Справа №: 398/7760/13-цРІШЕННЯ
Олександрійський міськрайонний суд
Кіровоградської області
в складі: головуючого - судді
при секретарі - Соловйовій Л.Є.
за участю: прокурора - Кан Т.Б.,
представника третьої особи - ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Олександрії цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - служба
у справах дітей Олександрійської
про позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів,-
позивач звернулася до суду з
позовною заявою до відповідачки, де
- позбавити батьківських прав ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження відносно її
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження;
- стягнути на її користь з ОСОБА_2
аліменти на утримання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку, доходів, щомісячно,
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку
Позов мотивує тим, що відповідачка є
її дочкою та матір'ю ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження.
Батько дитини записаний зі слів
матері, відповідно до ч.1 ст.135 СК
Матір дитини неналежно виконує свої
батьківські обов'язки, вчиняє щодо
дитини психологічний тиск та фізичне
покарання, а тому дитина вимушена була
залишати домівку та шукати прихистку у
позивачки, яка є його бабусею. Між
матір'ю та дитиною виникли неприязні
стосунки. Вона та її менша дочка
неодноразово вели бесіди з ОСОБА_2 про
недопущення такого відношення до
дитини, але це не має ніяких позитивних
З метою недопущення поглиблення
конфлікту між матір'ю та сином було
вирішено, що ОСОБА_3 буде тимчасово
проживати у неї. За час навчання у
Войнівській ЗНЗ мати жодного разу не
відвідала навчальний заклад, не
поцікавилась навчанням сина.
У зв'язку з погіршенням стану
здоров'я, вона вимушена була звернутись
з проханням влаштувати дитину до
дитячого будинку «Перлинка». Мати
дитину там не провідувала.
Крім того, дитина має вади зору і
йому потрібне лікування. Відповідно до
ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язанні
піклуватись про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
Таке відношення матері до дитини,
змусило її звернутись до комісії з
питань захисту прав дитини про надання
висновку до суду про позбавлення
ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина
ОСОБА_3. Комісія прийшла до висновку про
доцільність позбавлення ОСОБА_2
батьківських прав відносно ОСОБА_3
Посилаючись на ст., ст. 150, ч.3 ст.152, ч. 2,
4 ст.155, ч.1, 2 ст.164 СК України просить її
вимоги задовольнити.
В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги з підстав
зазначених в позові, пояснивши, що коли
внуку було 2 роки 1 місяць, відповідачка,
яка є її донькою, потрапила в тюрму, а
тому дитина була з нею та нею було
оформлено опіку. В березні 2007 року
відповідачка звільнилась, повернулась
до Олександрії, а тому вона передала їй
права на дитину і відповідачку
поновили в правах. В лютому 2008 року
відповідачка приїхала до сестри в
Западну Україну, забрала сина та
поїхала знову до Москви. Оскільки
була велика заборгованість по оплаті
за комунальні послуги, вона оформила
договір реструктуризації і оплачували
заборгованість за себе і за
відповідачку. А потім, у зв'язку зі
скрутним матеріальним станом, подала
заяву до суду та за рішенням суду від
27.03.2008 року відповідачка була визнана
такою, що втратила право користування
квартирою. ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповідачки
народився син ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_4 -
син ОСОБА_5, до цих дітей вона
відноситься добре. Квартиру вона
продала, але ОСОБА_2, жінка яка купила у
неї квартиру, купила іншу квартиру, де
відповідачка проживає з дітьми і зараз.
Після продажу квартири, вона поїхала до
меншої доньки, звідки вони повернулись
до Олександрії 24 вересня 2008 року. Їх
запросив ОСОБА_6, який повідомив, що її
дочка ОСОБА_2. побила ОСОБА_3 та те, що
дитина знаходиться зараз в лікарні.
Після лікарні вона з меншою дочкою
ОСОБА_7 забрали ОСОБА_3 та він
знаходився у них, 28.12.2008 року матір його
виманила і він поїхав до неї. А 29.12.2008
року, їй подзвонила її матір, тобто
прабабуся ОСОБА_3 та сказала, щоб вона
забрала ОСОБА_3. В січні 2009 року ОСОБА_7
їздила до прокурора Руденко І.О., яка
ставила питання про вилучення ОСОБА_3 у
матері, щоб він проживав з нею та
ОСОБА_7. В березні 2009 року ОСОБА_2
забрала сина та поїхала з ним до Львова,
потім вони повернулись. В липні 2009
року вона з ОСОБА_3 поїхала до Польщі,
щоб дитину прооперувати, бо він має
вади зору. Коли вони повернулись, то
ОСОБА_3 казав, що він там під церквою
просив милостиню. В листопаді 2009 року
вони з ОСОБА_7 купили ОСОБА_3 все
необхідне до школи, а відповідачка з
сином поїхала до Кременчука, де ОСОБА_3
зробили операцію. Там було
рекомендовано провести повторну
операцію, але вона цього не зробила.
03.12.2009 року ОСОБА_3 побитий був уже у неї
у с. Березівці. Коли вона подзвонила
ОСОБА_2, то вона їй відповіла, що нічого
не пам'ятає, бо була п'яна. Весь грудень
він був у неї, а 29.12.2009 року
відповідачка його виманила та він
поїхав до неї на день народження її
подруги ОСОБА_8. А через неділю вони з
передачі «Надзвичайні новини»
дізнались, що ОСОБА_3 потрапив до
лікарні, бо поморозив ступні ніг. Потім
з'ясувалось, що його організм все
переборов, ОСОБА_2 забрала його з
лікарні додому. В січня 2010 року
відповідачка, будучи п'яною побила
його, потім їй стало відомо, що ОСОБА_3
по дорозі підібрав якийсь хлопець, який
подзвонив дільничному та вони пішли на
квартиру, де живе відповідачка, де
взяли одяг для ОСОБА_3. З січня до
серпня 2010 року ОСОБА_3 проживав з нею, а
перед школою вона привезла його до
ОСОБА_2, щоб та оформила його до школи.
Оскільки через деякий час вона взнала,
що відповідачка нічого не робить, то
вона приїхала, забрала ОСОБА_3 та
оформила його до Березівської школи, де
він навчався 1-ий та 2-ий класи, а потім в
липні 2012 року повернула його дочці, щоб
вони з сином примирились. Відповідачка
дійсно купила йому все до школи, у неї в
той час була няня, в квартирі був
порядок, дітки доглянуті. Коли ОСОБА_3
запротестував допомагати матері, тобто
мити посуд, доглядати за дітьми і т.п,
вона його побила та він знову утік з
Вона його привела до школи,
пояснила, що сталося, директор
подзвонила в службу у справах дітей,
ОСОБА_3 вилучили та оформили в грудні 2012
року до Новопразької школи - інтернату,
в кінці січня 2013 року перевели до
дитячого будинку «Перлинка», а в
вересні до школи - інтернат в
Світловодськ, де перебувають дітки з
вадами зору. На канікули вона приїжджає
та забирає його до себе додому, з
матір'ю він не бажає спілкуватись.
ОСОБА_2. є її дочкою, яка з 1987 року
перебуває на обліку в Олександрійській
психіатричній лікарні.
Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги
не визнає, пояснивши, що коли дитині
було 2 роки, то вона привезла його в м.
Олександрію, залишивши сина у матері, а
сама поїхала в Росію до батька дитини.
Там в 2004 році сталася подія, внаслідок
чого вона пройшла примусове лікування
в психіатричному закладі. Коли вона
повернулась додому, то вимушена була
знову їхати в Москву, куди після Нового
року забрала с собою сина. Вони
домовились з матір'ю, що після того як
вона повернеться з Москви, матір поїде
до її сестри в Западну Україну. Але коли
вона повернулась до м.Олександрії, то
квартира була вже продана. Вона
вимушена була потратити свої кошти на
те, щоб оспорювати цей договір, але
особа, яка придбала квартиру,
враховуючи її стан, купила їй іншу
квартиру на мікрорайоні АДРЕСА_1, де
вона мешкає з дітьми. До неї в гості
приїхала її сестра ОСОБА_7, то було
видно, що ОСОБА_3 за нею скучив. В один з
днів, коли вона відправила його в
магазин по молоко, він поїхав до її
бабусі, яка вже померла. Вона поїхала,
забрала його, а він знову утік від неї.
Потім їй подзвонили та сказали, що
дитина поморозила ноги, він видужав та
вона забрала його з лікарні додому. Він
тікав до її молодшої сестри ОСОБА_7, бо
сумував за нею, але через деякий час
повертався додому. В той час вона
повинна була ще сплатити 2 000 дол. США за
квартиру, бо могла її втратити. Їй
знайома розповіла, що можна без
хірургічного втручання вилікувати зір
ОСОБА_3 в Кракові, вона поїхала туди з
ним, але там такої лікарні не знайшли.
Дійсно було таке, що вона стояла біля
храма і їй подавали кошти, але це вона
робила тому, що треба було оплатити за
квартиру, яку вони винаймали. Коли вони
повернулись, то вона з ОСОБА_3 поїхали в
м. Кременчук, де сина прооперували. Було
таке, що вона жила деякий час у Львові,
намагаючись його пролікувати у
військовому госпіталі, але їй це не
вдалося зробити. Коли в вересні 2009 року
вона приїхала, то квартира була в
занедбаному стані, були неприємності
під час яких ОСОБА_3 нанесли удар в
обличчя і він тоді втік до сестри.
Восени він був у її матері. З
оформленням в школу вона його
затримала, бо на осінь була запланована
його операція, яку йому зробили в м.
Кременчук. Перед Новим роком він
прийшов від її матері додому, в цей день
було день народження подруги, вона
трохи випила, але, що було потім не
пам'ятає. Їй казали, що вона кинулась
битись і викликали дільничного. ОСОБА_3
відвезли до її матері та сестри, потім
ОСОБА_3 повернувся додому. Через деякий
час подзвонила її матір та попросила,
щоб ОСОБА_3 пожив з нею, бо їй сумно. Вона
дозволила йому поїхати до бабусі в
с.Березівку. Запевняє суд, що кожен
місяць передавала матері по 300 грн.. В
серпні 2012 року він приїхав до неї і вона
оформила його до школи №10, купила йому
все необхідне, цікавилась його життям в
школі. З початку було все добре, але
його поведінка була незадовільною;
почалися проблеми з домашніми
завданнями, він їх не записував. Коли
він приїхав від бабусі, то його
поведінка в сім'ї дуже змінилась, він
став не слухняним, відмовлявся мити
посуд та допомагати їй. З осені 2012 року
їй допомагала няня, а вона їздила на
роботу, ОСОБА_3 погано відносився і до
неї. Так три рази вона його побила
лозиною по плечах рук та по стегнах.
Коли няня вже не працювала, вона
просила ОСОБА_3 доглядати за меншими
дітьми. В якийсь із днів ОСОБА_3 сказав
їй, що піде на вулицю до собаки, а
вийшовши втік в тому в чому був. Через
деякий час вона взнала, що він був у
сестри, а потім у її мами. Потім їй матір
повідомила, що він в «Перлинці», а через
деякий час, що в школі - інтернаті в м.
Представник служби у справах дітей
просить вимоги позивачки задовольнити,
оскільки позивачкою все вже сказано.
Прокурор зазначила, що почувши всі
пояснення в судовому засіданні, вона
позовні вимоги підтримує.
Вислухавши пояснення позивачки,
відповідачки, представника третьої
особи, свідків: ОСОБА_9, ОСОБА_10, думку
прокурора, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що вимоги не
підлягають задоволенню.
Відповідно до діючого законодавства,
суд розглядає справу в межах заявлених
вимог і ч., ч.1, 4 ст.60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст.61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватись на
Статтею 150 СК України встановлений
обов'язок батьків щодо виховання та
розвитку дитини. Визначено, зокрема, що
батьки зобов'язані піклуватись про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток, забезпечити
здобуття дитиною освіти, готувати її до
Ухилення від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини,
відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, є
підставою позбавлення батьківських
Батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття (ч.1
Особа, позбавлена батьківських прав,
не звільняється від обов'язку щодо
утримання дитини. Одночасно з
позбавленням батьківських прав суд
може на вимогу позивача або за власною
ініціативою вирішити питання про
стягнення аліментів на дитину ( ч.2 ст.166
ОСОБА_3, народився ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвом про
Матір'ю дитини записана - ОСОБА_2,
батько дитини записаний відповідно до
ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України.
Європейський суд з прав людини (Справа
"Савіни проти України" (Заява
наголошував, що право батьків і дітей
бути поряд один з одним становить
основоположну складову сімейного
життя і що заходи національних органів,
спрямовані перешкодити цьому, є
втручанням у права, гарантовані
статтею 8 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини.
Таке втручання є порушенням
зазначеного положення, якщо воно
здійснюється не "згідно із законом", не
відповідає законним цілям, переліченим
у пункті 2 статті 8, і не може вважатися
"необхідним у демократичному
При цьому визначаючи, чи було
конкретне втручання "необхідним у
демократичному суспільстві", Суд
повинен оцінити - у контексті всієї
справи загалом - чи були мотиви,
наведені на виправдання втручання,
доречними і достатніми для цілей
пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був
відповідний процес прийняття рішень
справедливим і здатним забезпечити
належний захист інтересів, як цього
вимагає стаття 8 Конвенції.
Європейським судом зазначалося, що,
хоча національним органам надається
певна свобода розсуду у вирішенні
питань щодо встановлення державної
опіки над дитиною, вони повинні
враховувати, що розірвання сімейних
зв'язків означає позбавлення дитини її
коріння, а це можна виправдати лише за
виняткових обставин.
Отже, відповідне рішення про
позбавлення батьків батьківських прав
має підкріплюватися достатньо
переконливими і зваженими аргументами
на захист інтересів дитини.
Зокрема, якщо рішення мотивується
тим, що мати ухиляється від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини,
має бути доведено, що такі обставини
справді існують.
Як встановлено з пояснень сторін,
починаючи з 2003 року до березня 2008 року,
малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з
врахуванням тих обставин, що
складались в сім'ї відповідачки,
проживав з бабусею та з сестрою
відповідачки, тобто окреме проживання
дитини від її матері було домовленістю
До суду не надано акту обстеження
умов проживання неповнолітнього
ОСОБА_3, звідки вбачалось би, що було
проведено обстеження матеріально -
побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_2
та що було встановлено на місці, а тому
суд не має можливості встановити умови
З акту соціального інспектування № 54
від 09.08.2012 року не вбачається, що
проведено обстеження матеріально -
побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_2,
оскільки в п.1.10 «примітки», мається
запис - відмовила в доступі до
житлового приміщення (а.с.39 - 40).
З пояснень сторін встановлено, що
відповідачка має ще двох синів: ОСОБА_4 -
ІНФОРМАЦІЯ_3 народження та ОСОБА_5 -
ІНФОРМАЦІЯ_4 народження, які проживають
з відповідачкою та знаходяться на її
Характеристики з місця проживання
відповідачки до суду не надано;
довідку, яка надана пом. ДІМ
Олександрійського МВ УМВС про те, що
ОСОБА_2. неодноразово притягувалась до
адміністративної відповідальності за
вчинення порушень громадського
порядку та те, що вона характеризується
негативно, суд оцінює критично,
оскільки там не зазначено, коли саме
адмінвідповідальності та які заходи
впливу до неї застосовувались.
Згідно із ст. 12 Конвенції про права
дитини держави-учасниці забезпечують
дитині, здатній сформулювати власні
погляди, право вільно висловлювати ці
погляди з усіх питань, що її стосуються,
причому поглядам дитини приділяється
належна увага згідно з її віком і
зрілістю. З цією метою дитині,
надається, зокрема, можливість бути
заслуханою в ході будь-якого судового
чи адміністративного розгляду, що
стосується її, безпосередньо або через
представника чи відповідний орган у
порядку, передбаченому процесуальними
нормами національного законодавства.
Статтею 171 СК України визначено, що
дитина має право на те, щоб бути
вислуханою батьками, іншими членами
сім'ї, посадовими особами з питань, що
стосуються її особисто, а також питань
сім'ї. Дитина, яка може висловити свою
думку, має бути вислухана при вирішенні
між батьками, іншими особами спору щодо
її виховання, місця проживання, у тому
числі при вирішенні спору про
позбавлення батьківських прав,
поновлення батьківських прав, а також
спору щодо управління її майном.
Таким чином, у справах про
позбавлення батьківських прав має
брати участь дитина, якщо вона може
висловити свою думку, суд, з
врахуванням акту від 02.12.2013 року «Про
опитування малолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження»,
складеного комісією Світловодської
спеціальної загальноосвітньої школи -
інтернату I-III ступенів №1, де вказано,
що ОСОБА_3. виявив бажання не бути
присутнім на судовому засіданні, думки
осіб, які приймають участь у справі,
ухвалив не викликати в судове
Комісія з питань захисту прав дитини
при виконавчому комітету
Олександрійської міської ради надала
висновок про доцільність позбавлення
батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
щодо її малолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з тим, що мати не
виконує батьківські обов'язки, а саме: з
дитиною не проживає, не надає
матеріальної допомоги на її утримання,
не цікавиться її життям та здоров'ям
Орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).
При цьому, суд може не погодитися із
висновком органу опіки та піклування,
якщо він є недостатньо обґрунтованим,
суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19
Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону
України «Про забезпечення
організаційно-правових умов
соціального захисту дітей-сиріт та
дітей, позбавлених батьківського
піклування» органами опіки та
піклування є державні адміністрації
районів, районів міст Києва і
Севастополя, виконавчі органи міських
чи районних у містах, сільських,
Суд не погоджується з висновком
органу опіки та піклування, оскільки
вважає, що він є недостатньо
обґрунтованим та з матеріалів справи
не вбачається достатніх обставин
поведінки відповідачки або умов
проживання дитини, які б надавали
підстави вважати, що мати ухиляється
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; також суд приймає до
уваги те, що відповідачка не була
присутня на засіданні комісії; не мала
можливості дати свої пояснення та не
враховано стан її здоров'я.
До суду надано довідку з КЗ
«Олександрійська психіатрична
лікарня» від 26.12.2013 року, звідки
вбачається, що ОСОБА_2, спостерігається
в даному лікувальному закладі з 1987
року; перебуває там під
консультативним наглядом з приводу
шизофренії параноїчної.
Пленум Верховного Суду України в п.,
п.16, 18 постанови від 30 березня 2007 року
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав» вказав
на те, що позбавлення батьківських прав
є крайнім заходом впливу на батьків,
які порушують батьківські обов'язки та
роз'яснив, що особи можуть бути
позбавленні батьківський прав лише
щодо дитини, яка не досягла повноліття,
і тільки з підстав, передбачених ст. 164
Позбавлення батьківських прав - є
крайнім заходом, але це насамперед
спосіб захисту прав та інтересів
В абз.3 п.17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.03.2007 року
№3 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав» вказано
- не можна позбавити батьківських прав
особу, яка не виконує своїх
батьківських обов'язків унаслідок
душевної хвороби, недоумства чи іншого
тяжкого захворювання (крім хронічного
алкоголізму чи наркоманії ) або з інших
незалежних від неї причин.
З урахуванням встановлених обставин,
суд вважає, що відповідачку не можна
позбавити батьківських прав, оскільки
ОСОБА_2. спостерігається в КЗ
«Олександрійська психіатрична
лікарня» з 1987 року, перебуває під
консультативним наглядом з приводу
шизофренії параноїчної.
Відповідачка від виконання своїх
батьківських обов'язків не ухилялась:
проявляла турботу до сина та
спілкувалась з ним, коли він проживав у
її сестри та її матері, внаслідок чого
вони неодноразово повертали їй сина,
коли він тікав з дому, як пояснила
позивачка - для їх примирення;
цікавиться його життям та спілкується
з ним в Світловодській спеціальній
загальноосвітній школі - інтернаті I-III
ступенів №1, де ОСОБА_3 перебуває з
Судова практика передбачає, що в
деяких випадках необхідно вирішити
питання про відібрання дитини від
відповідача без позбавлення
При цьому, за практикою
Європейського суду сам той факт, що
дитина може бути поміщена в середовище,
більш сприятливе для її виховання, не
виправдовує примусового відібрання її
від батьків чи позбавлення її батьків
батьківських прав щодо неї (справа "К.А.
ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна
також виправдовувати виключно
посиланням на ненадійність ситуації,
адже такі проблеми можна вирішити за
допомогою менш радикальних засобів, не
вдаючись до роз'єднання сім'ї,
наприклад, забезпеченням цільової
фінансової підтримки та соціальним
Суд приходить до висновку, що
позивачем не надано достатніх доказів
про те, що матеріально-побутові умови
дітей та ставлення відповідачки до
виховання дітей були справді такими, що
потребують вирішення питання щодо її
позбавлення батьківських прав
відносно старшого сина ОСОБА_3, так як в
сім'ї відповідачки є ще малолітні діти,
сини - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, брати ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, але позивач не ставить
питання щодо позбавлення ОСОБА_2
батьківських прав відносно її інших
малолітніх синів, які перебувають в
тому ж середовищі та в тих же умовах, що
і старша дитина. Беззаперечні дані про
те, що відповідачка характеризується
негативно та ухиляється від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини,
відсутні. Відповідачка висловлює
наміри надалі докласти зусиль для
належного виховання та догляду за
дитиною. На даний час вона спілкується
з ним; до суду не надано акту
обстеження умов проживання, звідки
вбачалось би, які там створені умови
для проживання дітей.
Суд вважає, що вимога про позбавлення
батьківських прав відповідачки щодо її
сина ОСОБА_3 є необґрунтованою та
приймає до уваги те, що її син ОСОБА_3
перебуває в Світловодській
спеціальній загальноосвітній школі -
інтернаті I-III ступенів №1.
Згідно ч.2 ст.165 СК України особа,
позбавлена батьківських прав, не
звільняється від обов'язку щодо
утримання дитини. Одночасно з
позбавленням батьківських прав суд
може на вимогу позивача або за власною
ініціативою вирішити питання про
стягнення аліментів на дитину.
Оскільки в вимогах щодо позбавлення
батьківських прав відповідачки
відмовлено, то суд не вбачає підстав
для стягнення з відповідачки
аліментів на користь позивачки на
утримання дитини в розмірі 1/4 частини
заробітку (доходу), але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
В зв'язку з відмовою в задоволенні
позовних вимог майнового та
немайнового характеру, судові витрати
покласти на державу.
Керуючись ст., ст. 11, 59, 60, 88, 209, 212 - 215, 218
ЦПК України, суд,-
В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа - служба у справах дітей
Олександрійської міської ради про
позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів - відмовити в
Попередити ОСОБА_2 про
неприпустимість в подальшому
порушення з її боку батьківських
обов'язків щодо її неповнолітніх дітей
та про їх можливі наслідки у разі їх
неналежного виконання - позбавлення
батьківських прав, поклавши на орган
опіки та піклування контроль за
виконанням нею батьківських
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Кіровоградської області через
Олександрійський міськрайонний суд, а
особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
Суддя: