Номер провадження № 22-ц/785/5723/13
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2013 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарі Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Одеського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву про виконання умов угоди, зустрічним позовом Одеського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання договору оренди автомобіля недійсним, за апеляційною скаргою Одеського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 травня 2013 року,

встановила:

В березні 2012 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним уточненим в подальшому позовом (Т. 1, а. с. 2 7, 125 - 134). На підставі ст. ст. 16, 22, 23, 598, 599, 629, 653, 759, 762, 765, 767, 773, 776, 779, 782, 785, 1166 ЦК України ОСОБА_4 остаточно просив: 1) стягнути з Одеського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву (далі Одеське регіональне управління Фонду) на його користь: - суму боргу за оренду автомобіля в розмірі 3 100,00 грн.; - суму боргу за матеріальні цінності в розмірі 2 061,10 грн.; - суму компенсації в розмірі 189,07 грн.; - 3% річних в сумі 160,51 грн.; - судові витрати; 2) зобовязати Одеське регіональне управління Фонду усунути погіршення автомобіля, а у разі неможливості відновлення погіршень відшкодувати завдані йому збитки за автомобіль в сумі 45 760,32 грн.; 3) стягнути з Одеського регіонального управлінням Фонду відшкодування моральної шкоди у розмірі 150 000,00 грн..

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтував тим, що на підставі укладеного з Одеським регіональним управлінням Фонду та нотаріально посвідченого 18.09.09 р. договору оренди автомобіля він передав належний йому на праві власності автомобіль DAEWOO NUBIRA, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - Автомобіль) у тимчасове користування відповідачу до 18.09.12 р.. За умовами договору розмір орендної плати становив 300 грн. в місяць, відповідач повинен був утримувати автомобіль в належному технічному стані. У звязку із заборгованістю з орендної плати, неналежним утриманням автомобіля 12.05.11 р. сторони розірвали договір оренди. На час розірвання договору оренди було встановлено розмір боргу з орендної плати за період з 01.07.10 р. по 12.05.11 р. у сумі 3 100,00 грн., які відповідач зобовязався сплатити у строк до18.07.11 р.. При розірванні договору оренди було досягнуто домовленості про те, що автомобіль передається протягом 5 днів. 17.05.11 р. за актом прийому-передачі автомобіль було йому повернуто. При поверненні йому автомобіля були виявлені чисельні механічні пошкодження автомобіля, не були повернуті дві зимові шини, паливно-мастильні матеріали.

Несплачена своєчасно орендна плата у сумі 3 100,00 грн. підлягає індексації, розмір якої становить 189,07 грн.. Загальний розмір витрат з приведення автомобіля у належний технічний стан, згідно з його цільовим призначенням (обстеження та діагностика автомобіля, його ремонт із фарбуванням, заміна запасних частин, інше), становить 45 760,32 грн..

Неправомірними діями Одеського регіонального управління Фонду йому завдано моральної шкоди у вигляді душевних страждань, внаслідок пошкодження транспортного засобу та неможливістю ним користуватись тривалий час, додаткових витратах, негативного впливу на його звичайний життєвий ритм, що позначилося на його загальному психологічному стані. Відшкодування моральної шкоди він оцінює у розмірі 150 000,00 грн..

Не погодившись з первісним позовом ОСОБА_4, у жовтні 2012 р. Одеське регіональне управління Фонду звернулося до суду з вищевказаним уточненим в подальшому зустрічним позовом (Т. 1, а. с. 39 43, 145 - 146), в якому на підставі ст. ст. 203, 215, 216, 1112, 1113 ЦК України остаточно просило: 1) визнати недійсним договір оренди автомобіля від 18.09.09 р.; 2) застосувати наслідки недійсності договору оренди автомобіля від 18.09.09 р., стягнувши із ОСОБА_4 на користь Одеського регіонального управління Фонду 66 958,69 грн.; 3) стягнути із ОСОБА_4 судові витрати.

Свої вимоги Одеське регіональне управління Фонду мотивувало тим, що договір оренди автомобіля було укладено виконуючим обовязки директора Одеського регіонального управління Фонду ОСОБА_6 за відсутності у останньої відповідних повноважень. ОСОБА_6 згідно наказу на час виконання обовязків директора Одеського регіонального управління Фонду мала повноваження тільки на підписання фінансово-бухгалтерських документів. Договір оренди автомобіля є фінансово-господарським документом. Підписувати договори, які потребують нотаріального посвідчення, можна тільки за наявності довіреності Головного правління Фонду. Договір було укладено не в інтересах Одеського регіонального управлінням Фонду. В органах ДАІ не було отримано тимчасовий технічний талон на автомобіль. Автомобіль фактично в користування орендатору не було передано, ним користувався особисто ОСОБА_4. Технічна документація на автомобіль ОСОБА_4 не була передана. Одеському регіональному управлінню фонду було завдано збитки на загальну суму 66 958,69 грн..

ОСОБА_4 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Зустрічний позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні.

Представник Одеського регіонального управління Фонду в судовому засіданні первісний позов не визнав. Зустрічний позов підтримав в повному обсязі.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.05.13 р. (Т.2, а. с. 95 98) первісний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з Одеського регіонального управління Фонду на користь ОСОБА_4 борг за договором оренди автомобіля в розмірі 3 100,00 грн., боргу за матеріальні цінності в сумі 2 061,10 грн., суму компенсації з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 189,07 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 160,51 грн., а також судовий збір в сумі 222,00 грн., а всього стягнуто 5 732,68 грн.. В іншій частині позову відмовлено. В задоволенні зустрічного позову Одеського регіонального управління Фонду повністю відмовлено.

В апеляційній скарзі Одеське регіональне управління Фонду просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні первісного позову ОСОБА_4 та задовольнити їх зустрічний позов. Посилається на те, що рішення ухвалено при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального (ст. ст. 257, 258, 786 ЦК України) та процесуального (ст. 213 ЦПК України) права: - помилковим є висновок суду щодо застосування до правовідносин сторін позовної давності в один рік, який застосовується до правовідносин, які витікають з договору оренди автомобіля; - виконання договору не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог про визнання його недійсним. Це впливає тільки на наслідки визнання договору недійсним; - виконуючий обовязки директора Одеського регіонального управління Фонду ОСОБА_6 на мала повноважень підписувати договір оренди автомобіля; - договір було підписано без наміру фактичної передачі автомобіля. Тимчасовий технічний талон в органах ДАІ на орендований автомобіль не видавався. Водій для керування автомобілем на роботу не приймався, автомобілем користувався тільки ОСОБА_4.

В судовому засіданні представник Одеського регіонального управління Фонду підтримав доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_4 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав. В судовому засіданні вважав необхідним апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилався на необґрунтованість скарги.

Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 вважала необхідним відхилити апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилалась на те, що при укладанні спірного договору оренди порушень діючого законодавства допущено не було.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши осіб, які прийняли участь в судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення первісного позову ОСОБА_4 та повну відмову в задоволенні зустрічного позову Одеського регіонального управління Фонду, суд першої інстанції виходив з того, що виконуюча обовязки директора Одеського регіонального управління Фонду ОСОБА_6 мала право підписувати спірний договір оренди автомобіля. Переданий в оренду автомобіль використовувався за призначенням. Після розірвання договору оренди автомобіля залишився борг зі сплати орендної плати у розмірі - 3 100,00 грн.. Під час повернення автомобіля не було повернуто дві зимові шини із зносом 10% вартістю 1 663,20 грн. та бензин у кількості 50 л. на суму 397,90 грн., всього на загальну суму 2 061,10 грн.. Інфляція становить 189,07 грн., 3% річних становить 160,51 грн.. Всього підлягає стягненню сума в розмірі 5 510,68 грн.. Заподіяння матеріальної шкоди в розмірі 45 760,32 грн. та моральної шкоди позивачем не доведено. В задоволенні зустрічного позову Одеського регіонального управління Фонду необхідно відмовити у звязку з пропуском передбаченого ст. 257 ЦК України строку позовної давності (Т. 2, а. с. 97 - 98).

Колегія суддів вважає, що погодитися з вищевказаними висновками суду першої інстанції не можна. Цих висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням вимог діючого законодавства, при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи Одеського регіонального управління Фонду є частково обґрунтованими.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

18.09.09 р. (Т.1, а. с. 8 9) між ОСОБА_4 та Одеським регіональним управлінням Фонду було укладено та нотаріально посвідчено договір оренди автомобіля. Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 5, 6 вказаного договору ОСОБА_4 передає Одеському регіональному управлінню Фонду в платне користування належний йому на праві власності транспортний засіб - легковий автомобіль марки DAEWOO моделі NUBIRA, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Строк оренди - до 18.09.12 р.. Автомобіль вважається переданим в оренду і повернутим з моменту оформлення відповідних актів прийому-передачі. Розмір орендної плати становить - 300,00 грн. в місяць. Загальна сума орендної плати за весь період дії договору становить 10 800,00 грн.. П. 22 договору передбачено, що він підлягає державній реєстрації в органах Державтоінспекції.

18.09.09 р. автомобіль було передано Орендатору, про що було складено відповідний акт прийому передачі автомобіля (Т.1, а. с. 10).

12.05.11 р. (Т. 1, а. с. 11) сторонами було укладено та нотаріально посвідчено угоду про розірвання договору оренди автомобіля. Визначено розмір заборгованості зі сплати орендної плати у сумі 3 100,00 грн. за користування автомобілем з 01.07.10 р. по 12.05.11 р., яку Одеське регіональне управління Фонду зобовязалося сплатити у строк до 18.07.11 р..

13.05.11 р. (Т. 1, а. с. 14) Одеським регіональним управлінням Фонду було видано наказ про розірвання договору оренди автомобіля, в якому вказано, що встановлені на автомобіль диски на суму 2 953,80 грн. необхідно вважати покращенням автомобіля. Зробити відповідний розрахунок збитків.

