АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Волошин В.О.
24 жовтня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:
суддів:
Крижанівської Г.В., Пікуль А.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою Діхтяренко Ольги
Миколаївни в інтересах Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
на заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 09 липня 2013
року у цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
В квітні 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк»
звернулось до суду з вищезазначеним
позовом, відповідно до якого просило
звернути стягнення на трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2,
шляхом набуття банком права власності
на зазначену квартиру в рахунок
погашення заборгованості за Договором
кредиту №08-038/177 від 12.04.2007 року у
розмірі 2 585 000 грн. 00 коп., посилаючись на
те, що позичальником порушено
зобов'язання щодо погашення
заборгованості за вказаним кредитним
Шевченківського районного суду м.
Києва від 09.07.2013 позов ПАТ «Укрсоцбанк»
задоволено частково.
Звернуто стягнення на предмет
іпотеки по договору іпотеки №02-038/341 від
12 квітня 2007р.: трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_2 на підставі договору
Встановлено спосіб реалізації
предмета іпотеки - трикімнатної
квартири АДРЕСА_1, шляхом продажу з
прилюдних торгів в межах процедури
виконавчого провадження.
Встановлено початкову ціну для
реалізації предмету іпотеки по
договору №02-038/341 від 12 квітня 2007р., на
рівні ціни, не нижчої за звичайні ціни
на цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчого
За рахунок коштів, отриманих від
реалізації зазначеного вище предмету
іпотеки, задовольнити вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк»: за кредитним договором
№08-038/177 від 12 квітня 2007р. в сумі
заборгованості 5 295 272 грн. 71 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 3 441
Не погодившись із таким рішенням
суду, Діхтяренко О.М. в інтересах ПАТ
«Укрсоцбанк» подала апеляційну скаргу,
в якій посилається на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права, просила скасувати рішення суду
першої інстанціїта ухвалити нове про
задоволення позову в повному обсязі.
Зазначає, що при ухваленні рішення
судом першої інстанції неправомірно
вирішено незаявлену ПАТ «Укрсоцбанк»
вимогу про звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом продажу його з
прилюдних торгів в межах процедури
виконавчого провадження. Також
зазначає, що обраний позивачем спосіб
захисту права, а саме звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
визнання права власності є таким, що
відповідає положенням ч. 2 ст. 16 ЦК
України та передбачений п. 4.5.3.
Іпотечного договору. На думку апелянта
суд першої інстанції прийшов до
помилкового висновку про те, що
звернення стягнення на предмет іпотеки
за рішенням суду здійснюється лише у
спосіб, визначений п. 4.6.2. Іпотечного
Кучерявий Д.В. в інтересах ПАТ
«Укрсоцбанк» в суді апеляційної
інстанції підтримав апеляційну скаргу
з наведених в ній підстав.
ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, у зв'язку
з чим колегія суддів вважала за можливе
розглядати справу у відсутність
відповідача відповідно до вимог ч.2
Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в суд
апеляційної інстанції, з'ясувавши
обставини справи та оговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з огляду
Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 12 квітня 2007р. між
сторонами було укладено Договір
кредиту №08-038/177 (далі по тексту -
кредитний договір), відповідно до якого
відповідач отримав кредит у розмірі 495
000,0 доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12% за
перший рік, подальший розмір процентів
за користування кредитом підлягає
щорічному перегляду, згідно з умовами
п. 2.6 цього Договору, та з кінцевим
терміном повернення до 11 квітня
В якості забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором, 12
квітня 2007р. між сторонами було укладено
договір іпотеки №02-038/341 (далі по тексту
- договір іпотеки), згідно якого ОСОБА_2
надав в іпотеку нерухоме майно, а саме:
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. Вказана
квартира належить відповідачу на праві
власності на підставі Договору
купівлі- продажу, укладеного 12 квітня
2007р. та посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрованого в реєстрі
нотаріальних дій за № 594 та в
Державному реєстрі правочинів за №
2024846 (а.с.12-16).
Відповідач свої зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконує, щомісячні платежі за
кредитним договором і в термін,
встановлений договором, не
здійснюються, решта заборгованості не
повертається. Станом на 30 січня 2013р.
заборгованість ОСОБА_2 становить: 662
488,77 доларів США та складається з: 429 000,0
доларів США - заборгованість за
кредитом, 191 906,49 доларів США -
заборгованість по відсотках за
користування кредитом, 16 512,68 доларів
США - пеня за несвоєчасне повернення
кредиту, 25 070,09 доларів США - пеня за
несвоєчасне повернення відсотків, що
за курсом НБУ становить 5 295 272,71 грн.: з
яких 428 998,0 грн. - заборгованість за
кредитом, 1 553 904,63 грн. - сума
заборгованості за відсотками, 131 985,86
грн. - пеня за несвоєчасне повернення
кредиту, 200 385,22 грн. - пеня за
несвоєчасне повернення відсотків
Згідно висновку про ринкову вартість
предмета іпотеки, складеного 18 березня
2013 року суб'єктом оцінювальної
діяльності ПП «Енергомакс», ринкова
вартість предмета іпотеки становить 2
585 000 грн. (а.с.32-33).
Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову суд першої
інстанції виходив із того, що передача
іпотеко держателю права власності на
предмет іпотеки є позасудовим способом
врегулювання питання звернення
стягнення на предмет іпотеки і дане
питання не відноситься до повноважень
суду. Оскільки договором іпотеки,
укладеним між сторонами, передбачено,
що у разі звернення стягнення на
предмет іпотеки на підставі рішення
суду, реалізація предмету іпотеки
здійснюється у спосіб, зазначений в
рішенні суду, а саме шляхом продажу на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження.
Однак погодитись з такими висновками
суду першої інстанції в повній мірі не
можна виходячи з наступного.
Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
повинні виконуватися належним чином і
відповідно до умов договору.
Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
Відповідно до вимог ст.572 ЦК України,
ст.ст. 1,33 Закону України «Про іпотеку» в
силу застави (іпотеки) кредитор має
право у разі невиконання боржником
зобов'язання, забезпеченого заставою
(іпотекою), одержати задоволення за
рахунок заставленого майна.
Частиною 5 ст. З Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що іпотека має
похідний характер від основного
зобов'язання і є дійсною до припинення
основного зобов'язання або до
закінчення строку дії іпотечного
Згідно ч.І ст. 33 Закону України «Про
іпотеку», п. 4.1 договору іпотеки у разі
невиконання або неналежного виконання
іпотекодавцем основного зобов'язання,
іпотекодержатель має право
задовольнити свої забезпечені
іпотекою вимоги шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.
За умовами п. 4.5. договору іпотеки
іпотекодержатель за своїм вибором
звертає стягнення на предмет іпотеки в
один із наступник засобів:
4.5.1. на підставі рішення суду; або
4.5.2. на підставі виконавчого напису
4.5.3. шляхом передачі Іпотекодержателю
права власності на предмет іпотеки в
рахунок виконання забезпечених
іпотекою зобов'язань в порядку,
встановленому ст. 37 Закону України «Про
4.5.4. шляхом продажу предмета іпотеки
Іпотекодержателем від свого імені
будь-якій особі - покупцеві на підставі
договору купівлі-продажу в порядку,
встановленому статтею 38 Закону України
4.5.5. шляхом організації
Іпотекодержателем продажу предмета
іпотеки через укладення договору
купівлі-продажу предмета іпотеки між
іпотекодавцем та відповідним покупцем
в порядку, встановленому статтею 6
Закону України «Про іпотечне
кредитування, операції з
консолідованим іпотечним боргом та
іпотечні сертифікати».
Крім того, за умовами п. 4.6. укладеного
сторонами договору іпотеки у разі
звернення стягнення на предмет іпотеки
на підставі рішення суду, реалізація
предмета іпотеки здійснюється у
спосіб, зазначений у відповідному
4.6.1. шляхом продажу
предмета іпотеки Іпотекодержателем
від свого імені будь-якій особі -
покупцеві на підставі договору
купівлі-продажу в порядку,
встановленому статтею 38 Закону України
4.6.2. шляхом продажу на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження.
Частиною 1 статті 37 Закону України
«Про іпотеку» встановлено, що
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.
Згідно ч.І ст. 35 Закону України «Про
іпотеку», позивачем 26 квітня 2012р. була
надіслана відповідачу письмова вимога,
що підтверджується відповідним
фіскальним чеком Укрпошти (а.с. 28), в
якій останньому запропоновано
погасити заборгованість за кредитним
договором, або передати у власність
позивача предмет іпотеки шляхом
укладення договору про задоволення
вимог іпотекодержателя, а також
попереджено, що у випадку невиконання
вимоги у тридцятиденний строк з
моменту її отримання позивачем будуть
застосовані заходи щодо звернення
стягнення на предмет іпотеки в
судовому порядку.
Однак, договору між сторонами про
задоволення вимог іпотекодержателя
укладено не було, а п.4.5.3 договору
іпотеки зазначено лише загальне
правило про таку можливість, а відтак,
не зазначивши в договорі всі умови
переходу права власності на предмет
іпотеки до іпотекодержателя, а
зауваживши лише про загальну
можливість цього, відсутні й підстави
для перереєстрації права власності на
Крім того, за змістом вищевикладених
умов договору іпотеки задоволення
вимог шляхом передачі
Іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
забезпечених іпотекою зобов'язань в
порядку, встановленому ст. 37 Закону
України «Про іпотеку», є способом
позасудового врегулювання питання про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, судовий захист визначено
окремим підпунктом 4.5.1.
За рішенням суду звернення стягнення
на предмет іпотеки відбувається за
правилами ст.39 Закону України «Про
іпотеку», згідно з якою у разі
задоволення судом позову про
звернення стягнення на предмет іпотеки
у рішенні суду зазначаються: загальний
розмір вимог та всі складові, що
підлягають сплаті іпотеко держателю з
вартості предмета іпотеки; опис
нерухомого майна, за рахунок якого
підлягають задоволенню вимоги іпотеко
держателя; заходи щодо забезпечення
збереження предмета іпотеки або
передачі його в управління на період до
його реалізації, якщо такі необхідні;
спосіб реалізації предмета іпотеки
шляхом проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону;
пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають
застосуванню з вартості предмета
іпотеки; початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації.
Згідно з роз'ясненнями, викладеними в
п.38 Постанови №5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ від
30.03.2012 року «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» у випадку, якщо іпотеко
держатель не реалізував способів
позасудового врегулювання звернення
стягнення на предмет іпотеки, зокрема,
шляхом укладення договору про
задоволення вимог іпотеко держателя,
який передбачив би передачу іпотеко
держателю права власності на предмет
іпотеки, у рахунок виконання основного
зобов'язання (ст.37 Закону України «Про
іпотеку»), він має право звернутися до
суду з позовом про звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідно до ст.39
цього Закону, а не з позовом про
визнання права власності на нерухоме
За таких підстав суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
позовні вимоги про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
набуття банком права власності на
предмет іпотеки не підлягають
В той же час при ухваленні судового
рішення суд неправомірно вирішив
незаявлену вимогу про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
продажу його з прилюдних торгів в межах
процедури виконавчого провадження.

