Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 2-1788/09
Провадження № 2/553/1327/2013
У Х В А Л А

Іменем України

09.09.2013м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві у складі:

- головуючого Кононенка С.Д.,

- при секретарі Бобильовій А.П.,

розглянувши заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2009 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на користь ПриватБанку заборгованість у розмірі 103 716,32 грн.(13595, 90 (доллар США) за курсом 7,6285 відповідно до службового розпорядження НБУ №417/238 від 25 червня 2009 р.) за кредитно-заставним договором №PLKPAK36450097 від 25.03.2008 року, судові витрати у розмірі 1037,16 грн. судовий збір та 250,00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу.

06.09.2013 року від представника ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить відповідачу ОСОБА_1, оскільки відмова в задоволенні даної заяви може унеможливити виконання рішення суду по справі в майбутньому.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог (Постанова Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проте, у заяві про забезпечення позову не міститься обгрунтування, яким саме чином невжиття судом заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому та на яке саме майно, що перебуває у власності відповідача необхідно накласти арешт, та де воно знаходиться.

Суд, дослідивши матеріали справи, керуючись ст.ст. 151-153, 210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову-відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_2