Єдиний унікальний номер 205/878/13-ц
Справа №2/205/1228/2013
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2013 року Ленінський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючого судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про витребування майна із
чужого незаконного володіння, ?

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 05 лютого 2013 року
звернулася до Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська з позовом до
ОСОБА_2 про витребування майна із
чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позовних вимог
зазначивши, що вона є власником 60%
нежитлового приміщення, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1. З 01 квітня 2005 року і
по теперішній час відповідач
користується вищевказаним нежитловим
приміщенням, площа якого становить 191,8
кв.м. З 01 квітня 2005 року по 29 грудня 2007
року ОСОБА_2 користувався зазначеним
приміщенням на підставі договору
оренди від 01 квітня 2005 року та договору
оренди від 29 грудня 2006 року, а з 29 грудня
2007 року по теперішній час, тобто більше
п'яти років, він без будь-яких законних
підстав користується цим приміщенням,
відмовляється його звільнити,
незважаючи на багаточисельні вимоги
позивача щодо повернення їй майна,
орендну плату не сплачує.

Позивач зазначила, що відповідно до п.9.4
договору оренди від 29 грудня 2006 року,
вона попередила відповідача листом від
03 листопада 2007 року про закінчення
строку дії договору 29 грудня 2007 року та
про необхідність повернути їй
орендоване майно до 30 грудня 2007 року
згідно акту прийому-передачі. Проте,
незважаючи на своєчасне попередження,
відповідач не звільнив орендовані
приміщення.

Позивач вказала, що рішенням
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 10 березня 2011 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 у
задоволенні його позовних вимог щодо
стягнення суми було відмовлено, а
зустрічний позов ОСОБА_1 було
задоволено частково та стягнуто з
ОСОБА_2, 3851,00 грн. Рішенням Апеляційного
суду Дніпропетровської області від 15
вересня 2011 року зазначене рішення було
скасовано частково в частині відмови
ОСОБА_2 у задоволенні його позовних
вимог та ухвалено нове рішення, згідно
якого з ОСОБА_1 було стягнуто аванс та
судові витрати у розмірі 40276,00 грн.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України від 22 травня 2012 року зазначене
рішення було залишено без змін.

Згідно постанови Бабушкінського ВДВС
ДМУЮ про закінчення виконавчого
провадження від 22 серпня 2012 року, 21
серпня 2012 року позивачкою було
виконано рішення суду в повному обсязі
та сплачено ОСОБА_2 40276,00 грн.

Таким чином, позивач зазначила, що
вчиняла заходи щодо звільнення
нежитлового приміщення, належного їй
на праві власності та отримання від
відповідача оплати за користування
приміщенням. Останній місяць, за який
відповідачем було сплачено орендну
плату (за рішенням сду) - це липень 2007
року. З серпня 2007 року і по теперішній
час відповідач оплату за користування
приміщенням не здійснював.

В ході розгляду справи позивач, в
порядку статті 31 ЦПК України, уточнивши
та доповнивши свої позовні вимоги, в
уточненій позовній заяві просила
витребувати у ОСОБА_2 та повернути у її
володіння, як законному власнику,
належні їй нежитлові приміщення
загальною площею 191,8 кв.м., розташовані
за адресою: АДРЕСА_1, а саме: приміщення
1-6 гараж, загальною площе. 26,1 кв.м.;
приміщення 1-7 майстерня, площею 25,3 кв.м.;
приміщення 1-11 склад, площею 38,3 кв.м;
приміщення 1-12 склад, площею 51,0 кв.м.;
приміщення 1-9 коридор, площею 4,7 кв.м.;
приміщення 1-21 тамбур, площею 2,8 кв.м.;
приміщення 1-22 склад, площею 19,3 кв.м.;
приміщення 1-23 кабінет, площею 24,3 кв.м.
та стягнути з відповідача на її користь
понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
уточнені позовні вимоги підтримала та
просила їх задовольнити, посилалася на
докази, які знаходяться в матеріалах
справи.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 уточнені позовні
вимоги підтримала та просила їх
задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
уточнені позовні вимоги визнав
частково.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_4 уточнені позовні
вимоги визнала частково.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представника позивача, відповідача,
представника відповідача, вивчивши
матеріали справи, вважає, що уточнені
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено,
що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом від 21
квітня 2004 року, виданого державним
нотаріусом Першої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори
Кулєшовим Я.О. та зареєстрованого в
реєстрі за №1-1859 (дублікат свідоцтва
посвідчений державним нотаріусом
Першої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Кулєшовим Я.О. та
зареєстрований в реєстрі за №1-1736),
належить 60/100 частин спорудження:
будівля складів, огорожі та мостіння,
розташовані в АДРЕСА_1 (а.с.26).

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 10 березня
2011 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2, до ОСОБА_1 про стягнення суми та
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення суми, було ухвалено
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 - відмовлено у повному
обсязі, а позовні вимоги ОСОБА_1 -
задоволено частково, та вирішено
стягнути з ОСОБА_2 на її користь
заборгованість за договором оренди від
29 грудня 2006 року з урахуванням
встановленого індексу інфляції в
розмірі 2180 грн., неустойку в розмірі 1500
грн., судові витрати в розмірі 171 грн., а
всього - 3851 грн. (а.с.13).

Рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15
вересня 2011 року, рішення
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 10 березня 2011 року
скасовано в частині відмови ОСОБА_2 у
задоволенні позовних вимог, та
вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аванс у розмірі 39861,50 грн., судові
витрати у розмірі 415,00 грн., а всього -
40276,50 грн. (а.с.14-15).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15
вересня 2011 року встановлено, що 29
грудня 2012 року між орендодавцем ОСОБА_1
та орендарем ОСОБА_2 у простій
письмовій формі було укладено договір
оренди нежитлових приміщень загальною
площею 191,8 кв.м. (1-6 гараж, 1-7 майстерня,
1-11 склад, 1-12 склад, 1-9 коридор, 1-21 тамбур,
1-22 склад, 1-23 кабінет), розташованих на
АДРЕСА_1, які належать на праві
приватної власності ОСОБА_1 (а.с.35-36).

Відповідно до п.9.1 договору оренди,
строк його дії визначено до 29 грудня 2007
року.

Пунктом 9.4 договору оренди від 29 грудня
2006 року передбачено, що у випадку
відсутності заяви жодної із сторін про
відмову від договору за місяць до
спливу встановленого у договору
строку, він вважаться продовженим на
той же строк та на тих самих умовах, які
передбачені договором.

Зазначеним рішенням також встановлено,
що розмір орендної плати за договором
оренди від 26 грудня 2006 року складав 50,00
грн. на місяць та був визначений
договором оренди цього ж нерухомого
майна, укладеним між тими самими
сторонами 01 квітня 2005 року (а.с.32-34).

Згідно п.3.2 договору оренди від 29 грудня
2006 року, орендна плата сплачується
орендарем щомісяця, наперед.

Також судом встановлено, що на підставі
п.9.4, термін дії договору оренди від 29
грудня 2006 року було продовжено до 29
грудня 2008 року на тих самих умовах,
оскільки відсутні докази отримання
орендарем заяви орендодавця про
відмову від договору (а.с.29).

З липня 2007 року ОСОБА_2 припинив
сплачувати орендну плату за договором
від 29 грудня 2006 року. Разом з тим,
відповідно до розписки ОСОБА_1, вона
зобов'язалася не брати орендну плату з
відповідача з 10 серпня 2007 року, що було
також визнано сторонами (а.с.61).

Згідно ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

Відповідно ст. 319 ЦК України власник має
право вчиняти щодо свого майна будь -
які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.387 ЦК України, власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України, за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Згідно ч.1 ст.761 ЦК України, право
передання майна у найм має власник речі
або особа, якій належать майнові права.

Відповідно до ч.1 ст.762 ЦК України, за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Відповідно до ст.764 ЦК України, якщо
наймач продовжує користуватися майном
після закінчення строку договору
найму, то, за відсутності заперечень
наймодавця протягом одного місяця,
договір вважається поновленим на
строк, який був раніше встановлений
договором.

Згідно ч.1 ст.785 ЦК України, у разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Оскільки в ході розгляду справи було
встановлено, що власником нежитлового
приміщення, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 є ОСОБА_1, то суд дійшов
висновку, що відповідач ОСОБА_2
неправомірно користується зазначеним
нежитловим приміщенням, належним
ОСОБА_1 на праві власності.

Крім того, згідно положень частини 1
статті 88 ЦПК України, оскільки
позивачем при подачі позову було
оплачено судовий збір і її вимоги
задоволено, з відповідача також
належить стягнути на користь позивача
понесені судові витрати в розмірі 114,70
грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 317, 319, 321, 387, 610, 612, 759, 761, 762, 764, 785
Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11,
15, 57-60, 88, 169, 209, 213-215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
витребування майна із чужого
незаконного володіння - задовольнити.

Витребувати із чужого незаконного
володіння ОСОБА_2, ІПН: НОМЕР_1 та
повернути ОСОБА_1: ІПН: НОМЕР_2 нежитлові
приміщення загальною площею 191,8 кв.м.,
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, а саме:
приміщення 1-6 гараж, площею 26.1 кв.м.;
приміщення 1-7 майстерня, площею 25,3 кв.м.;
приміщення 1-11 склад, площею 38,3 кв.м.;
приміщення 1-12 склад, площею 51,0 кв.м.;
приміщення 1-9 коридор, площею 4,7 кв.м.;
приміщення 1-21 тамбур, площею 2,8 кв.м.;
приміщення 1-22 склад, площею 19,3 кв.м.;
приміщення 1-23 кабінет, площею 24,3 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати у розмірі 114 грн. 70 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
Н.Г. Остапенко