Краснопільський районний суд Сумської області
Справа № 578/378/13-ц
провадження № 2/578/150/13
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2013 року Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.

за участю

секретаря судового засідання Литвин А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснопілля цивільну справу позовного провадження

за позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_2

третя особа: Краснопільський районний сектор Управління Державної міграційної служби в Сумській області

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2013 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому, посилаючись на норми ст. ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом за адресою селище Михайлівське, АДРЕСА_1. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідно до договору дарування від 25 лютого 2003 року позивачу на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: село. Михайлівське, АДРЕСА_1. Відповідач у справі, ОСОБА_2, є її батьком, з 17.03.2009 р. зареєстрований за місцем вказаного майна як член сімї, але фактично з 01 березня 2012 р. за даною адресою не проживає, має іншу сімю і інше місце проживання, участі в утриманні квартири та сплаті за комунальні послуги не приймає, проте добровільно знятися з реєстраційного обліку проживання фізичних осіб не бажає, чим чинить позивачу перешкоди у розпорядженні майном на власний розсуд.

Позивач в судове засідання не прибула, повідомлена належним чином, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, свої вимоги підтримує /ас. 41, 53/.

Відповідач повторно не зявився в судове засідання, відповідно до ст. 76 ЦПК України був повідомлений належним чином, причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позовних вимог на адресу суду не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло /ас. 48, 57/.

Третя особа повідомлена належним чином, явку представника в судове засідання не забезпечила, до суду надійшла заява за підписом завідувача сектором ОСОБА_3 про розгляд справи за відсутності її представника /ас. 55/.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступного.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що 25 лютого 2003 року державним нотаріусом ОСОБА_4 посвідчено договір дарування квартири АДРЕСА_2, зареєстровано в реєстрі за № 419, за яким ОСОБА_5 подарувала позивачу ОСОБА_6 зазначену квартиру /копія ас. 5/.

На підставі даного договору ОСОБА_6 зареєструвала право власності на вищевказану квартиру, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1913821 від 05 листопада 2003 року /копія ас. 9/.

ОСОБА_7 обстеження житлово-побутових умов від 05 квітня 2013 року та довідок виданих Краснопільською селищною радою Краснопільського району Сумської області №№ 831, 832 від 05 квітня 2013 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, значиться зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_2, але не проживає за даною адресою з 01 березня 2012 року /ас. 18-20/.

Правовідносини що склалися між сторонами, виникли із житлових та цивільних правовідносин та врегульовані нормами Житлового та Цивільного кодексів України.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-BP "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст. 48 Закону України "Про власність", який втратив чинність з 20 червня 2007 року на підставі Закону України від 27 квітня 2007 року № 997-V ''Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Цивільного кодексу України»).

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Правовою підставою вимог про зобов'язання не чинити перешкод в користуванні житлом є положення ст. 391 ЦК України, яке визначає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно, позивач звернулася до суду з негаторним позовом, підставою для подання якого є вчинення дій, які ускладнюють здійснення власником повноважень користування та розпорядженням майном. Однією з умов подання такого позову - є триваючий характер правопорушення і його наявність в момент подання позову, що встановлено в ході розгляду справи, й не спростовується відповідачем, та є підставою для застосування до вказаної особи санкції про зобов'язання не чинити перешкод позивачу в користуванні житлом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Оскільки обставини, викладені позивачем свідчать про те, що відповідач, обравши собі інше місце проживання, добровільно залишив спірну квартиру і не проживає у ній понад 1 року, з часу залишення спірної квартири ОСОБА_2 житловою площею у ній не цікавиться, участі в утриманні не приймає, і доказів на спростування цих обставин відповідачем взагалі не надано, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог.

Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 10- 11, 58, 60, 79, 88, 197, 209, 212, 214-215, 217- 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_3 в селище Михайлівське Краснопільського району Сумської області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 114 /сто чотирнадцять/ гривень 70 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, а саме: апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Скарга подається до Апеляційного суду Сумської області через Краснопільський районний суд Сумської області.

Суддя А. І . ОСОБА_1