Справа №474/830/13-ц
Провадження №2/474/375/13
Врадіївський районний суд
Миколаївської області
в складі: головуючого судді - Фасій
при секретарі: - ОСОБА_1
прокурора – Лук’яненко І.С.
представника третьої особи – органу
опіки і піклування Врадіївської РДА –
розглянувши у відкритому судовому
засідання в смт. Врадіївка цивільну
справу
про стягнення аліментів
В ході розгляду справи встановлено, що
позивач двічі зверталася в службу
неповнолітніх, Врадіївської РДА - в
липні 2012 р. та в жовтні 2013 р., з питання
ініціювання службою позбавлення
батьків її онуків батьківських прав, чи
відібрання дітей без позбавлення
батьківських прав. На звернення це
питання службою не ініційовано,
натомість під час останнього звернення
її було направлено до приватного
адвоката, який надав їй оплатну правову
допомогу у вигляді підготовки позовної
заяви про стягнення аліментів з матері.
Оплата послуг адвоката додатково
знизила рівень матеріального
забезпечення сімї позивача, який є
вдвічі нижчим прожиткового мінімуму.
Суд визнав доведеним, що
діти, на користь яких ставиться питання
про стягнення аліментів, є
позбавленими батьківського
піклування, і це є достатньою підставою
для встановлення судом опіки і
піклування над ними за ініціативою
суду, з огляду на нижче зазначене
передбачено, що суд встановлює опіку
над малолітньою особою, якщо при
розгляді справи буде встановлено, що
вона позбавлена батьківського
піклування і призначає опікуна за
поданням органу опіки та піклування;
встановлює піклування над
неповнолітньою особою, якщо при
розгляді справи буде встановлено, що
вона позбавлена батьківського
піклування, і призначає піклувальника
за поданням органу опіки та піклування.
Наведенні положення слід розуміти
таким чином, що коли при розгляді
справи суд встановить, що особа
позбавлена батьківського піклування,
то це є достатньою підставою для
порушення і розгляду судом питання про
встановлення опіки чи піклування над
дитиною і призначення піклувальника,
навіть у тих випадках, коли таку вимогу
Ч. 1 ст. 243 СК України,
передбачено, що опіка, піклування
встановлюється над дітьми,
позбавленими батьківського
піклування. Визначення того, яку дитину
слід вважати позбавленою
батьківського піклування, міститься у
ч. 1 ст. 1 Закону України № 2342-ІУ від 13
січня 2005 р. «Про забезпечення
організаційно-правових умов
соціального захисту дітей сиріт та
дітей, позбавлених батьківського
піклування»: який серед інших
категорій відносить дітей, від яких
відмовилися батьки. (далі – Закон
№2342-ІУ)
П. 24 Постанови КМУ № 866 від 24
вересня 2008р. «Питання діяльності
органів опіки та піклування,
пов’язаної із захистом прав дитини»,
не визначає терміну «діти від, від яких
відмовились батьки», «покинутими в
будинку близьких родичів» та в
протиріччя закону №2342-ІУ, не відносить
їх до статусу дітей позбавлених
батьківського піклування. (далі -
Постанова КМУ 3866).

Згідно ст. 3 Конвенції «Про
права дитини» від 20 листопада 1989 р., в
усіх діях щодо дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами,

першочергова увага приділяється
якнайкращому забезпеченню інтересів
дитини. Держави-учасниці
зобов’язуються забезпечити дитині
такий захист і піклування, які
необхідні для її благополуччя, беручи
до уваги права й обов’язки її батьків,
опікунів чи інших осіб, які
відповідають за неї за законом, і з цією
метою вживають всіх відповідних
законодавчих і адміністративних
заходів. Держави-учасниці
забезпечують, щоб установи, служби і
органи, відповідальні за піклування
про дітей або їх захист, відповідали
нормам, встановленим компетентними
органами, зокрема, в галузі безпеки й
охорони здоров’я та з точки зору
компетентного нагляду.

Ч. 1 ст. 211 ЦПК України, суд,
виявивши під час розгляду справи
порушення закону і встановивши причини
та умови, що сприяли вчиненню
порушення, може постановити окрему
ухвалу та направити відповідним особам
чи органам для вжиття заходів щодо
усунення цих причин та умов.

Суд вважає доведеним, що
службою в справах дітей Врадіївської
РДА, Нововасилівським сільським
головою, допущена бездіяльність у
виконанні вищезазначеного
законодавства та загальної частини
розділу «Виявлення дітей, які
залишились без батьківського
піклування» Порядку провадження
органу опіки та піклування діяльності
пов’язаної із захистом прав дитини
затвердженого Постановою КМУ від 24
вересня 2008 р. №866, та у виконанні Закону
України «Про звернення громадян»
№393/96-ВР від 02 жовтня 2013 р. (далі - ЗУ «Про
звернення громадян»).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ
«Про забезпечення організаційно –
правових умов соціального захисту
дітей – сиріт та дітей позбавлених
батьківського піклування»,
безпосереднє ведення справ та
координація діяльності стосовно дітей
– сиріт та дітей позбавлених
батьківського піклування,
покладаються на служби у справах дітей.
Постановою КМУ №866 від 24.09.2008 р. та
Постановою КМУ №905 від 08.10.2008 р.,
встановлено компетенцію служби у
справах дітей як підрозділу, до відання
якого належить безпосереднє виконання
функцій органу опіки і піклування.

При цьому суд не бере до
уваги твердження представника третьої
особи - служби опіки та піклування
Врадіївського РДА під час попереднього
судового засідання, що від ОСОБА_2 не
було письмового звернення з питання
ініціювання позбавлення батьків її
онуків батьківських прав, чи
відібрання дітей без позбавлення
батьківських прав, оскільки ЗУ «Про
звернення громадян» достатньо для
ініціювання, виявлення дітей, що
позбавленні батьківського піклування,
усного звернення громадян,
повідомлення сільської ради, тощо.

Керуючись ст. 211 ЦПК України,
суд, -

У Х В А Л И В :

1.          Звернути увагу голови
Врадіївської районної державної
адміністрації Миколаївської області
про допущенні порушення діючого
законодавства зі сторони служби у
справах дітей Врадіївської РДА.

2.          Проінформувати прокурора
Врадіївського району про виявленні
порушення законодавства службою у
справах дітей Врадіївської РДА для
необхідності посилення заходів
прокурорського нагляду за службою
опіки та піклування Врадіївської РДА
та ЗУ «Про звернення громадян»

3.          Про вжиті заходи держаними
органами, на адресу яких постановлена
окрема ухвала, повідомити суд не
пізніше одного місяця після
надходження окремої ухвали.

Окрема ухвала може бути оскаржена
особами, інтересів яких вона
стосується, протягом п’яти днів з дня
проголошення ухвали.

Суддя
В.В.Фасій