Справа № 1411/3969/12
Провадження № 2/477/193/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2013 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі Лишко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Жовтневого району Миколаївської області та ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2012 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 2 серпня 1996 року померла її бабуся ОСОБА_4, яка на випадок своєї смерті заповідала позивачці житловий будинок № 22 з усіма господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Інтернаціональна в с. Шевченкове Жовтневого району Миколаївської області. У передбачений законом строк вона звернулася до нотаріуса та одержала свідоцтво про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок.

Крім цього майна спадкодавиці також належала земельна ділянка під вищевказаним житловим будинком, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на це майно їй було відмовлено нотаріусом, посилаючись на те, що згідно діючого на час відкриття спадщини законодавства вона не є спадкоємцем після смерті бабусі, а складеним на її імя заповітом спадкування цієї земельної ділянки не охоплено.

Посилаючись на те, що вищевказана земельна ділянка до цього часу ніким у спадщину не прийнята, а вона зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та за положеннями нині діючого Цивільного кодексу України, входить до кола спадкоємців після смерті бабусі, просила визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявилася, однак в адресованій суду заяві свої позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Жовтневого району Миколаївської області звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнала та просила справу розглянути без її участі.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, однак в адресованій суду заяві позовні вимоги ОСОБА_1 визнала та просила справу розглянути у її відсутність.

Дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Так, згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 померла 2 серпня 1996 року, про що ОСОБА_2 сільською радою Жовтневого району було здійснено актовий запис за № 45 (а.с. 6).

Згідно спадної справи, заведеної Жовтневою державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_4, із заявою про прийняття спадщини звернулася позивачка ОСОБА_1 та, відповідно до складеного на її імя заповіту, 29.09.2004 року одержала свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок № 22 по вул. Інтернаціональна в с.Шевченкове Жовтневого району Миколаївської області.

За даними ОСОБА_2 сільської ради, на час смерті ОСОБА_4 разом із нею проживала та були зареєстрована спадкоємець першої черги - донька ОСОБА_3

Проте ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса із заявою, в якій від спадщини після смерті ОСОБА_4 відмовилася на користь своєї доньки ОСОБА_1

Підстави, з яких позивачка була змушена звернутися до суду із цим позовом підтверджуються листом нотаріуса від 05.07.2012 року, за яким ОСОБА_1 було розяснено про неможливість видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку по вул. Інтернаціональна 22 в с. Шевченкове Жовтневого району, оскільки це майно заповітом не охоплене та позивачка не входить до кола спадкоємців, передбачених ст.ст. 529-533 ЦК України в редакції 1963 р. (а.с. 18).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 02131, ОСОБА_4 дійсно належала земельна ділянка площею 0,15 га, що була надана для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Інтернаціональна 22 в с. Шевченкове Жовтневого району Миколаївської області (а.с. 7).

Проте з досліджених судом доказів слідує, що вищевказане майно у спадщину ніким не прийняте, а отже спадкові відносини на сьогоднішній день не вичерпані.

Згідно пункту 5-го Перехідних положень ЦК України, що набрав чинності 01.01.2004 року, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п.4 цих же положень, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно положень ст.1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Враховуючи наведене, та встановивши, що позивачка, яка є онукою ОСОБА_4, а отже є спадкоємець пятої черги, та після смерті бабусі звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, та відповідно до положень ст. 1269 ЦК України набула право на вищевказану земельну ділянку, проте через вище вказані обставини позбавлена можливості нотаріально оформити свої права на це майно та здійснювати права власника житлового будинку, розташованого на цій земельній ділянці, тому на підставі ст. 16 ЦК України, суд вважає, що її право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на вищевказану земельну ділянку.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована в с. Шевченкове по вул.Інтернаціональна, 22 Жовтневого району Миколаївської області (що зазначена в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії МК № 02131, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 143), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 02.08.1996 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Жовтневий районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Л.М. Семенова