Справа № 209/4469/2012 Провадження №
22-ц/772/1474/2013Головуючий в суді першої
інстанції:Проць В.А.Категорія: 27
Доповідач: Стеблюк Л. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2013 р.
м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

головуючої : Стеблюк Л.П.

суддів: Копаничук С.Г.,
Нікушина В.П.

при секретарі: Іщук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Козятинського міськрайонного суду
Вінницької області від 09.04.2013 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
стягнення суми заборгованості за
договором позики та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання
правочину (договору позики) недійсним, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом,
мотивуючи його тим, що 04 липня 2012 року
між ним та ОСОБА_4 була досягнута
домовленість, згідно якої він позичив
йому грошові кошти, в сумі - 300 000 гривень
без нарахування процентів за
користування грошима на строк до 01
листопада 2012 року, а ОСОБА_4
зобов'язався повернути йому позичені
кошти в зазначений термін. В
підтвердження своїх зобов'язань ОСОБА_4
власноручно написав розписку із
зазначенням суми позичених коштів та
дати повернення боргу. Вважає, що .04.07.12
р. між ним та ОСОБА_4 було досягнуто
згоди з усіх істотних умов договору
позики: розмір суми позики - 300 000 грн.;
термін повернення позики - до 01.11.2012 р.
Він в повній мірі виконав взяті на себе
зобов'язання, а саме, в частині передачі
ОСОБА_4 грошей, в сумі - 300 000 грн.
Незважаючи на настання терміну
виконання ОСОБА_4 свого зобов'язання не
виконав, позичені грошові кошти йому не
повернув до цього часу. З врахуванням
встановленого індексу інфляції розмір
заборгованості ОСОБА_4, станом на 01.12.2012
р., складає - 300 000 грн. х 100,0% (на рівні
інфляції за жовтень 2012 р.)- 300 000 грн.
Розрахунок 3% річних за період
прострочення виконання зобов'язання по
поверненню позики: і З00 000 грн. х 3%): 365
днів х 30 днів = 739 грн. 73 коп. Загалом з
врахуванням встановленого індексу
інфляції та 3% річних, ОСОБА_4 має
сплатити йому 300 000 грн. (основний борг) +
739 грн. 73 коп. (3% річних) = 300 739 грн. 73 коп.
Просив стягнути з відповідача
зазначену суму коштів.

Відповідач - ОСОБА_4 в свою чергу подав
зустрічний позов до ОСОБА_2 про
визнання правочину (договору позики)
недійсним, мотивуючи його тим, що він є
виконавчим директором СФГ «Оберіг» с.
Юрівка Козятинського району
Вінницької області. 04 березня 2011 року
СФГ «Оберіг» с. Юрівка Козятинського
району Вінницької області та СТОВ
«Співдружність», смт. Рокитне,
Київської області уклали договір про
спільну діяльність від № 04/03-11, згідно
якого сторони домовилися про спільну
діяльність у сфері сільського
господарства для вирощування
сільськогосподарської культури -
кукурудзи на кормові цілі, на земельній
площі -100 га, яку обробляє його
підприємство. 04 липня 2012 року, як
виконавчий директор СФГ «Оберіг» с.
Юрівка Козятинського району, він, разом
зі своєю дружиною - ОСОБА_5, яка є
директором та бухгалтером СФГ «Оберіг»
с. Юрівка Козятинського району та сином
- ОСОБА_6, який є агрономом СФГ «Оберіг»
с. Юрівка Козятинського району прибули
до СТОВ «Співдружність», смт. Рокитне
Київської області для взаємозвірки та
погодження питання про виниклу
заборгованість в результаті спільної
господарської діяльності його
підприємства перед
СТОВ«Співдружність», смт. Рокитне
Київської області.

ОСОБА_2,. як співзасновник СТОВ
«Співдружність» повідомив, що у СФГ
«Оберіг» перед СТОВ «Співдружність»
виникла заборгованість, близько 300000
гривень, про що він написав письмову
розписку про те, що він у ОСОБА_2 нібито
позичив 300000 гривень, оскільки це буде
відповідати вимогам законодавства і
буде підтверджувати наявність боргу
підприємства, яке він представляв,
тобто, СФГ «Оберіг» с. Юрівка
Козятинського району перед СТОВ
«Співдружність» смт. Рокитне Київської
області.

Рішенням Козятинського міськрайонного
суду Вінницької області від 09.04.2013 року
відмовлено у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4
про стягнення суми заборгованості.
Зустрічний позов задоволено. Договір
позики, укладений 4 липня 2012 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 щодо запозичення 300
(трьохсот тисяч) гривень визнано
недійсним. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 114 гривень 71 копійку сплаченого
судового збору при подачі зустрічного
позову. Зазначено, що після набрання
даним рішенням законної сили необхідно
скасувати заходи по забезпеченню
первинного позову - арешт та заборону
відчуження всього майна, яке належить
ОСОБА_4 в межах суми - 300739, 73 гривень, які
вживалися судом, відповідно до ухвали
від 30 січня 2013 року.

В апеляційній скарзі представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ставиться питання про
скасування рішення суду та про
постановлення нового рішення, яким
задовольнити його позов, та відмовити у
задоволенні зустрічного позову,
оскільки судом порушено норми
матеріального права, висновок суду
першої інстанції про задоволення
зустрічного позову ґрунтується на
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи; допущено
невідповідність висновків суду
обставинам справи, суд вийшов за межі
позовних вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим;
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом;
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення не
відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову та
задовольняючи зустрічний позов, суд
першої інстанції виходив із
доведеності зустрічних позовних вимог
щодо введення ОСОБА_2 в оману ОСОБА_4,
скориставшись його юридичною
неграмотністю, щоб закріпити і
підтвердити факт наявності боргу у СФГ
«Оберіг» с. Юрівка, Козятинського
району перед СТОВ «Співдружність» смт.
Рокитне, Київської області, спонукав
його написати письмову боргову
розписку на суму - 300000 гривень,
будь-яких готівкових грошових коштів, в
сумі - 300000 гривень, того дня ОСОБА_4 від
ОСОБА_2 не отримував. У зв'язку з чим суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку, що між сторонами не виникли
правовідносини, які випливають із
договору позики.

Проте з такими висновками суду
погодитись не можна, оскільки вони не
узгоджуються із встановленими
обставинами справи.

04 липня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4
була досягнута домовленість, згідно
якої він позичив йому грошові кошти, в
сумі - 300 000 гривень без нарахування
процентів за користування грошима на
строк до 01 листопада 2012 року, а ОСОБА_4
зобов'язався повернути йому позичені
кошти в зазначений термін.

В підтвердження своїх зобов'язань
ОСОБА_4 власноручно написав розписку із
зазначенням суми позичених коштів та
дати повернення боргу.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 1047 ЦК України, договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян. На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі) у строк та в порядку,
що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 218 ЦК України
заперечення однією із сторін факту
вчинення правочину або оспорювання
окремих його частин може доводитися
письмовими доказами, засобами аудіо-,
відеозапису та іншими доказами.

Усупереч цій нормі права, суд першої
інстанції не прийняв до уваги розписку,
написану ОСОБА_4

Крім того, свідчення свідків, допитаних
у судовому засіданні суду першої
інстанції не обґрунтовано не прийнято
до уваги, мотивуючи це перебуванням їх
у службовій залежності перед ОСОБА_2,
інших мотивів та доказів, які б
спростовували дані свідчення судом не
наведено.

Крім того, посилання суду першої
інстанції про відсутність у ОСОБА_2
відомостей щодо джерела спірних коштів
колегія суддів вважає зайвою
деталізацією та правового значення в
даній справі не має.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
04.07.12 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено
договір позики та досягнуто згоди з
усіх істотних умов договору позики:
розмір суми позики - 300 000 грн.; термін
повернення позики - до 01.11.2012 р. Він в
повній мірі виконав взяті на себе
зобов'язання, а саме, в частині передачі
ОСОБА_4 грошей, в сумі - 300 000 грн.

Незважаючи на настання терміну
виконання ОСОБА_4 свого зобов'язання не
виконав, позичені грошові кошти йому не
повернув до цього часу. З врахуванням
встановленого індексу інфляції розмір
заборгованості ОСОБА_4, станом на 01.12.2012
р., складає - 300 000 грн. х 100,0% (на рівні
інфляції за жовтень 2012 р.)- 300 000 грн.
Розрахунок 3% річних за період
прострочення виконання зобов'язання по
поверненню позики: і З00 000 грн. х 3%): 365
днів х 30 днів = 739 грн. 73 коп. Загалом з
врахуванням встановленого індексу
інфляції та 3% річних, заборгованість
ОСОБА_4 становить 300 000 грн. (основний
борг) + 739 грн. 73 коп. (3% річних) = 300 739 грн.
73 коп.

Враховуючи те, що між сторонами виникли
правовідносини, які випливають із
договору позики, зустрічний позов
ОСОБА_4 про визнання договору позики
недійсним задоволенню не підлягає.

Відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин,
вчинений під впливом помилки, обману,
насильства, зловмисної домовленості
представника однієї сторони з другою
стороною або внаслідок впливу тяжкої
обставини, є оспорюваним.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 06.11.2009 N 9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» обставини, щодо
яких помилилася сторона правочину
(стаття 229 ЦК), мають існувати саме на
момент вчинення правочину. Особа на
підтвердження своїх вимог про визнання
правочину недійсним повинна довести,
що така помилка дійсно мала місце, а
також що вона має істотне значення. Не є
помилкою щодо якості речі
неможливість її використання або
виникнення труднощів у її
використанні, що сталося після
виконання хоча б однією зі сторін
зобов'язань, які виникли з правочину, і
не пов'язане з поведінкою іншої сторони
правочину. Не має правового значення
помилка щодо розрахунку одержання
користі від вчиненого правочину.
Помилка внаслідок власного
недбальства, незнання закону чи
неправильного його тлумачення однією
зі сторін не є підставою для визнання
правочину недійсним.

ОСОБА_4 не доведено факт обману в діях
ОСОБА_2

Крім того, сторонами не заперечувалось,
що будь-якої звірки фінансового
характеру не проводилось.

Враховуючи викладене, оскільки між
сторонами укладався договір позики,
рішення суду підлягає скасуванню з
постановленням нового про задоволення
позову ОСОБА_2 та про відмову у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження, та доведення перед судом
їх переконливості, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Враховуючи те, що висновки суду першої
інстанції ґрунтується на неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи; допущено невідповідність
висновків суду обставинам справи;
згідно ч. 1 ст. 309 ЦПК України. рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позову ОСОБА_2 та про
відмову у задоволенні зустрічного
позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином на користь позивача ОСОБА_2
підлягає стягненню з відповідача
ОСОБА_4 300 000 грн. (основний борг) + 739 грн.
73 коп. (3% річних) = 300 739 грн. 73 коп. та 4513, 40
грн. сплаченого позивачем судового
збору за подачу позовної заяви та
апеляційної скарги.

Керуючись ст. 88, 307, 308, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Козятинського міськрайонного
суду Вінницької області від 09.04.2013 року
скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення
суми заборгованості за договором
позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 300
000 грн. (основний борг) + 739 грн. 73 коп. (3%
річних), всього 300 739 грн. 73 коп. та 4513, 40
грн. сплаченого позивачем судового
збору за подачу позовної заяви та
апеляційної скарги.

У зустрічному позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про визнання правочину (договору
позики) недійсним відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: /підписи/

з оригіналом вірно: