Справа № 419/296/2012 р.
Провадження № 2/204/115/2013 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2013 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

при секретарі Калініченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Шукрі Маманкієвича про стягнення заборгованості за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_2 Шукрі Маманкієвича до ОСОБА_1 про визнання договору про надання безпроцентної позики недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2012 року позивачка звернулася з позовною заявою до суду, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 Шукрі Маманкієвича на свою користь борг за договором позики у сумі 120000,00 грн., три проценти річних, від простроченої суми у розмірі 858 грн. 08 коп., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що 21 березня 2010 року між нею та ОСОБА_2 Шукрі Маманкієвичем було укладено письмовий договір про надання безпроцентної позики, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивачки позику - грошові кошти у сумі 120000,00 грн., що по курсу НБУ на дату укладення договору складало 15000,00 доларів США. Згідно п.4.1 договору відповідач міг користуватися грошовими коштами позивача до 30 квітня 2011 року. Після закінчення цього строку, згідно п.6.1 договору, позичальник зобов'язався протягом трьох календарних днів повернути позикодавцеві позику. Тобто останній день строку повернення грошових коштів - 02 травня 2011 року. У вищевказаний строк відповідач на порушення своїх договірних зобов'язань позику не повернув. На прохання позивача про добровільну сплату заборгованості фактично не прореагував. 17 жовтня 2011 року позивачем було надіслано на адресу відповідача вимогу про повернення грошових коштів після спливу строку повернення грошових коштів за договором позики. Відповіді на вимогу відповідач не надав та ухиляється від спілкування з позивачем. Враховуючи вище наведене, та той факт що позивачем були вжиті усі можливі заходи досудового врегулювання спору, позивачка вважає, що порушене її майнове право, тому вона звернулася до суду.

В червні 2012 року ОСОБА_2 Шукрі Маманкієвич пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання договору про надання безпроцентної позики недійсним, в якому просив постановити рішення, яким визнати недійсним договір про надання безпроцентної позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Шукрою Маманкієвичем. В обґрунтування зустрічного позову позивач вказав на те, що у вересні-жовтні 2009 року він у свого знайомого, по імені Тамаз узяв у борг суму коштів 2500 доларів США, що на той час складало 20000 грн. Вони з Тамазом домовилися, що він поступово віддасть йому ці кошти і їхня угода була усною, ніяких договорів вони з Тамазом не складали. Його дружина ОСОБА_3 при цьому присутня не була, з нею позивач ніяких договорів ніколи не підписував. Поступово позивач віддав Томазу 900 доларів США. 21 березня 2010 року позивач знаходився за місцем проживання Тамаза і він запитав у нього, коли позивач поверне йому залишок боргу, а позивач завірив його, що це відбудеться у найближчий час. Потім в стані алкогольного спяніння Тамаз дав позивачу підписати три аркуші паперу. Що було на тих паперах позивач не памятає, оскільки був у стані алкогольного спяніння. Позивач ніколи не мав справ з ОСОБА_3 і ніяких правочинів з нею не укладав. Тому, звернувся до суду з даним зустрічним позовом.

Ухвалою суду основний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 Шукрі Маманкієвича об'єднані в одне провадження.

В судове засідання позивачка за первісним позовом не зявилася, належним чином була повідомлена, раніше представник позивачки ОСОБА_4 надав суду заяву, в якій підтримав в повному обсязі позов ОСОБА_1 та просив основний позов задовольнити, справу розглянути за відсутності позивачки та її представника. Раніше в судовому засіданні просив відмовити ОСОБА_2 в задоволенні зустрічного позову, посилався на обставини, які викладені в позові ОСОБА_1

Відповідач за первісним позовом в судове засідання не зявився, раніше представник відповідача ОСОБА_5 надала суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без її участі. Також просила в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, а зустрічний позов ОСОБА_2 підтримувала в повному обсязі та просила його задовольнити. Раніше в судовому засіданні пояснювала, що ОСОБА_2 дійсно підписував спірний договір, але був в стані алкогольного спяніння і брав суму у розмірі 2500,00 доларів США, з яких 700,00 доларів США віддав і залишився борг у сумі 1800,00 доларів США. Також вказала, що підпис від імені дружини ОСОБА_2 на Договорі про надання безпроцентної позики від 21.03.2010 року дійсно зроблений від імені його дружини, але вона його підписала іншим підписом, оскільки після одруження не встигла змінити паспорт.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У судовому засіданні було встановлено, що 21 березня 2010 року ОСОБА_2 Шукрі Маманкієвич отримав від ОСОБА_1, гроші у сумі 15000,00 доларів США, що на той момент було еквівалентно 120000,00 грн., що підтверджується договором про надання безпроцентної позики від 21.03.2010 року та борговою розпискою від 21.03.2010 року, яку написав ОСОБА_2 (а.с.6-9). В судовому засіданні представник позивача та представник відповідача пояснили, що гроші передавалися в доларах.

Згідно з Договором про надання безпроцентної позики від 21.03.2010 року ОСОБА_2 Шукрі Маманкієвич зобов'язався до 30 квітня 2011 року повернути гроші ОСОБА_1

Проте, гроші у встановлений термін ОСОБА_2 не повернув. Тому, 18 жовтня 2011 року ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 була надіслана вимога про повернення грошових коштів після спливу строку повернення грошових коштів за договором позики від 17.10.2011 року (а.с.10), що підтверджується фіскальним чеком «УКРПОШТА» ЦПЗ № 1 від 18.10.2011 року (а.с.11). Але борг відповідач не повернув.

Як вбачається з пояснень сторін по справі та їхніх представників ОСОБА_2 Шукрі Маманкієвич отримав від ОСОБА_1, гроші у валюті доларів США. Таким чином, борг відповідача на день розгляду справи складає 119895,00 грн., оскільки курс долара на день винесення рішення складає 7,993 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З розписки вбачається, що відповідач зобовязався повернути борг до 02.05.2011 року. Час прострочення виконання відповідачами грошового зобовязання становить період з 03.05.2012 року, тобто з наступного дня після закінчення строку виконання зобовязання, по день винесення рішення. Починаючи з цієї дати належить здійснювати і розрахунок 3 % річних. Час прострочення виконання відповідачем грошового зобовязання складає 624 днів.

Суму 3 % річних по розписці, які на підставі ст. 625 ЦК України причитаються позивачу за прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання, належить розраховувати наступним чином: 3% / 624 днів = 0,008219 (сума основного боргу х 0,008219 / 100) х кількість днів прострочення зобовязання = сума пені.

Таким чином, загальна сума 3 % річних складає 6154,52 грн., але позивачем була заявлена сума 3 % річних в сумі 858 грн. 08 коп. Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, то вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму 3 % річних у розмірі 858,08 грн.

На підставі вищевказаного, загальна сума боргу відповідача перед позивачем складає 120753,08 грн., яка складається з наступного: за основним зобов'язанням - 119895,00 грн. та штрафні санкції - 858,08 грн.

За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 Шукрі Маманкієвича на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 120753,08 грн.

Що стосується вимог ОСОБА_2 Шукрі Маманкієвича за зустрічним позовом про визнання недійсним договору про надання безпроцентної позики від 21.03.2010 року, то вони задоволенню не підлягають з огляду на наступні обставини.

Позивач за зустрічним позовом та його представник в судовому засіданні пояснили, що він дійсно брав кошти в борг у чоловіка позивачки, але в меншій сумі, а також вказали, що спірний договір дружина ОСОБА_2 не підписувала, а він підписаний іншою особою, оскільки прізвище його дружини ОСОБА_6

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Від проведення почеркознавчої експертизи сторона відповідача відмовилась. В заяві представник відповідача пояснив, що призвіще дружини відподача ОСОБА_2 в спірному договорі зазначено вірно, оскільки після одруження вона не змінила паспорт.

Позивач за зустрічним позовом та його представник вказали, що ОСОБА_1 та її чоловік шахрайським чином шляхом обману дали підписати йому три аркуші, коли він був в стані алкогольного спяніння, які були спірним договором та розпискою про отримання коштів. Але в матеріалах справи окрім підписаної ОСОБА_2 Шукрі Маманкієвичем розписки від 21.03.2010 року (а.с.9), також мається повністю власноручно написана ним розписка про отримання ним від ОСОБА_1 коштів в борг в сумі 120000,00 грн., які дорівнюють 15000,00 доларам США (а.с.71).

Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 не надано суду належних доказів, що Договір про надання безпроцентної позики від 21.03.2010 року та боргові розписки від 21.03.2010 року були підписані ним шляхом обману з боку ОСОБА_1

Згідно ст. 1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК Украйни, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_2 Шукрі Маманкієвичу в задоволенні його зустрічного позову до ОСОБА_1 про визнання договору про надання безпроцентної позики недійсним.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 Шукрі Маманкієвича на користь ОСОБА_1 слідує стягнути судовий збір в сумі 1207 грн. 53 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 610, 612, 625, 1046-1051 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Шукрі Маманкієвича про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 Шукрі Маманкієвича на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 120753,08 грн., судовий збір у розмірі 1207,53 грн., а всього 121960,61 грн. (сто двадцять одна тисяча девятсот шістдесят гривень 61 копійка).

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 Шукрі Маманкієвича до ОСОБА_1 про визнання договору про надання безпроцентної позики недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Самсонова