справа № 166/1753/13-ц
провадження №2/166/477/13
РІШЕННЯ

іменем України

30 грудня 2013 року
смт. Ратне

Ратнівський районний суд Волинської
області в складі головуючого - судді
Свистун О.М.,

за участю секретаря - Заєць Н.П.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Турської сільської ради
Ратнівського району Волинської
області про визнання права власності
на житловий будинок за набувальною
давністю,

встановив :

13 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із вищевказаним позовом, в якому
зазначила, що у 1989 році з дозволу
сільської ради вона з сім`єю вселилася
у будинок АДРЕСА_1, де проживають і на
даний час. У 1992 році помер її чоловік
ОСОБА_3 Вона з дітьми продовжувала
проживати у цьому ж будинку.

Турська сільська рада у видачі
свідоцтва про право власності на
будинок відмовила, мотивуючи тим, що
даний будинок не є комунальною
власністю.

Зазначила, що вона разом із дітьми уже
протягом 24 років здійснює догляд за
будинком, проводить поточні ремонти,
сплачує платежі за водопостачання,
електроосвітлення, податок за
користування присадибною земельною
ділянкою.

Посилаючись на зазначені обставини,
просить суд визнати за нею право
власності на житловий будинок з
надвірними спорудами, що розташовані
на АДРЕСА_1 в порядку набувальної
давності.

У судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги підтримали
з підстав, зазначених у заяві. Просять
позов задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з`явився, у поданій
письмовій заяві зазначив про розгляд
справи у його відсутності та визнання
позову.

Позов підлягає до задоволення.

Судом установлено, стверджено довідкою
Турської сільської ради від 06.12.2013 №1360,
що ОСОБА_1 з 1989 року по даний час
проживає у АДРЕСА_1.

Факт проживання за вказаною адресою
протягом всього свого життя ствердили
допитані судом свідки - діти позивача
ОСОБА_4, 1986 року народження, та ОСОБА_5,
1991 року народження.

Ці ж свідки зазначили, що фактично
володіли і користувалися двома
квартирами у будинку АДРЕСА_1. Так, в
квартирі №1 проживали, у квартирі №2 -
зберігали речі. При цьому, обидві
квартири опалювали, проводили у них
ремонт, оплачували комунальні послуги.

Про те, що будинок за вказаною адресою
не є власністю територіальної громади
с.Тур та власністю діючого на
території села СВК «Дружба» свідчать
відповідні довідки від 16.12.13 №1398 та від
25.12.13 №100.

Із довідки КП «Волинське обласне бюро
технічної інвентаризації» від 26.1213 №2500
вбачається, що право власності на
житловий будинок, що на АДРЕСА_1 у с.Тур
Ратнівського району, зареєстровано не
було.

У справі немає жодних матеріалів, які
свідчили б про незаконність
будівництва, оспорювання будь-якими
зацікавленими особами права власності
або користування будівлею тощо.

У силу ст.344 ЦК України особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років набуває право власності
на це майно (набувальна давність), якщо
інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до п.8 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України
правила стаття 344 цього Кодексу про
набувальну поширюються також на
випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом, що мало місце 01
січня 2004 року.

Так, за довідкою Гутянської
сільської ради 06.12.2013 №1360 позивач
володіє житловим будинком на АДРЕСА_1 у
с.Тур з 1989 року, тобто більше 10 років.

Разом з тим, будівля ніколи не належала
позивачці на праві власності, а
відомості про те, що вона отримала цю
будівлю за будь-яким правочином
відсутні.

Таким чином, відсутність відомостей
про власника надає підстави для
висновку, що відносно позивачки
зазначене майно є чужим, а отже,
положення ст.344 ЦК про набувальну
давність можуть бути застосовані до
даних правовідносин.

Судом установлено, що ОСОБА_1 укладені
відповідні договори на користування
електричною енергією та надання
комунальних послуг, сплачуються
відповідні рахунки, що свідчить про
відкрите і безперешкодне користування
нею зазначеним будинком та надвірними
спорудами.

З огляду на надані позивачкою докази
щодо правомірності її володіння
будівлею, унеможливлено позасудове
вирішення спірного питання.

Відповідно до п.9 Прикінцевих положень
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» прийняттю
в експлуатацію підлягають
індивідуальні житлові будинки,
господарські споруди, гаражі, що
збудовані після 05 серпня 1992 року.

За матеріалами технічної
інвентаризації споруди, про визнання
права власності на які просила позивач,
збудовані у 1960 році, а отже, не
потребують введення в експлуатацію.

З огляду на викладене, суд ввжаєа позов
підставним.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст.16, 344 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на житловий будинок з господарськими
будівлями, що знаходяться на АДРЕСА_1
(п`ять) у с.Тур Ратнівського району
Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Ратнівський районний суд шляхом
подачі в 10 - денний строк з дня
проголошення рішення апеляційних
скарг, а особами, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні, - з дня отримання копії
рішення.

Головуючий - підпис

З оригіналом згідно

Суддя Ратнівського

районного суду
О.М.Свистун