Право на звернення до суду за захистом
передбачено ч.1 ст.3 ЦПК України та
встановлюється, що кожна особа має
право в порядку, встановленому
кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
в Постанові №14 Пленуму Верховного Суду
України від 18.12.2009 «Про судове рішення
в судовій справі» при ухваленні
рішення вийти за межі позовних вимог з
власної ініціативи суд має право лише в
випадках, прямо передбачених
законодавством.

Отже, при зверненні до суду з метою
захисту права, свобод чи інтересів
позивачем самостійно обирається
спосіб захисту права, який повинен
відповідати положенням чинного
законодавства України та умовам
договору, з якого виникають спірні
правовідносини.

ПАТ «Укрсоцбанк», звернувшись до суду,
обрав спосіб захисту, а саме просив
звернути стягнення на предмет іпотеки
шляхом визнання права власності, що
відповідає положенням ч.2 ст.16 ЦК
України.

Із системного аналізу положень
параграфу 6 глави 49 ЦК України та
положень Закону України «Про іпотеку»
вбачається, що суд не наділений правом
виходу за межі позовних вимог з власної
ініціативи та позбавлений права
вирішувати в який спосіб звертати
стягнення на предмет іпотеки, оскільки
таке право закріплено лише за
позивачем.

За викладених підстав, заочне рішення
Шевченківського районного суду м.Києва
від 09.07.2013 як ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
підлягає скасуванню з ухваленням
нового про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Діхтяренко Ольги
Миколаївни в інтересах Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 09 липня 2013
року скасувати та ухвалити нове про
відмову в позові.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
Г.В.Крижанівська

А.А. Пікуль