати проценти за користування кредитним коштами. З умовами договору ОСОБА_2 була ознайомлена, нею він підписаний.

Відповідно до п. 1.1 Статуту Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Приватбанк воно є правонаступником Закритого акціонерного товариства ОСОБА_1 Приватбанк.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 27.12.2012, сума заборгованості відповідача складає 119 784,19 грн., а саме: 13 860,00 грн. заборгованість за кредитом; 2 552,08 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 6 486,48 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 90 705,43 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи: 500 грн. штраф (фіксована частина); 5 680,20 грн. штраф (процентна складова).

Строк і умови повернення кредиту та сплати відсотків визначені Договором.

Статтями 525, 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідачем в односторонньому порядку порушені умови зазначеного договору.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 5.1 Договору встановлено, що позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних умов, ОСОБА_1 має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу.

Пунктом 5.3 Договору встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

Стосовно вимог щодо відшкодування пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафу в розмірі 90 705,43 грн., то суд з врахуванням положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, вважає розмір даної вимоги позивача необґрунтовано завищеним, оскільки він в 6 раз перевищує розмір простроченої заборгованості за кредитом. Тому суд вважає за необхідне зменшити розмір пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, розмір якої визначити в сумі 22 898,56 грн.

Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) в розмірі 5 680,20 грн., то відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Невиконання боржником грошового зобовязання з простроченням на 1 день або на 31 день є одним і тим же правопорушенням, яке полягає у невиконанні або неналежному виконанні взятого на себе за договором зобовязання.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач просить стягнути з відповідача двічі штрафні санкції у вигляді пені та штрафу за одне й те ж правопорушення, а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 500 грн. та 5 680,20 грн. належить відмовити.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 457,97 грн., що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст. ст. 525, 526, 530, 549 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-214, 226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Приватбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, 26.04.1973 р. н., народилася в с. Прибузьке, Жовтневого району, Миколаївської області, ідент. код НОМЕР_1, місце реєстрації - м. Миколаїв, вул. О. Кошового, 14 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Приватбанк заборгованість з повернення кредиту в розмірі 45 797 грн. 12 коп. (сорок пять тисяч сімсот девяносто сім гривен 12 коп.), а саме: 13 860,00 грн. заборгованість за кредитом; 2 552,08 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 6 486,48 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 22 898,56 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, за кредитним договором № DNАВRС12780009 від 19.10.2007.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Приватбанк судовий збір у розмірі 457,97 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв