Справа № 2-5754/13
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

24 вересня 2013 року м. Київ

Суддя Соломянського районного суду м. Києва Г.О. Козленко, розглянувши матеріали справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Соломянського районного суду м. Києва із зазначеним позовом до ОСОБА_1, просив суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором № 001/531/06 від 20 січня 2006 року в розмірі 7768,54 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовну заяву необхідно залишити без руху.

Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

За нормою ст.4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Компетенція судів щодо розгляду цивільних справ передбачена ст.15 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Тому суд зобов'язаний встановити наявність правовідносин сторін, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст.119, 120 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема: імя (найменування) позивача і відповідача, а також імя представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів звязку, якщо такі відомі, зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви. Позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У прохальній частині позивачем заявлена одна позовна вимога.

Відповідно, у позовній заяві повинно бути викладено по вказаній позовній вимозі: зміст позовної вимоги, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує цю позовну вимогу та зазначення доказів, що її підтверджують, наявність підстав для звільнення від доказування.

Обґрунтування позовних вимог не мають чіткого визначення взагалі та відповідно норм чинного законодавства.

Зміст позовної вимоги - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин, підстави також необхідні для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову.

Суд встановив, що до позовної заяви додані не всі докази, які підтверджують обставини по справі, при цьому деякі докази містять значні недоліки, у звязку з якими суд не вбачає можливим їх всебічне та повне дослідження без усунення недоліків. Тому позивачу слід обґрунтувати та усунути наступні недоліки позовної заяви.

Пункт 9.11 договору № 001/531/06 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних) від 20.01.2006 (далі Договір), вказує, що невідємну частину договору складають: 1) Заява про випуск кредитної картки (Додаток 1); 2) Правила користування Кредитною карткою (Додаток 2) (далі Правила); 3) ОСОБА_2 (Додаток 3); лист-повідомлення (Додаток 4).

Згідно заяви про випуск кредитної картки, вказана назва - VISA Classic (credit), при цьому до матеріалів додані правила користування кредитною карткою «VISA». Тому позивачу слід надати до суду умови (норми), якими відрізняються вказані кредитні картки, або докази на підтвердження відсутності зазначеної різниці.

Докази отримання кредитної картки відповідачем, оскільки матеріали позовної заяви містять лише докази щодо прохання відповідача видати кредитну картку та встановити кредитний ліміт розміром 7500 грн. Однак докази отримання картки, перерахування на картку коштів та отримання їх відповідачем в матеріалах справи відсутні. Тому позивачу слід надати до суду докази, саме зі сторони ОСОБА_2, на підтвердження отримання відповідачем картки, перерахунку на неї коштів та отримання їх Держателем.

Позивач зазначає, що залишок боргу по кредитному договору становить 7768,54 грн, проте обґрунтувань в підтвердження даних обставин не зазначає та відповідної виписки по картці до позову не додає.

Як зазначено в Правилах наданих до позовної заяви, вони є додатком №1, однак п.9.11 ОСОБА_3 згідно якого позивач просить стягнути заборгованість, визначає, що Правила за цим ОСОБА_3 є додатком №2. Також згідно п.1.1. ОСОБА_3 визначення термінів, які використовуються у цьому ОСОБА_3, наведені в Правилах користування Карткою (додаток №2), який необхідно надати до суду. Крім того, Правила не містять ксерокопії відбитку печатки ОСОБА_2 та підпису Держателя, що необхідно усунути шляхом надання Правил (з ксерокопією відтиску печатки), які існували на час укладання ОСОБА_3.

Згідно ОСОБА_3 з однієї сторони виступає відповідач, з іншого буку виступає Банк, а саме Акціонерний комерційний банк «Райффайзенбанк Україна», однак з огляду на надані Правила, останні стосуються Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», при цьому надані Правила не містять ксерокопії відбитку печатки ЗАТ «ОТП Банк». Відповідно на час укладання договору, організаційно-правова форма власності та назва ОСОБА_2 була АКБ «Райффайзенбанк Україна», при цьому Правила стосуються ЗАТ «ОТП Банк», але згідно копії наданого статуту АКБ «Райффайзенбанк Україна», змінив організаційно-правову форму та назву ЗАТ «ОТП Банк», що відбулося за рішенням позачергових загальних зборів акціонерів 09.10.2006. Тому позивачу необхідно обґрунтувати суперечність наданих доказів та зазначити, яким чином станом на день укладання договору 20.01.2006, відповідач був ознайомлений з Правилами, які не могли існувати станом на вказану дату.

Крім того, позивачу слід надати читабельні копії ОСОБА_3 та Правил, оскільки останні, суттєво пошкоджені під час скріпленні документів позовної заяви механічним пристроєм, що унеможливлює їх читання.

Позивачу слід конкретизувати обставини щодо ОСОБА_2 на обслуговування картки VISA Classic (credit). Оскільки згідно ОСОБА_3 банку є додатком № 3, однак позивачем надані тарифи на обслуговування кредитної картки додаток №2, який також не містить ксерокопії відписку печатки ОСОБА_2 та підпису Держателя. ОСОБА_4 містять примітки, що тариф починає діяти з 01.04.2006, картка випускається за таким же строком дії, як і попередня картка. Виходячи з наведеного неможливо встановити належність вказаних ОСОБА_4 до ОСОБА_3 від 20.01.2006, що є одним з основних доказів на підтвердження існування заборгованості за ОСОБА_3, що в свою чергу дає право позивачу на звернення до суду за захистом своїх оспорюваних прав та інтересів.

Матеріали позовної заяви взагалі не містять передбаченого п.9.11 ОСОБА_3 Листа-Повідомлення (додаток №4) та передбачених п.2.3 ОСОБА_3 норм міжнародної платіжної системи VISA International, які також необхідно надати до позовної заяви.

Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Враховуючи зазначене, обставини справи викладені не повно, оскільки в позові не вказано, чи одержав боржник повідомлення про відступлення права грошової вимоги щодо нього від ПАТ «ОТП Банк» позивачу. До позовної заяви не було додано доказів одержання відповідачем відповідного повідомлення. У договорі факторингу є три учасники: 1) фактор особа, до якої переходить право вимоги та яка надає фінансові послуги у відносинах факторингу; 2) клієнт особа, яка відступає право вимоги на підставі договору факторингу; 3) третя особа, стосовно якої відступається право вимоги. Тому позивачу слід зазначити та надати докази на підтвердження наявності у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права грошової вимоги до ОСОБА_1 на підставі договору факторингу, а отже й підстав для звернення з позовом до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Крім того, позивачу слід надати до суду належним чином посвідчений договір витяг з додатку 1 до договору факторингу від 25.06.2011.

Враховуючи вищевикладене, позивачу також необхідно надати до суду розрахунок заборгованості на час укладання договору факторингу.

Відповідно до ч.3 ст.1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Стаття 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» відносить факторинг до фінансових послуг.

Згідно п.1 ч.1 ст.1 зазначеного Закону фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), повязані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку.

Однак ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не надано доказу внесення його до Державного реєстру фінансових установ.

Крім того, згідно витягу із наданого статуту - "Товариство є фінансовою установою. Товариство набуває статусу фінансової установи з дня внесення відповідного запису до Державного реєстру фінансових установ". У зв'язку з чим позивачу слід надати докази щодо внесення установи позивача до Державного реєстру фінансових установ (відповідний витяг).

Позивачу слід надати до суду копії з оригіналів документів, які належним чином посвідчені, мають підпис та прізвище відповідальної особи, яка має на це відповідні повноваження. Посвідчення документа здійснюється відповідно до вимог Національного стандарту України «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55, так завіряти документи слід із зазначенням назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, з відміткою «Згідно з оригіналом», засвідченою печаткою, дати засвідчення копії. Засвідченню підлягають копії тільки тих документів, що виходять від підприємств, організацій, установ і стосуються особистих прав і законних інтересів громадян. Натомість, жоден документ який міститься в матеріалах позовної заяви (крім квитанції про сплату судового збору) не засвідчений належним чином, позовна заява та довіреність також не мають відтиску оригінальної печатки товариства позивача. Крім того, поставлені печатки на копіях документів не є гербовими тобто оригінальними, а саме такими, що мають бути посвідчені підписи уповноважених посадових осіб, а виходячи з їх найменування: однієї печатки «Для документів», іншої «Для довідок», по своїй суті не передбачені для посвідчення копій документів позивача. Таким чином, надані копії документів, не можуть вважатися належними та допустимими доказами, що підтверджують їх ідентичність з оригіналом.

Між тим, вказані правовідносини передбачають обов'язковий порядок досудового врегулювання спору. Однак позивач не дотримався вказаної процедури, оскільки, як вбачається з матеріалів позовної заяви позивач не додав зворотнього поштового повідомлення про отримання відповідачами вимоги позивача надісланої в порядку досудового врегулювання спору, що також необхідно надати до суду.

Зазначені недоліки не дають можливості суду підготувати та розглянути заяву в суді першої інстанції.

Згідно ст.121 ЦПК України суддя встановивши, що заяву подано без додержання вимог ст.119 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк на усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Суд вважає за необхідне надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали.

Керуючись ст.ст.119-121, 208-210 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків заяви протягом трьох днів з дня отримання копії даної ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

В разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, заяву вважати неподаною та повернути позивачу разом з усіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - Г.О.Козленко