У Х В А Л А

Справа № 183/6634/13-ц

№ 2/183/3572/13

11 жовтня 2013 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Березюк В.В.,

при секретарі: Тен І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення подвійної суми завдатку.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просить в якості забезпечення позову накласти арешт на нерухоме майно, яке є у власності ОСОБА_2, а саме: ? частину будинку, розташованого по вул. Севастопольській, 106-Б в м. Новомосковську, та квартиру, розташовану по вул. Космонавтів, 27/15 в м. Новомосковську.

Заява мотивована тим, що відповідач може в будь-який момент відчужити дане майно, чим може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по даній цивільній справі.

Сторони, у відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України, в судове засідання не викликалися, у звязку з чим, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.

Суд, розглянувши клопотання, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Видами забезпечення позову, зокрема, є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб (п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір із зобовязальних правовідносин з приводу домовленості щодо купівлі-продажу будинку № 106 «Б», розташованого по вул. Севастопольській в м. Новомосковську. Однак, в силу того, що дана нерухомість належить на праві власності відповідачу, остання може розпорядитися нею на свій власний розсуд і відчужити її, що в майбутньому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Все зазначене дає підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити подане клопотання і вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказане нерухоме майно, адже вжиття заходів забезпечення позову в даному випадку є доцільним, обґрунтованим та співрозмірним заявленим вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суддя

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову, задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІІН НОМЕР_1, а саме: ? частину будинку, розташованого по вул. Севастопольській, 106-Б в м. Новомосковську Дніпропетровській області, та квартиру, розташовану по вул. Космонавтів, 27/15 в м. Новомосковську Дніпропетровській області.

Копію ухвали направити для виконання до відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції.

На підставі ч. 9 ст. 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається на протязі 5 днів до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Суддя В.В. Березюк