17.05.11 р. автомобіль було повернуто ОСОБА_4, про що було складено відповідний акт прийому-передачі (Т. 1, а. с. 12 - 13).

Між сторонами виникли правовідносини щодо укладання договору оренди автомобіля, виконання його умов.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору.

За правилами, передбаченими ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, чинними на момент укладання спірного договору оренди автомобіля, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстраціє з моменту державної реєстрації.

Статтями 798, 799 ЦК України передбачено, що предметом договору найму транспортного засобу можуть бути наземні самохідні транспортні засоби. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до розяснень, які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.09 р. № 11 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (ст. ст. 205 210, 640 ЦК). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила аферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із ст. ст. 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Вимоги про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги пятої ЦК.

Статтями 34, 37 Закону України Про дорожній рух передбачено, що державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли, інше. транспортних засобів здійснюється. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів, інших транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку руху. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобовязані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Забороняється експлуатація незареєстрованих (перереєстрованих) транспортних засобів.

Пунктами 1, 2, 3, 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМ України від 07.09.98 р. № 138, передбачено, що цим порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів. Цей порядок є обовязковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції. За бажанням власника транспортного засобу фізичної особи надати право керування таким засобом іншій особі, чи за бажанням юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування транспортним засобом, підрозділ Державтоінспекції видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування транспортним засобом.

Пунктами 6.3, 6.4 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.10 р. № 379, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.11 р. за № 123/18861, якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування транспортним засобом іншій юридичній особі , то їм за письмовою заявою, поданою ними особисто або уповноваженим представником видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування.

Встановлено судом, що сторони 18.09.09 р. сторони уклали та нотаріально посвідчили договір оренди автомобіля. Згідно досягнутих домовленостей (ст. 3 ЦК України, п. 22 Договору оренди автомобіля) підписаний сторонами та нотаріально посвідчений договір оренди автомобіля підлягає державній реєстрації в органах Державтоінспекції. Вказаний договір оренди автомобіля підлягає державній реєстрації і відповідно до діючого спеціального законодавства України (Закон України Про дорожній рух, Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших транспортних засобів та мопедів, Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них). Ні ОСОБА_6 як виконуюча обовязки директора, ні ОСОБА_4 як фізична особа власник транспортного засобу, ні ОСОБА_4 як директор управління Фонду, ні інші посадові особи після звільнення ОСОБА_4 з посади виконуючого обовязки директора Одеського регіонального управління Фонду, не звернулися до органів Державтоінспекції МВС України для проведення державної реєстрації права тимчасового користування автомобілем, отримання тимчасового реєстраційного талону. За таких обставин правочин є не вчиненим, договір оренди автомобіля від 18.09.09 р. є неукладеним (ст. ст. 3, 210, 640 ЦПК України).

Виходячи із встановленого, колегія суддів вважає, що позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_4 про стягнення грошових сум не підлягають задоволенню, у звязку з їх безпідставністю договір оренди, на якій посилається ОСОБА_4 є неукладеним. Не можна вимагати виконання обовязків за неукладеним договором. ОСОБА_4 не належить право вимагати виконання умов договору оренди автомобіля Одеським регіональним управлінням Фонду, а тому воно не підлягає захисту. Не підлягають задоволенню і позовні вимоги ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, оскільки вони є похідними від порушень умов договору оренди автомобіля.

Виходячи з вищенаведених положень діючого законодавства України, розяснень Пленуму Верховного Суду України та встановленого, не підлягають задоволенню і позовні вимоги за зустрічним позовом Одеського регіонального управління Фонду про визнання договору оренди недійсним із застосуванням реституції. Щодо вимог Одеського регіонального управління Фонду про стягнення із ОСОБА_4 грошових сум, то останнє не позбавлено права звернутися до суду з відповідним позовом про їх стягнення з підстав, передбачених главою 83 книги пятої ЦК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не зясувавши питання щодо укладення договору оренди автомобіля, неправильно визначив предмет доказування по справі. Висновки суду щодо порушення Одеським регіональним управлінням Фонду умов укладеного сторонами договору оренди автомобіля не відповідають обставинам справи. Суд першої інстанції не застосував до правовідносин сторін ст. ст. 210, 640 ЦК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції вищевказаних норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати. Ухвалити нове рішення як про відмову в задоволені первісного позову ОСОБА_4, так і у задоволенні зустрічного позову Одеського регіонального управління Фонду.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України необхідно стягнути із ОСОБА_4 на користь Одеського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву судовий збір у розмірі 57,35 грн..

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу Одеського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 травня 2013 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Одеського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву про виконання умов угоди повністю відмовити.

У задоволенні зустрічного позову Одеського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання договору оренди автомобіля недійсним повністю відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь Одеського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву судовий збір у розмірі 57 (пятдесят сім) грн. 35 коп..

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. І. Дрішлюк

ОСОБА_3