Справа №488/3240/13-ц 23.12.2013 23.12.2013 23.12.2013
Провадження №22-ц/784/4006/13
Головуючий по 1 інстанції: Селіщева Л.І.
Суддя-доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої - Кутової Т.З.,

суддів - Буренкової К.О., Крамаренко
Т.В.,

із секретарем: Шпонарською О.Ю.,

за участю: відповідача ОСОБА_2 його
представника - ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 24 жовтня 2013 року по
цивільній справі

за позовом

ОСОБА_4

до

ОСОБА_2

про

визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и л а:

В липні 2013 року ОСОБА_4 звернулась з
позовом до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням.

Позивачка зазначала, що їй на праві
приватної власності належить житловий
будинок АДРЕСА_1. У вказаному будинку
з 6 серпня 1994 року зареєстрований
відповідач, який був членом сім'ї
колишніх власників будинку - ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 та доводиться їм онуком. З 2006
року ОСОБА_2 у вказаному будинку не
проживає, та не приймає участі у його
утриманні. Жодних перешкод у
проживанні та користуванні жилим
приміщенням позивачка відповідачу не
створює.

Посилаючись на викладене та на те, що
ОСОБА_2 без поважних причин не проживає
у спірному будинку, змінивши підстави
позову, позивачка просила суд визнати
відповідача таким, що втратив право
користування будинком АДРЕСА_1 з
підстав передбачених ст. 405 ЦК України.

Рішенням Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 24 жовтня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права судом першої
інстанції, просила рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким її
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу,
ОСОБА_2 просив рішення суду залишити
без змін, а апеляційну скаргу
відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення відповідача та
його представника, дослідивши докази
по справі в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до положень ст. 71 ЖК України
жиле приміщення зберігається за
тимчасово відсутнім наймачем або
членами його сім'ї понад шість місяців
у випадку, зокрема, влаштування дитини
(дітей) на виховання до родичів, опікуна
чи піклувальника, у прийомну сім'ю,
дитячий будинок сімейного типу, заклад
для дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування, - протягом
усього часу їх перебування у родичів,
опікуна чи піклувальника, прийомній
сім'ї, дитячому будинку сімейного типу,
закладі для дітей-сиріт та дітей,
позбавлених батьківського піклування.

Згідно ст. 32 Закону України «Про
забезпечення організаційно-правових
умов соціального захисту дітей-сиріт
та дітей, позбавлених батьківського
піклування» від 05.10.2006 року за
дітьми-сиротами та дітьми,
позбавленими батьківського
піклування, а також особами з їх числа
зберігається право на житло, в якому
вони проживали з батьками, рідними до
встановлення опіки, піклування,
влаштування в прийомі сім'ї, дитячі
будинки сімейного типу заклади для
дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування, у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України

В силу статті 405 ЦК України члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону. Член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_4 є власницею
житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 4 травня 2011 року,
зареєстрованого за р.№ 936, виданого
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округу та
договору дарування від 16 листопада 2012
року, посвідченого приватним
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу за р.№2571 (а.с.4-7).

У вказаному будинку з 6 серпня 1994 року
зареєстрований ОСОБА_2, де на той час
була зареєстрована його мати - ОСОБА_7
(а.с.8-13).

Після смерті батьків відповідача,
рішенням виконавчого комітету
Себинської сільської ради
Новоодеського району Миколаївської
області № 61 від 14 вересня 2006 року
встановлено опіку над ОСОБА_2, опікуном
призначено ОСОБА_8 (а.с.38).

У зв'язку з встановленням опіки ОСОБА_2
з вересня 2006 року та по теперішній час
проживає в сім'ї опікуна за адресою:
АДРЕСА_2.

Крім того, ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи та
має статус дитини-сироти (а.с. 34,35).

У зв'язку з чим рішенням виконавчого
комітету Миколаївської міської ради
від 24 червня 2011 року №678 ОСОБА_2
за клопотанням служби у справах дітей
адміністрації Корабельного району
виконкому Миколаївської міської ради
взято на квартирний облік (а.с.40).

Після досягнення повноліття ОСОБА_2 не
має можливості проживати за місцем
своєї реєстрації, оскільки з цього
питання виникає конфлікт між власником
будинку та ним, про що свідчать
неодноразові звернення до органів
прокуратури (а.с. 41-44).

Отже, причини відсутності відповідача
за місцем своєї реєстрації з 2006 року та
по теперішній час є поважними.

З урахуванням встановленого та
положень вищевказаних норм, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
відсутність підстав для визнання
відповідача таким, що втратив право
користування житловим приміщення та
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову.

Посилання в рішенні на передчасність
пред'явлення позову ОСОБА_4 відповідно
до ст. 405 ЦК України не впливають на
висновки суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_2 не вважає своїм місцем
проживання спірний будинок, у зв'язку з
тим, що перебуває на квартирному
обліку у виконкомі Миколаївської
міської ради як незабезпечений житлом,
не заслуговують на увагу, оскільки таке
не пов'язане з визнанням особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням.

Інші доводи не спростовують висновків
суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 24 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів з цього часу може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:

Судді: