АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/527/13 Головуючий в 1 інстанції - Шестакова З.С.
Справа № 0426/2069/2012 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2013 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деревянка О.Г., Черненкової Л.А.

при секретарі - Солод О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Відділ громадянства та реєстрації фізичних осіб Нікопольського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа - Відділ громадянства та реєстрації фізичних осіб Нікопольського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області про поновлення строку для звернення до суду, розподіл майна подружжя, визнання права власності на Ѕ частину домоволодіння за ОСОБА_2, вселення та усунення перешкод в користуванні домоволодінням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2012 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що йому на праві власності належить домоволодіння №19 по пров. Рибальському у м. Нікополі. Крім позивача, у вказаному домоволодінні зареєстровані відповідачі по справі, які фактично з листопада 2005 року в ньому не мешкають, але в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажають. У звязку з викладеним позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняти їх з реєстрації.

Відповідачі в свою чергу звернулися до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просили розділити майно подружжя, визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину спірного домоволодіння, вселити їх та усунути перешкоди в користуванні домоволодінням. В обґрунтування позову вказали на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з квітня 1990 року по 2005 рік. Від шлюбу сторони мають двох дітей співвідповідачів по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Спірне домоволодіння було передано у власність ОСОБА_1 під час шлюбу, у звязку з тим, що подружжя доглядало до смерті ОСОБА_5 на підставі договору довічного утримання. Після розлучення відповідач почав перешкоджати ОСОБА_2 та їхнім дітям у проживанні в домоволодінні № 19 по пров. Рибальському в м. Нікополі. Відповідач змінив замки на вхідних дверях, перешкоджав в користуванні комунальними послугами, а тому позивачі були змушені покинути домоволодіння та знімати інше житло.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2012 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 107-109).

Зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено.

Поновлено ОСОБА_2 строк для звернення до суду з позовом про розподіл майна.

Визнано домоволодіння №19 по пров. Рибальському у м. Нікополі спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Розділено спільне майно подружжя, шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на Ѕ частину домоволодіння за адресою: м. Нікополь, пров. Рибальській, №19.

Вселено ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в домоволодіння №19 по пров. Рибальському у м. Нікополь.

Усунуто перешкоди в користуванні позивачами вказаним домоволодінням, шляхом зобовязання ОСОБА_1 надати відповідачам ключі від вхідних дверей домоволодіння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин справи та порушення ним норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким рішення, яким його позов задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, подружжя Жужа перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 1990 року по 09 липня 2004 рік, від якого мають дітей: дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. 23 листопада 1990 року ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_5 договір довічного утримання, за умовами якого він зобов»язався довічно утримувати ОСОБА_5, а остання передала йому у власність будинок № 19 по пров. Рибальському у м. Нікополі. Всі сторони по справі були згодом зареєстровані у вказаному будинку та проживали в ньому до 2005 року.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції правильно встановив, що спірне домоволодіння було набуто сторонами під час шлюбу, в період їх спільного проживання й ведення домашнього господарства. Догляд за ОСОБА_5 здійснювався за рахунок спільного бюджету подружжя. Відповідачі не проживають в будинку з поважних причин, оскільки бажають уникнути конфліктних ситуацій, а позивач змінив замки на вхідних дверях, не надавши їм нових ключів, чим перешкоджав їх праву користуватися домоволодінням. При цьому іншого постійного житла відповідачі не мають.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що спірне домоволодіння відповідно до ст. 63, 70 СК України є об»єктом спільної сумісної власності подружжя, підлягає поділу в рівних частках та усуненню перешкод у користуванні домоволодінням, а що стосується доводів апеляційної скарги, то суд не може прийняти їх до уваги, тому що вони зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: