РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2013 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі: судді Нємиш Н.В.

при секретарі Голубовій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дзержинська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новгородської селищної ради м.Дзержинська Донецької області про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

31.07.2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Новгородської селищної ради м.Дзержинська про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 24.12.1993 року їй відділом приватизації машинобудівного заводу імені ОСОБА_2 було видане свідоцтво про право власності на житло, а саме: на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. З 1978 року та по теперішній час вона зареєстрована та проживає у вказаній квартирі. Наприкінці квітня позивач забажала офіційно зареєструвати свою онуку в квартирі, але виявилось, що свідоцтво про право власності на квартиру нею загублене.

Позивач звернулась до ВРЖУ м.Дзержинська у відділ з питань приватизації для відновлення свідоцтва та з оголошенням в газету «Дзержинський шахтар», в якому вказала про втрату свідоцтва про право власності на квартиру. Після спливу місячного строку ОСОБА_1 звернулась до ВРЖУ м.Дзержинська з заявою про видачу дублікату свідоцтва про право власності. У звязку з тим, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 знаходилась у житловому фонді машинобудівного заводу імені ОСОБА_2, який на теперішній час не існує та про місце знаходження документів про приватизацію житлового фонду заводу не відомо, позивачці було відмовлено.

Оскільки позивач не має можливості відновити втрачений документ, який засвідчує її право власності, вона просить в судовому порядку визнати за нею право власності на вказану квартиру.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю.

Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 24.12.1993 року їй відділом приватизації машинобудівного заводу імені ОСОБА_2 було видане свідоцтво про право власності на житло, а саме: на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 43,6 кв.м., що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 24.12.1993 року та технічним паспортом на квартиру(а.с.7-9).

З 1978 року та по теперішній час позивач зареєстрована та проживає у вказаній квартирі, що підтверджено довідкою домового комітету від 19.07.2013 року та довідкою про склад сімї, виданою ТОВ «Новгородський ККГ» 29.07.2013 року (а.с.11,12).

Позивачем було втрачено оригінал свідоцтва про право власності на житло, а саме: на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та як вбачається з відповіді ДПК «Дзержинськжитлосервіс», у звязку з тим, що квартира знаходилась у житловому фонді машинобудівного заводу імені ОСОБА_2, який на теперішній час не існує та про місце знаходження документів про приватизацію житлового фонду заводу не відомо, вона не має можливості отримати дублікат свідоцтва.

Правовідносини, що є предметом спору між сторонами по справі, регулюються цивільним законодавством України щодо набуття права власності. Зокрема, відповідно до ст.ст. 328, 331 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна); якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

В п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмеження» від 1 липня 2004 року з наступними змінами, одним із правовстановлюючих документів про право власності на нерухоме майно є рішення суду.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Судом встановлено, що визнання за позивачем права власності на квартиру не порушує прав інших осіб, позивач не має можливості відновити втрачений документ, який засвідчує її право власності, тому слід у судовому порядку визнати за позивачем право власності на квартиру, розташовану за адресою: м.Дзержинськ, смт.Новгородське, вул. В.Інтернаціоналістів, 12/24

Керуючись ст.ст.10,11,60,212 ЦПК України, ст.328,392 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Новгородської селищної ради м.Дзержинська Донецької області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути переглянуто Дзержинським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: