Справа №0707/569/2012
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2013 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі : головуючого-судді О.М.Куропятник,

при секретарі Л.В. Зиминець

з участю : представника позивача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу за уточненою заявою ОСОБА_3 до Держава Україна, заінтересованої особи Державної казначейської служби України, третьої особи Прокуратури Міжгірського району про відшкодування шкоди, завданої незаконним засудженням,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 21.11.2005 року звернулася до суду із заявою про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів прокуратури і суду. Заінтересована особа у справі Держказачейство України. Заява мотивується тим, що 15.03.1999 року прокуратурою Міжгірського району Закарпатської області проти заявниці незаконно була порушена і слідчим цієї прокуратури так само незаконно з фальсифікацією доказів розслідувалася кримінальна справа за нібито вчинені посадові злочини.Мукачівським міськрайонним судом 30.08.2004 року по даній кримінальній справі в частині обвинувачення за ст.366 ч. 1 КК України заявницю виправдано . У справі 2 рази постановлялися обвинувальні вироки ,реабілітуючи судові рішення лише 02.06.2005 року набрали законної сили, тобто,понад 6 років заявниця через дії органів прокуратури і суду незаконно перебувала під слідством та судом . Внаслідок дій слідчого, заявниця з 12.07.1999 року була звільнена з роботи ,втратила заробіток та інші доходи ,пов»язані з роботою, судом дане звільнення визнане незаконним, але поновлення на роботі стало неможливим. Діями цих органів заявниці завдана також моральна шкода, що проявилася у її моральних стражданнях,погіршенні стану здоров»я,психологічного стану та постійних негативних переживаннях протягом тривалого часу,приниженні авторитету заявниці,її честі і гідності ,формуванні у людей негативного образу заявниці як злочинця,обмеженні свободи,втраті роботи, вимушених значних зусиллях по організації її життя тощо.Компенсацію моральної шкоди оцінює в сумі 900000,00 гривень. Просить стягнути на її користь з держави України через Держказначейство України зазначені суми у відшкодування завданої шкоди.

18.01.2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду з уточненою вищевказаною заявою до Держава України, заінтересованої особи Державної казначейської служби України, третьої особи Прокуратури Міжгірського району про відшкодування шкоди, завданої незаконним засудженням.

Свої уточнені вимоги мотивує тим, що15 березня 1999 року прокуратурою Міжгірського району Закарпатської області проти неї було порушено кримінальну справу за нібито вчинені нею посадові злочини, передбачені ч. З ст.168 ККУ та частинами 2 статей 165,166, та ч.1 ст. 172 КК України у редакції КК України, яка діяла на той час. Досудове слідство у справі проводив слідчий прокуратури Міжгірського району ОСОБА_4 Проти ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід: підписка про невиїзд та накладено арешт на все її майно.

19 квітня 2000 року Міжгірським районним судом за предявленими звинуваченнями позивач була засуджена на пять років позбавлення волі. В залі судового засідання, на початку розгляду кримінальної справи, головуючий суддя дав вказівку судовому розпоряднику ОСОБА_5 посадити її в металеву клітку, хоча на той час вона не була арештована, а знаходилася на підписці про невиїзд і вина в скоєні злочину в суді на той час не була доказана. Крім того, суддя в присутності всіх в залі судового засідання принизив її та обізвав „куклою барбі. Також суддею було ігноровано її доводи щодо відсутності вини в предявлених злочинах та явної фальсифікації справи слідчим. Будучи незгідною з вироком, позивач оскаржила його до Закарпатського апеляційного суду, який скасував вирок Міжгірського районного суду та направив справу на додаткове розслідування. Прокуратура Міжгірського району подала касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області до Верховного Суду України, який залишив в силі рішення апеляційного суду і справа була направлена на додаткове розслідування до прокуратури Міжгірського району.

Після додаткового розслідування, кримінальну справу прокуратурою Міжгірського району у березні 2002 року було направлено на розгляд до апеляційного суду Закарпатської області, як першої інстанцію, оскільки їй було предявлено звинувачення в частині 3 ст. 168 КК України , за якою на той час передбачалось міра покарання на строк від восьми до пятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна і виселенням строком на пять років, а при обтягуючих обставинах - смертною карою з конфіскацією майна та частинами 2 статей 165,166, та ч.І ст. 172 КК. Справа апеляційним судом була повторно направлена на додаткове розслідування.

Додаткове розслідування кримінальної справи прокуратурою Міжгірського району тривало до грудня 2003 року, за цей час вступив в силу кримінальний кодекс в теперішній редакції, предявлені їй злочини було перекваліфіковано і її було звинувачено в скоєні злочинів передбачених ч. 2 ст. 368, ст. 15, ч.З ст.365 та ч.І ст.166 КК України. За предявленими злочинами справу на розгляд було направлено до Мукачівського міськрайонного суду, який вироком від 30..08.2004 року закрив дану справу і її виправдано повністю за відсутністю складу злочинів в її діях.

Окремою постановою від 30.08.2004 року, Мукачівський міськрайсуд встановив, що кримінальна справа порушена проти неї містить численні грубі порушення закону, допущені під час її розслідування, а також ознаки фальсифікації матеріалів справи та доказів, що були покладені в основу обвинувачення. Зокрема, відповідно до проведеної почеркознавчої експертизи, ряд доказів : протоколи, заяви про злочини, протоколи огляду та інші процесуальні документи фальсифікувались слідчим Бобоничем В.В. та особисто він підписувався в цих документах за понятих, які на цих процесуальних діях взагалі участі не приймали.

Мукачівський міськрайсуд своїм вироком від 30 серпня 2004 року виправдав її за відсутностью складу злочину в її діях на підставі того, що справа слідчим була сфальсифікована, ОСОБА_6 незважаючи на те, що вона була виправдана, апеляційний суд Закарпатської області за апеляційною скаргою прокуратури Міжгірського району скасовує вирок і виносить свій вирок від 23.12.2004 року, яким було скасовано виправдовувальний вирок, а її визнано винною в скоєні вищезазначених злочинів і засуджено до позбавлення волі строком на пять років.

При цьому колегією суддів не було взято до уваги експертні висновки криміналістів НДІ, що протоколи допиту, протоколи огляду місця злочину, протоколи, заяви про злочин та інші процесуальні документи, які були покладені в основу звинувачення її в згаданих злочинах фальсифікував, підписував одноособово слідчий Бобонич В.В., А самі процесуальні дії взагалі слідчим на справді не проводились, а ним формально складались у кабінеті процесуальні документи без виклику понятих, але він в протоколах їх вказував і підписувався сам за них. Крім того судова колегія апеляційного суду, з метою вигородити прокуратуру, вдалась до фальсифікації протоколу судового засідання.

В протокол судового засідання було внесено покази основного свідка ОСОБА_6 на яких апеляційний суд обґрунтував обставини її засудження, які вона не давала в судовому засіданні, тобто було сфальсифіковано протокол судового засідання і на підставі цього її було засуджено. По факту фальсифікації протоколу судового засідання,вона подала скаргу, яку було враховано Верховним Судом України при розгляді її касаційної скарги, який скасував вирок апеляційного суду Закарпатської області, яким вона була визнана винною і засуджена до позбавлення волі на пять років і направив справу на новий апеляційний розгляд і тільки 02.06..2005 року після, нового розгляду справи, апеляційним судом, в іншому складі, виправдальний вирок Мукачівського міськрайсуду було залишено в силі.

Прокуратура Міжгірського району подала касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 02.06.2005 року до Верховного Суду України, який своєю ухвалою від 26 жовтня 2006 року відхилив касаційну скаргу прокуратури і залишив виправдальний вирок Мукачівського міськрайонного суду від

30.08.2004 року та ухвалу апеляційного суду від 02.06.2005 року в силі та поставив крапку в незаконному кримінальному переслідуванні її державою Україна в особі її органів прокуратури та судів України.

В результаті незаконного засудження до позбавлення волі, їй було завдано моральну шкоду. Для визначення наявності моральної шкоди та її розміру, постановою суду було призначено судово-психологічну експертизу, яку було доручено зробити Київському науково-дослідному інституту Міністерства юстиції України, який своїм висновком від 19 березня 2011 року встановив, що в результаті тривалого досудового та судового переслідування та незаконного засудження, 74 місяці з 15.03.1999 року по

02.06.2005 року, призвело до тривалої та інтенсивної проблематизації її життя, яка не залежала від її волевиявлення, що привело до наступних негативних наслідків:

в період порушення кримінальної справи та проведення слідчих дій та засудження ОСОБА_3 перенесла значний емоційний стрес, який супроводжувався переживаннями, обурення, образи, розгубленості, безпорадності, приниження честі і гідності;

в подальшому тривалий час знаходилась в стані психологічного дискомфорту, з переживаннями тривоги щодо майбутнього, правової та життєвої невизначеності, настороги, страху, з втратою почуття захищеності, стабільності, душевної гармонії, що відбилася на її стані психоемоційної рівноваги з формуванням негативних психофізіологічних змін;

такі обставини ситуації, як підписка про невиїзд, неможливість вільного пересування, обмежували можливості ведення звичного стилю життя, відпочинку та оздоровлення дітей, відвідування та допомоги похилим хворим родичам, що завдало ОСОБА_3 додаткові психотравмуючі переживання.

В звязку з професійним характером звинувачення, слідчим було винесено постанову про усунення її від займаної посади і в результаті була звільнена із займаної посади, після чого не може працевлаштуватись, а рішення суду щодо її поновлення на роботі до цього часу не виконано і вона не допущена до роботи, оскільки на посаду, з якої вона була звільнена постановою слідчого, було взято іншу особу і тому рішення суду не може бути виконано, а тому зараз у віці 52 роки ніхто не хоче її взяти на роботу із записом в трудовій книжці, що вона звільнена у звязку з притягненням до кримінальної відповідальності, тому в неї відсутня можливість знайти нове гідне місце трудової самореалізації, а тим більше отримати необхідний стаж для пенсії.

Узагальнюючи всі ці негативні наслідки, які відбулися з позивачем в результаті незаконного правого переслідування, експерт зробив висновок, що внаслідок ситуації, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та засудження, їй було спричинено суттєві, тривалі, негативні психоемоційні переживання, виникли кардинальні зміни в її соціальному функціонуванні, як особистості, тобто завдано моральних страждань, втратила здоровя та важко захворіла, в результаті чого завдано ушкодження здоровю, від чого постійно завдається моральна шкода, яка виразилась у фізичному болі та стражданнях.

Позивач в попередньому судовому засіданні, а представник позивача в даному судовому засіданні судовому засіданні просили стягнути в її користь одноразово із держави Україна через Державне казначейську службу України завдану державою Україна моральну шкоду у розмірі 619 380 (шістсот девятнадцять тисяч триста вісімдесят гривень) тобто: 540- мінімальних заробітних плат х 1147 гривень- розмір мінімальної заробітної плати, встановленої державою на момент винесення рішення суду = 619 380 грн. за завдані моральні страждання, внаслідок суттєвих тривалих негативних психоемоційних переживань, кардинальних змін в її соціальному функціонуванні, як особистості в результаті незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та засудження її до позбавлення волі, що підтверджено висновком судово-психологічної експертизи Київського науково-дослідного інституту від 19 березня 2011 року Міністерства юстиції України та :

- 280 620 (двісті вісімдесят тисяч шістсот двадцять грн..) за завдану позивачу моральну шкоду внаслідок ушкодження здоровя, в результаті незаконного засудження підтверджену висновком судово - медичної експертизи № 142 від 10.12.2012 року.

- всього просила стягнути в її користь моральну шкоду в розмірі 900 000 (девятсот тисяч грн.).Врахувати, що кошти в сумі 550 000 грн. вона отримала, підлягає стягненню на сьогодні 350 000 грн. (триста пятдесят тисяч грн.) та стягнути з держави України через Державну казначейську службу України на користь позивача судові витрати, які понесла у звязку з оплатою вартості експертизи Київським науково-дослідним інститутом Міністерства юстиції України в сумі 5 175.00 грн., відповідно до квитанції № 54 від 28.12.2009 року , яка знаходиться в справі.

Представник третьої особи прокуратури Міжгірського району ОСОБА_2Ю, позовні вимоги не визнав повністю просив в задоволенні уточнених вимогах відмовити як такі, що є безпідставними,не ґрунтується на чинному законодавстві.

Представник держави України, заінтересованої особи державної казначейської служби України в судове засідання не з»явились повторно, попереджались належним чином ,про причину неявки суд не повідомив.

Представник державної казначейської служби України в судове засідання не з»явився повторно,подав до суду заперечення на позов ОСОБА_3І,просив відмовити в задоволенні позову , так як він є необґрунтованим та безпідставним.

Заслухавши доводи представників позивача, та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку.

Судом встановлено, що 15 березня 1999 року прокуратурою Міжгірського району Закарпатської області відносно ОСОБА_3 порушено кримінальну справу за ст. 368 ч. 2, ст. 15 ст. 365 ч. 3, ст. 366 ч. 1 КК України, яка розглядалась 7 (сім) років, з них 9 ( дев»ять) разів направлялась на додаткове розслідування і ОСОБА_3, було засуджено до 5 (п»яти) років позбавлення волі.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду від 20.08.2004 року кримінальну справу № 1-87/2004 щодо ОСОБА_3І в частині обвинувачення за ст. 366 ч. 1 КК України закрито на підставі ст. 6 ч.1 п. 9 КПК України через наявність чинного виправдувального вироку по тому ж обвинуваченню, а вироком цього ж суду від 30.08.2004 року її виправдано у обвинуваченнях про вчинення злочинів, передбачених за ст. 368 ч. 2 КК України за епізодом одержання кришталевого рогу через відсутність складу злочину, в решті обвинувачення через його недоведеність,ст. 15 ст. 365 ч. 3, ст. 366 ч. 1 КК України-через відсутність складу злочину. Окремою постановою суду вказано на порушення закону ,допущені слідчим прокуратури Міжгірського району ОСОБА_4, при розслідуванні даної кримінальної справи (а.с. 8-12). Отже, кримінальне переслідування заявниці припинене з реабілітуючи підстав, цими документами встановлені істотні обставини, на які у підтвердження своїх вимог посилається заявниця,зокрема, щодо незаконних дій органів досудового слідства і прокуратури, тривалості і характеру провадження у справі,фактів повернення справи на додаткове розслідування, засудження заявниці.

З матеріалів справи на а.с. 15-38,41-61 (скарг, звернень,,іншого листування, процесуальних документів та інш.) вбачається , що під час розслідування справи заявниця неодноразово зверталася до різних інстанцій з приводу незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності,офіційно ставила перед прокурорами,іншими органами питання про незаконність дій слідчого і прокурорів, порушення її прав, тиск на неї тощо, в т.ч. ставила і питання про відвід слідчого. Органами прокуратури на скарги давалися відповіді щодо законності дій службових осіб. Запобіжний захід щодо ОСОБА_3І у вигляді підписки про невиїзд був обрався і був чинним до 02.06.2004 року, слідчим до неї застосувалися приводи через органи внутрішніх справ.

Рішенням Міжгірського райсуду від 06.10.2005 року звільнення ОСОБА_3 з посади голови правління Міжгірського МСТ, що було проведене 12.07.1999 року за постановою слідчого про відсторонення заявниці від виконання обов»язків,визнане незаконним,водночас у поновленні особи на попередній посаді відмовлено.Встановлено, також, що рішення про виключення ОСОБА_3 з числа членів Міжгірського МСТ не приймалось. (а.с. 6-7);

Відповідно до постанови від 12 липня 1999 року ОСОБА_3 звільнено від займаної посади за згодою сторін в той же день.

Позивач не працевлаштувалась по теперішній час,що в подальшому може негативно вплинути н отримання нею пенсії.

З медичних документів вбачається, що під час провадження у справі заявниця неодноразово зверталась за медичною допомогою,перебувала на стаціонарному лікуванні з 08.02. по 23.02.2001 року та у 1999-2002 рр. неодноразово на денному стаціонарі із серцевими захворюваннями, зокрема із діагнозом « стенокардія напруги», з 1999 року перебуває на відповідному обліку «Д» (а.с. 39-67).

Тільки ухвалою від 02 червня 2005 року апеляційного суду Закарпатської області виправдовувальний вирок відносно ОСОБА_3 залишино в силі.

Відповідно до довідки Міжгірської районної державної адміністрації Цетральної районної лікарні № 141 від 21.11.2005 року ОСОБА_3 неодноразово проходила лікування в денному стаціонарі Міжгірської ЦРЛ з 28.10.1999 року по 15.11.1999 року; 30.05.2002 року по 10.06.2002 року,07.08.2002 року по20.08.2002 року. З 1999 року перебуває на «Д»обліку в районного кардіолога в зв»язку з тяжкою хворобою.

27 грудня 2005 року ухвалою Мукачівського міськрайонного суду заяву ОСОБА_3 щодо відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Дану ухвалу від 10.01.2006 оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області і 21 лютого 2006 року ухвалою апеляційного суду Закарпатської області ухвалу від 27 грудня 2005 року Мукачівського міськрайонного суду скасовано і направлено на новий розгляд до першої інстанції. На ухвалу від 21 лютого 2006 року апеляційного суду позивачем подано касаційну скаргу .

12 лютого 2008 року ухвалою апеляційного суду ОСОБА_1 Франківської області, як касаційної інстанції,касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено повністю.

Заступник Гегерального прокурора України звернувся до Верховного суду України зі скаргою про перегляд вказаних рішення за винятковими обстановинами. Скаргу Верховним судом України задоволено частково: Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 27.12.2005 року, ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 21.02.2006 року ухвалу апеляційного суду ОСОБА_1 Франківської області від 12.02.2008 року в частині вирішення заяви ОСОБА_3 про відшкодування моральної щкоди, завданої незаконними діями органів прокуратури і суду скасовано та направлено в цій частині на новий розгляд.

Відповідно до висновку експерта № 6182 від19 березня 2010 року встановлено , що внаслідок ситуації незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та багаторічного перебування під слідством ОСОБА_3, були спричинені суттєві тривалі негативні психоемоційні переживання,виникли кардинальні зміни в її соціальному функціонуванні як особистості ,тобто були завдані моральні страждання. Орієнтовний розмір компенсації спричиненої моральної шкоди може становити 540 МЗП, розмір яких приймається рівним розміру мінімальної заробітної плати в Україні на час винисення судового рішення, (ас. 96-100 т.2), що складає 619 380 гривень (540 МЗП х 114 7 гривень).

Висновок № 142 від 29 травня 2012 року підтверджує, що тяжка хвороба ОСОБА_3 може знаходитись в причинному зв»язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності. (а.с. 96-100 т.2.).

Дані правовідносини регулюються Конституцією України,Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання,попереднього слідства, прокуратури і суду» та відповідними статтями КПК України і ЦК України 1963-2003 років.

Ст.ст. 3,8,19,55,56,62 Конституції України як норми прямої дії встановлюють, що людина її життя і гідність,недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю,права і свободи людини та їх гарантій визначають зміст і спрямованість діяльності держави,яка відповідає перед людиною за свою діяльність,органи державної влади,їх посадові особи зобов»язані діяти лише відповідно до закону,матеріальна та моральна шкода,завдана громадянам незаконними діяннями органів державної влади,їх посадових осіб при здійсненні ними своїх повноважень відшкодовується за рахунок держави. Відповідно до ст.ст. 6,121-124 Конституції України,Законів України «Про прокуратуру» (ст. 1,3,8), «Про судоустрій України» (ст. 1-3) КПК України, (ст.ст. 4,15,32,102,227 та інші.), прокуратура, її слідчий, а також суд є органами держави та діють від її імені. Ст.ст. 1-4,12,13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання,попереднього слідства,прокуратури і суду», що кореспондується із ст. 53-1 КПК України, передбачають що у випадках незаконних засудженнях,притягнення особи до кримінальної відповідальності ,що встановлено відповідним судовим рішенням, завдана особі матеріальна та моральна шкода відшкодовується за її заявою у повному обсязі за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування матеріальної і моральної шкоди ,завданої такими неправомірними діями незалежно від вини заподіювача, передбачались і ст.ст. 440-443 ЦК України (1963р.), а також передбачене ст.ст.23,1166-1167,1173-1174,1176 ЦК України (2003р.)остаточний розмір відшкодування визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст. 1168 ЦК України , моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення

щомісячних платежів.

Згідно ч. 1 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання,незаконногонакладенняадміністративногостягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до загальних підстав цивільно правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 суд враховує характер дій, глибину душевних страждань позивача, ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, істотність вимушених змін у способі життя позивача, час, що минув з моменту виникнення моральної шкоди, а також керується принципами розумності і справедливості, і вважає, що заявлена позивачем сума підлягає до повного задоволення .

При цьому суд враховує, що згідно матеріалів справи,позивачу виплачено 550 тисяч гривень, моральної шкоди по ухвалі суду від 27.12.2005 року, даний факт не оспорюється сторонами, тому до стягнення підлягає 69 380 гривень : (619 380 гривень 550 000 гривень = 69 380 гривень).

В частині стягнення 280 620 гривень за завдану моральну шкоду внаслідок ушкодження здоров»я в результаті незаконного засудження з посиланням на висновок судово медичної експертизи № - 142 від 10.12.2012 року слід відмовити, так як дана експертиза не містить доказів щодо цих позовних вимог, інших доказів позивачем суду не додано.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Судові витрати в сумі 5220,75 гривень : оплата експертизи згідно квитанції (а.с. 249 т.2), підлягає до стягнення з відповідача в користь позивача.

Керуючись: ст.ст. 4,10,60,88,212,215 ЦПК України, ст.ст. 3,8,19,55,56,52 Конституцією України, постановою Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4, ст.ст. 440-443 ЦК України (1963р), ст.ст. 23,1166,1167,1173-1174,1176,1187,1188 ЦК України (2003 р.), ст.ст.23, Законом України «Про прокуратуру» (ст. 1,3,8), «Про судоустрій України» (ст. 1-3) КПК України, (ст.ст. 4,15,32,102,227 та інші.) судя,-

У х в а л и в :

Уточнену заяву ОСОБА_3 до Держава Україна, заінтересованої особи Державної казначейської служби України, третьої особи прокуратури Міжгірського району про відшкодування шкоди, завданої незаконним засудженням ,- задовільнити частково.

Стягнути одноразово в користь ОСОБА_3 із Держави України через Казначейську службу України моральну шкоду в розмірі 69 380 тисяч (шістдесят дев»ять тисяч триста вісімдесят )гривень.

В частині відшкодування завданої моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров»я в результаті незаконного засудження в розмірі 280 620 (двісті вісімдесят тисяч шістсот двадцять ) гривень відмовити повністю.

Стягнути із Держави України через Казначейську службу України в користь ОСОБА_3, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1, вул 8-го Березня № 1,Ужгородського району сплачені судові витрати в розмірі 5 220, 00 (п»ять тисяч двісті двадцять ) гривень 75 копійок.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвали, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п»яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судової ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п»яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Головуючий: О.М. Куропятник