Справа № 182/5987/13-ц
Провадження № 2/0182/2859/2013
22.10.2013 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.
за участю секретаря Скоробогатової А.О.
позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про усунення від права на спадкування та визнання за нею права власності на спадок за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4.
В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на наступні обставини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік ОСОБА_4. Після його смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_4 через тяжку хворобу не склав жодних заповідальних розпоряджень. Спадкоємцями першої черги за законом є вона - його дружина - та син померлого - ОСОБА_3 У встановленому законом порядку вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Їй стало відомо, що і відповідач по справі ОСОБА_3 також звернувся до нотаріуса з подібною заявою. В той же час вважає, що відповідача слід усунути від права на спадкування за законом посилаючись на наступне. Так, дійсно, спадкодавець має сина від незареєстрованого першого шлюбу - відповідача по справі. З сином в нього були важкі стосунки, оскільки син часто зловживав спиртними напоями. Відповідач проживав окремо від батька, а з 2005 року взагалі поїхав до Російської Федерації на заробітки та поселився і проживав у свої рідних. З цього часу ані їй, ані померлому чоловікові майже нічого не було відомо про життя відповідача, оскільки останній тільки один раз на рік дзвонив привітати батька з днем народження. В 2010 році у її чоловіка ОСОБА_4 стався інсульт, а згодом виявилось, що в нього пухлина головного мозку, його паралізувало, що призвело до того, що він не міг самостійно обслуговувати себе. ОСОБА_4 було надано 3 групу інвалідності, а з 06.11.2012 року взагалі було надано 2 групу інвалідності. В 2011 році відповідач, приблизно з місяць, проживав в їх квартирі, як він сам пояснив свій приїзд, для того, щоб його не депортували з Російської Федерації. Але замість якоїсь допомоги батькові, відповідач систематично зловживав спиртними напоями. На їх з чоловіком звернення до відповідача про якусь фінансову допомогу, відповідач взагалі не реагував. Чоловік неодноразово звертався до відповідача з проханням допомогти їй, оскільки їй було важко одній доглядати за хворим чоловіком, при цьому ще й працювати для того, щоб забезпечити хворого харчуванням та необхідними ліками. Після від'їзду відповідача з їх квартири її чоловік сказав, що син в нього забрав рік життя. Після від'їзду відповідача вона ще раз на прохання чоловіка зверталась до відповідача по телефону за фінансовою допомогою, але жодних дій відповідач не зробив. Перед смертю чоловіка вона також зателефонувала відповідачу, щоб повідомити про стан чоловіка та запросила його приїхати до батька, але відповідач нічого не відповів і не приїхав. Після смерті чоловіка вона взагалі не змогла додзвонитись до відповідача. Згодом відповідач повідомив їй в телефонній розмові, що він бачив пропущені дзвінки, але не хотів розмовляти. Участі у похованні батька відповідач також не брав, усі питання щодо поховання чоловіка вона вирішувала самостійно за власний рахунок та за фінансової допомоги третіх осіб, до яких зверталась. Таким чином вважає, що відповідач як син не надавав жодної допомоги своєму батькові, який потребував його допомоги, так як був у безпорадному стані через тяжку хворобу (а їй як жінці було дуже важко доглядати за чоловіком). Відповідач, незважаючи на неодноразові звернення спадкодавця про допомогу, ігнорував прохання батька, хоча знав в яких умовах він проживав і який при цьому його стан здоров'я. Враховуючи ставлення відповідача до свого батька, вважає, що він ані морально, ані юридично не може претендувати на спадщину після смерті ОСОБА_4 Окрім цього, оскільки на час смерті вона проживала разом із спадкодавцем, в установлений законом термін звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, від спадкування не усувалась та навпаки вступила у фактичне володіння та користування спадковим майном, вважає, що за нею може бути визнано право власності на спадкову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити в повному обсязі.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримав в повному обсязі і суду пояснив. що син нині покійного ОСОБА_4 не проживав з батьком з народження. А з 2005 року взагалі виїхав нібито до Росії, однак напевне цього ніхто не знає. Раз на рік, і то не завжди, син дзвонив батькові, щоб привітати його з днем народження. В 2010 році в ОСОБА_4 стався інсульт і його хвороба лягла лише на плечі його довірительки. Саме вона доглядала за чоловіком, купувала ліки, витрачала гроші на лікування та реабілітацію чоловіка. В 2011 році відповідач приїхав до батька начебто для того, щоб його не депортували з Росії. Але це так говорив він, а чого насправді відповідач приїздив до Нікополя, невідомо. Позивачка дозволила йому пожити в них в квартирі, сподіваючись, що син допоможе їй у догляді за своїм рідним батьком. Однак, її надії не справдились. Відповідач лише пиячив та дебошував. Його довірителькою навіть було знайдено роботу відповідачу в надії, що він візьметься за розум та почне фінансово допомагати батькові, бо фінансове становище сім"ї через хворобу чоловіка його довірительки було вкрай скрутне. Покійний сам кілька разів просив сина про допомогу, однак той ігнорував прохання батька і абсолютно нічим не допомагав. Через місяць проживання та п'янства відповідач зірвався і поїхав знову до Росії. Коли подзвонив, його довірителька на прохання свого чоловіка, знову попросила у відповідача фінансової допомоги, однак він кинув слухавку і більше вже не дзвонив. Коли чоловікові стало зовсім зле, його довірителька ще кілька разів дзвонила відповідачу, щоб повідомити про стан батька та запропонувати йому приїхати попрощатись з батьком, однак відповідач більше слухавку не брав. Пізніше сказав, що бачив пропущенні дзвінки, однак не хотів говорити. На поховання батька відповідач теж не приїхав і нічим не допоміг. Коли ж відповідач дізнався про смерть батька, одразу ж приїхав до нотаріуса, щоб написати заяву, однак ні до позивачки, ні на могилу батька навіть не навідався. Ніхто навіть не думав, що в нього вистачить совісті претендувати на спадок при такому відношенні до покійного.
Відповідач до суду не прибув. Про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення в газетах „Урядовий кур"єр" та „Вісник Придніпрова"я", оскільки встановити його справжнє місцезнаходження не виявляється можливим.
Відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.
Згідно вимог ч.4 ст.74 ЦПК України, судова повістка про виклик до суду повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи , але не пізніше ніж за три дні до судового засідання.
Оголошення в газеті „Урядовий кур"єр" було надруковано 15.10.2013 року, а в газеті „Вісник Придніпров"я" - 17.10.2013 року, тобто у відповідності із вимогами ЦПК України.
За таких обставин суд вважає, що відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином і завчасно. Тому, відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Вислухавши позивача та її представника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно абз.2 ч.3 ст.1224 ЦК України, не мають право на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 встановлено, що правило абз.2 ч.3 ст.1224 ЦК України стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України.
Згідно з ч.1 ст.202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Відповідно до ст.203 СК України, дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7, факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність, можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.
Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7, правило ч.5 ст.1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.
Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4 (а.с.6) - чоловік позивачки (а.с.7) та батько відповідача . Після його смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10-13). За життя ОСОБА_4 не склав жодних заповідальних розпоряджень. Спадкоємцями першої черги за законом є сторони по справі. У встановленому законом порядку вони звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. В судовому засіданні також було встановлено, що у спадкодавця з сином були вкрай напружені та важкі стосунки через байдужість відповідача та його зловживання спиртними напоями. Відповідач проживав окремо від спадкодавця, а з 2005 року взагалі ані позивачці, ані її чоловікові майже нічого не було відомо про життя відповідача, оскільки останній вкрай рідко дзвонив батькові. В 2010 році у ОСОБА_4 стався інсульт, а згодом було виявлено й пухлину головного мозку (а.с.16, 26-40), в зв"язку з чим спадкодавця паралізувало (що призвело до того, що він не міг самостійно обслуговувати себе). ОСОБА_4 було надано 3 групу інвалідності (а.с.22-23), а з 06.11.2012 року - 2 групу інвалідності (а.с.24-25). В 2011 році відповідач, приблизно з місяць, проживав в квартирі позивачки та спадкодавця. Але замість якоїсь допомоги батькові, відповідач систематично зловживав спиртними напоями. Жодної фінансової або іншої допомоги відповідачем спадкодавцеві надано не було. Участі в похованні спадкодавця відповідач також не брав. Догляд за спадкодавцем та його поховання здійснювала позивачка по справі (а.с.17-21). Крім того, на момент смерті спадкодавця позивачка проживала разом з ОСОБА_4 (а.с.68) і вступила у фактичне володіння та користування спадковим майном. Натомість відповідач ОСОБА_3, після написання 13.02.2013 року (менше, ніж через місяць після смерті батька і значно раніше, ніж до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадку звернулась вдова покійного) заяви про прийняття спадку після смерті свого батька, жодного разу до нотаріуса не з"являвся, долею спадку не цікавився, ніяких дій по утриманню спадкового майна не здійснював. Ніякої допомоги по виготовленню та встановленню пам"ятника, ритуальних поминок тощо позивачці не надавав.
Вищевказані обставини в судовому засіданні також підтвердили і свідки.
Так, свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона - подруга позивачки. Дружать з 1986 року. Дуже добре знала й чоловіка позивачки, вони часто ходили один до одного в гості. Приходили в гості до сім"ї ОСОБА_3 і коли ОСОБА_4 хворів. Сина покійного ОСОБА_4 вона ніколи не бачила, лише чула про нього. ОСОБА_4 їй казав, що в нього є син, який нічим і ніколи йому не допомагає, не спілкується з ним. Одна тільки назва від сина. Знала, що коли одного разу син приїздив, то нічого путнього з тих відвідин не вийшло: син бешкетував, п"янствував. В позивачки з ОСОБА_4, особливо під час його хвороби, було вкрай тяжке фінансове становище. Позивачка, щоб мати змогу лікувати ОСОБА_4, поздавала все своє золото, назаймалась грошей. Їй ОСОБА_1 скаржилась, що дзвонила синові ОСОБА_4 - відповідачу по справі - і просила допомоги, але той не допоміг.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що позивачка - її племінниця. Вони з нею - найближчі та найрідніші родичі. Тому родину позивачки знала дуже добре. За 17 років подружнього життя ОСОБА_1 з ОСОБА_4 сина ОСОБА_4 - відповідача по справі - жодного разу не бачила, хоча приїздила до них двічі на рік, і вони до них в Київ приїжджали. Якось ОСОБА_4 ображався їй на свого сина, казав, що за місяць відвідин сина втратив рік свого життя. ОСОБА_4 казав, що син нічим не допомагав, а лише пиячив. Ніколи не приносив грошей в сім"ю, а якщо приносив продукти, то сам же їх і з"їдав. ОСОБА_1 крутилась з грішми як могла. Їй було дуже скрутно з фінансами, однак, вона не рахувала грошей на лікування чоловіка, вона все віддавала, щоб його вилікувати. І вони з донькою, розуміючи тяжке фінансове становище родини ОСОБА_3, підкидували їм грошей. Знає, що ОСОБА_1 брала кредити, в борг у знайомих, сама працювала, щоб мати можливість лікувати ОСОБА_4 і створювати йому належний догляд.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона - сусідка позивачки і нині покійного ОСОБА_4. Їх квартири розташовані на одній площадці поруч. За весь час вона бачила сина ОСОБА_4 лише один раз, і то п"яним. Чули, що в квартирі сусідів ОСОБА_3 під час приїзду сина ОСОБА_4 голосно розмовляли, сварились, хоча сусіди завжди були тихими та спокійними і з їх квартири ніколи і нічого не було чути раніше. Потім ОСОБА_1 їй казала, що приїздив син ОСОБА_4, пив, грошей не давав ні разу, а навпаки забирав у батька, хоч той був хворим. ОСОБА_1 неодноразово просила її та її доньку приглядіти за ОСОБА_4, бо їй треба було бігти на роботу, щоб мати змогу лікувати чоловіка. Під час відвідин сусіда, ОСОБА_4 їй казав, що в нього є не путьовий син, який ніколи йому не допомагав, а лише пив. Говорив, що звертався до сина з проханням про допомогу, але він йому не дав грошей на лікування. ОСОБА_1 неодноразово позичала гроші в неї, бо не вистачало. Однак, потім все повертала.
Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона - сусідка позивачки. Проживала по-сусідству з дитинства. Лише з півроку, як купила іншу квартиру та переїхала. Тому родину позивачки та ОСОБА_4 знає дуже добре. ОСОБА_1 неодноразово зверталась до них з мамою про допомогу, щоб вони посиділи з ОСОБА_4, доглянули за ним, поки вона на роботі. Коли вона доглядала за ОСОБА_4, він їй казав, що в нього є поганий син і скаржився, що звертався до сина з проханням про допомогу, а той йому нічим не допоміг. ОСОБА_1 неодноразово позичала в них гроші, бо їй було дуже скрутно, вони це розуміли і завжди давали в борг. Вони й саме давали їй гроші і на ліки, і на похорон. Сина ОСОБА_4 ніколи не бачила, він не приїздив навіть на похорон батька. Однак, одного разу чула голосні звуки з квартири сусідів ОСОБА_3, сварку, чого раніше ніколи не було. Потім вияснилось, що то приїздив до них син ОСОБА_4, який постійно пиячив і сварився з батьком. Покійний ОСОБА_4 говорив їй, що син пиячить, не хоче працювати і допомагати їм.
Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона сусідка по дому і бухгалтер ОСББ, до якого відноситься будинок зі спірною квартирою. Позивачку та її нині покійного чоловіка знає дуже добре. Знає і про хворобу ОСОБА_4. Однак, не дивлячись на хворобу чоловіка, ОСОБА_1 завжди вчасно оплачувала квартплату. А коли не могла, то дзвонила і просила трохи почекати з оплатою. Вона все розуміла і чекала. На теперішній час жодної копійки заборгованості у ОСОБА_1 немає. В червні-липні 2013 року її розшукував який хлопець. Коли вона з ним зустрілась, то дізналась, що він син покійного ОСОБА_4. До цього часу вона жодного разу його не бачила і не чула, щоб у ОСОБА_4 був син. Сину ОСОБА_4 була потрібна довідка про те, що в батька була квартира, але вона в довідці вказала, що в цій квартирі зареєстрована та проживає дружина померлого, яка й здійснювала за ним догляд під час хвороби.
Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що вона - співробітниця позивачки. Вони разом працюють в лікарні. Позивачка - сестрою-господинею, а вона - санітаркою. Кілька разів ОСОБА_1 просила її доглянути за її хворим чоловіком, бо позивачка працювала кожного дня, а вона - добу через троє. За догляд за чоловіком позивачки отримувала від неї винагороду. Коли вона доглядала за ОСОБА_4, той скаржився їй, що в нього є син, який йому зовсім не допомагає, а на ліки витрачаються значні суми грошей. Казав їй, що просив грошей в сина, але той не дав і нічим йому не допоміг. Ще ОСОБА_4 їй розповідав, що одного разу син приїздив до них в гості, однак лише пив та скандалив. І він, ОСОБА_4, за час відвідин сина втратив 2 чи 3 роки свого життя. Казав, що краще б син зовсім не приїздив, тільки кучу пляшок залишив в нього під диваном. ОСОБА_1 іноді просила посидіти з її чоловіком безкоштовно, посилаючись на скруту та відсутність коштів. Але вона все розуміла, бо в неї самої і мама, і брат хворіли. Вона знає, скільки коштують ліки та саме лікування, тому не відмовляла ОСОБА_1 і доглядала за її чоловіком і просто так, безкоштовно, бо було шкода ОСОБА_1.
За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Враховуючи викладене та керуючись ст.3-10, 30, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -
Встановити факт ухилення ОСОБА_3 від виконання обов'язку щодо утримання свого непрацездатного та безпорадного батька ОСОБА_4.
Усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал