справа № 208/9841/13-ц
№ провадження 2/208/2960/13
РІШЕННЯ

Іменем
України

30 грудня 2013 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області у складі: судді Похвалітої С.М.,
при секретарі Пентраковської М.В.,

За участю:

- позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Заводської районної у місті
Дніпродзержинську ради; третя особа,
яка не заявляє самостійні вимоги на
предмет спору, Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області про визнання право власності
на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до Заводської районної у місті
Дніпродзержинську ради; третя особа,
яка не заявляє самостійні вимоги на
предмет спору, Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області про визнання право власності
на нерухоме майно.

У своєму позові позивач ОСОБА_1 прохає
суд визнати за ним право власності на
гараж АДРЕСА_1, площею 31,50 кв.м. з
подальшою реєстрацією права власності
в органах державної реєстрації.

В обґрунтуванні позову позивач
зазначив, що на підставі рішення
виконавчого комітету Заводської
районної у м.Дніпродзержинську ради №
42 від 18.02.1998 року ним було отримано
дозвіл на будівництво гаражу в
комплексі гаражів по АДРЕСА_1. У серпні
1998 року своїми власними силами і за
власні кошти він закінчив будівництво
гаражу, площа якого склала 31,50 кв.м.,
будівельний об'єм 91 куб.м. також
оглядова яма. Він не знав, що право
власності на гараж необхідно
реєструвати в БТІ вважав достатнім те,
що ним було отримано дозвіл на його
будівництво. Його родина користувалась
гаражем понад 15 років та він сплачував
всі необхідні податки та обов'язкові
платежі. Рішенням виконавчого комітету
Дніпродзержинської міської ради від 09
квітня 2012 року належному йому гаражу
було присвоєно адресу по АДРЕСА_1. Після
присвоєння адреси, для проведення
державної реєстрації права власності
на гараж, він звернувся до
реєстраційної служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, де йому в усній формі було
роз'яснено, що для реєстрації права
власної на гараж йому необхідно
отримати правовстановлюючий документ
та для вирішення питання рекомендували
звернутися до суду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав свої позовні вимоги та
прохав суд визнати за ним право
власності на гараж АДРЕСА_1, площею 31,50
кв.м. з подальшою реєстрацією права
власності в органах державної
реєстрації. В судовому засіданні
посилався на обставини викладені в
позові.

Представник відповідача Заводської
районної у місті Дніпродзержинську
ради у судове засідання не з'явився,
надав суду заяву, у якій прохає
розглядати справу у відсутності
представника відповідача та відмовити
в задоволені позову.

У судове засідання представник третьої
особи, яка не заявляє самостійні вимоги
щодо предмета спору Реєстраційної
служби Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області не з'явився, хоча про час та
місце розгляду справи був повідомлений
відповідно до діючого законодавства,
причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши позивача, вивчивши
матеріали цивільної справи, дослідивши
надані суду докази, суд вважає позов
таким, що не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
Рішенням виконавчого комітету
Заводської районної ради
Дніпропетровської області від 18 лютого
1998 року № 42 «Про прийомку гаражів в
експлуатацію» дозволено будівництво
гаражів ОСОБА_1 по вулиці Рилєєва
згідно з викопіровкою управління по
будівництву та архітектури.

Згідно до вимог ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 331 ЦК України, право
власності на нову річ, яка виготовлена
(створена) особою, набувається нею, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно до вимог ст. 392 ЦК України,
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Ні в позовній заяві, а ні в судовому
засіданні позивач не вказав, яким саме
чином відповідач порушив, не визнає або
оспорює права, свободи чи інтереси
позивача.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Таким чином, позивач не надав суду
доказів того, що відповідач
перешкоджає йому у реалізації ним
своїх прав, а також про те, що він набув
право власності на гараж АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 328, 331, 392 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60,
88, 209, 213, 214-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Заводської районної у місті
Дніпродзержинську ради; третя особа,
яка не заявляє самостійні вимоги на
предмет спору, Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області про визнання право власності
на нерухоме майно, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний термін апеляційної скарги з
дня його проголошення.

Суддя
Похваліта С. М.