пр.№ 2/464/2487/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.2013року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Заневич
О.С.

розглянувши у судовому засіданні в
м.Львові цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и в :

позивачка звернулася до суду з позовом,
в якому просить стягувати з
відповідача в свою користь додаткові
витрати на дитину ОСОБА_4, 23 березня
2007р.н. в розмірі 150 грн. щомісячно. В
обгрунтування позову покликається на
те, що з 07.10.2006р. перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі,
від якого у них 23.03.2007р. народився син
ОСОБА_5, який проживає з нею та
перебуває на її утриманні, відповідач
не надає жодної матеріальної допомоги
на утримання дитини, хоча зобов’язаний
і може її надавати, а також не приймає
жодної участі у додаткових витратах на
дитину, яка навчається у Зразковому
ансамблі народного танцю «Роси
світанку». Рішенням Сихівського
районного суду м.Львова від 11.03.2008р., їй,
як позивачу по справі присуджено
аліменти на утримання сина в розмірі 500
грн. щомісячно і до досягнення дитиною
повноліття, проте вказаних коштів не
вистачає, оскільки дитині необхідно
оплачувати заняття танцями, а також
купувати необхідний для цього одяг та
взуття, у зв’язку з чим просить
стягувати з відповідача додаткові
витрати пов’язані розвитком
здібностей дитини.

Позивачка подала до суду заяву в якій
зазначає, що позов підтримує в повному
обсязі, просить справу розглядати у її
відсутності, проти заочного рішення не
заперечує.

Відповідач в судове засідання не
з’явився, хоча згідно ст.76 ЦПК України
належним чином повідомлявся про час та
місце розгляду справи, причин своєї
неявки не вказав, а тому відповідно до
ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе
розглядати справу у його відсутності
на підставі наявних у справі доказів. У
відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

З’ясувавши дійсні обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що позов слід задоволити з
наступних підстав.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу
України батьки зобов’язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.
При цьому, вказаний обов’язок
утримання дитини покладений на обох
батьків та є однаковим для них обох.

Як вбачається із свідоцтва про
народження серії 1-СГ № 095759 від 05.04.2007р.,
відповідач є батьком неповнолітнього
ОСОБА_4, 23 березня 2007р.н., відтак,
зобов’язаний його утримувати до
досягнення ним повноліття.

Рішенням Сихівського районного суду
м.Львова від 11.03.2008р. вирішено стягувати
з відповідача ОСОБА_3 в користь
позивачки ОСОБА_2 аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4, 23 березня
2007р.н. в твердій грошовій сумі в розмірі
500 гривень, щомісячно, починаючи з
24.01.2008р. і до досягнення дитиною
повноліття.

Згідно ст.8, 12 Закону України «Про
охорону дитинства», кожна дитина має
право на рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного розвитку.
Батьки несуть відповідальність за
створення умов, необхідних для
всебічного розвитку дитини, на кожного
з батьків покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Принцип
загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини
передбачений Конвенцією ООН про права
дитини від 20.11.1991р.

Відповідно до ч.1, 2 ст.185 Сімейного
кодексу України той з батьків, з кого
присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не була
подана зобов’язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо). Розмір
участі одного з батьків у додаткових
витратах на дитину в разі спору
визначається за рішенням суду з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися на перед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

Судом встановлено, що неповнолітній
син сторін ОСОБА_4, 23 березня 2007р.н., з
2011р. займається в Зразковому ансамблі
народного танцю «Роси світанку», що
підтверджується виданою на його ім’я
характеристикою за підписом директора
СЗШ №84 м.Львова, класного керівника та
керівника ансамблю.

Виходячи з наведеного суд вважає, що є
всі підстави для покладення на
відповідача обов’язку сплатити
додаткових витрат пов’язані розвитком
здібностей дитини, а саме оплатою за
заняття в Зразковому ансамблі
народного танцю «Роси світанку».

Згідно положень ст.88 ЦПК України судові
витрати по розгляду справи слід
покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.180, 185 Сімейного Кодексу
України, ст.ст.10, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2
додаткові витрати на дитину ОСОБА_4, 23
березня 2007р.н., на час його зайняття в
Зразковому ансамблі народного танцю
«Роси світанку» в розмірі 150 гривень,
щомісячно, до припинення дитиною
навчання в даному ансамблі танцю.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави 229
грн. 40 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача про його перегляд,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання копії вказаного рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана позивачем до апеляційного суду
Львівської області через Сихівський
районний суд м.Львова протягом 10 днів з
часу отримання його копії.

Головуюча: