Справа № 466/2-2797/11
Головуючий у 1 інстанції: Едер П.Т.
Провадження № 22-ц/783/7319/13
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді Савуляка
Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Копняк
С.М.,

за участі секретаря:
Проворної Н.І.

з участю: представників ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5 та
його представника ОСОБА_6, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 01 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_8 в
інтересах малолітньої ОСОБА_8, третя
особа - комісія з питань захисту прав
дитини Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
про виділ частки житлового будинку та
стягнення компенсації , -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зазначеним позовом у якому із
урахуванням змінених й уточнених вимог
на підставі ст.ст. 358,364 ЦК України
просив виділити належну йому частку у
будинку АДРЕСА_1 у розмірі 43/100, згідно
висновку №044/13 судової будівельно -
технічної експертизи а саме: під літ.А -
веранду, пл. 9,2 кв.м.; 1-1 кухню, пл. 10,1кв.м.;
1-2 житлову кімнату, пл. 17,6 кв.м.; 1-3
санвузол, пл.4,7 кв.м.; 1-5 житлову кімнату,
пл.12,4 кв.м.; 1-6 житлову кімнату, площею 17,6
кв.м. та частку у користуванні горищем,
а також виділити частину господарських
будівель і споруд, зокрема: хвіртку №3,
частину огорожі №1, частину замощення
літ. «І».

За збільшення виділеної йому частки,
просив стягнути на користь ОСОБА_5 та
ОСОБА_8 в інтересах малолітньої ОСОБА_8
компенсацію в розмірі 1216 гривень (а.с.4-5,
21, 50-51, 66,150).

Оскаржуваним рішенням Шевченківського
районного суду м. Львова від 01 жовтня 2013
року в задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_5, ОСОБА_8 в інтересах малолітньої
ОСОБА_8, третя особа - комісія з питань
захисту прав дитини Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради про виділ частки
житлового будинку та стягнення
компенсації - відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те
що, суд першої інстанції безпідставно
дійшов висновку про неможливість
виділу його частки відповідно до
запропонованого варіанту судової
будівельно-технічної експертизи №044/13
від 29.07.2013 року з підстав порушення прав
малолітньої ОСОБА_8

Суд не врахував і залишив поза увагою
ту обставину, що малолітня ОСОБА_8 як
користувалася так і користується 5/6
частинами будинку.

Суд невірно витлумачив положення ст.364
ЦК України щодо необхідності згоди
другого співвласника на одержання від
інших співвласників компенсації
вартості його частки, оскільки ним
заявлені позовні вимоги про виділ в
натурі належної йому частки в будинку
відповідно до висновку судової
будівельно - технічної експертизи, і
такий є можливий та не передбачає
переобладнань, а також відповідає
фактичному користуванню.

Просить рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 01 жовтня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення його позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на підтримання апеляційної скарги,
відповідача ОСОБА_5 та його
представника ОСОБА_6 на її заперечення,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення у межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 01 жовтня 2013 року скасуванню
на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з
ухваленням нового рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції дійшов висновку, що
запропоновані у висновку
судово-будівельної експертизи
варіанти поділу спірного
будинковолодіння та вимоги позивача
суперечать вимогам ст.12 Закону України
«Про основи соціального захисту
бездомних громадян і безпритульних
дітей» у відповідності до якої
неприпустимо обмеження прав і
охоронюваних законом інтересів дітей
при вчиненні будь-яких правочинів
стосовно жилих приміщень.

Крім того, приписи ст.364 ЦК України
передбачають договірний порядок
виділення частки у майні, відтак не
убачається можливості для проведення
такого за висновком судово-будівельної
експертизи №044/13 від 29.07.2013 року.

З таким висновком суду першої
інстанції погодитись не можна,
виходячи із наступного.

У відповідності до ч.3 ст.358 ЦК України
кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації

Відповідно до положень ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із
спільного майна не допускається
згідно із законом або є неможливим
(частина друга статті 183 цього Кодексу),
співвласник, який бажає виділу, має
право на одержання від інших
співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки.

Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної
часткової власності у співвласника,
який отримав таку компенсацію,
припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі
частки із спільного майна для
співвласника, який здійснив такий
виділ, право спільної часткової
власності на це майно припиняється.
Така особа набуває право власності на
виділене майно, і у випадку,
встановленому законом, таке право
підлягає державній реєстрації.

Договір про виділ у натурі частки з
нерухомого спільного майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

Судом та матеріалами справи
установлено, що відповідно до рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 06.02.2007 року за ОСОБА_2
визнано право власності на 1/6 частину
будинковолодіння АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті батька
ОСОБА_10

У власності його сестри - ОСОБА_8, що є
матір»ю малолітньої ОСОБА_8 залишилось
5/6 його частин, з яких 1/6 частина
перейшла до неї в порядку спадкування
після смерті батька ОСОБА_10, та 4/6 за
договором дарування частки матері -
ОСОБА_12

Відповідно до договору дарування від
26.01.2010 року ОСОБА_8 подарувала належну
їй 5/6 частини у спірному
будинковолодінні своїй малолітній
дочці ОСОБА_8

За рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 22.10.2010 року за ОСОБА_2
визнано право власності на самочинно
реконструйовані та добудовані ним
приміщення а саме, під літ. А - веранда,
пл. 9,2 кв.м.; 1-1 кухня, пл. 10,1кв.м.; 1-2
житлова кімната, пл. 17,6 кв.м.; 1-3
санвузол, пл.4,7 кв.м.; 1-5 житлова кімната,
пл.12,4 кв.м.

За висновком судово
будівельно-технічної експертизи №044/13
від 29 липня 2013 року частка ОСОБА_2 в
будинку АДРЕСА_1 із урахуванням
приміщень, на які рішенням
Шевченківського районного суду м.
Львова від 22.10.2010 року визнано за ним
право власності, становить 43/100 част.,
частка ОСОБА_8 - становить 57/100 част.

На даний час між співвласниками ОСОБА_2
та ОСОБА_8, з урахуванням рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 22.10.2010 року, склався певний
порядок користування приміщеннями у
спірному будинковолодінні, який
врахований при розподілі
будинковолодіння.

Експертом запропоновано єдиний
можливий варіант розподілу житлового
будинку у частках 43/100 та 57/100, при тому
першому співвласнику запропоновано
такі приміщення:

кухня, літ.1-1 площею, 10,1 кв.м.;

житлова кімната, літ.1-2 площею 17,6 кв.м.;

санвузол, літ.1-2 площею, 4,7 кв.м.;

житлова кімната, літ.1-5 площею, 12,4 кв.м.;

житлова кімната, літ.1-6 площею, 17,6 кв.м.

Загальна площа приміщень, які
пропонуються ОСОБА_2, становить 62,40
кв.м., що разом із верандою літ. «а»-1-1
площею 9,2 кв.м. відповідає 43/100 частин
житлового будинку.

Другому співвласнику ОСОБА_8
пропонуються такі приміщення:

коридор, літ. ІІ, площею 1,7 кв.м.;

підвал, літ. ІІІ, площею 12,4 кв.м.;

коридор, літ 2-1, площею 7,5 кв.м.;

житлова кімната, літ.2-2, площею 13,7 кв.м.;

житлова кімната, літ.2-3, площею 18,9 кв.м.;

житлова кімната, 2-4, площею 10,5 кв.м.;

житлова кімната, літ.2-5, площею 19,6 кв.м.;

кухня, літ.2-6, площею 14,2 кв.м.

Загальна площа приміщень, які
пропонуються ОСОБА_8, становить 98,5 кв.м.,
що разом із сходами літ. «а-1» і
балконом літ. «б» відповідає 57/100 част.
житлового будинку.

Обидва співвласники будинковолодіння
користуються окремими входами до своїх
приміщень - веранда «а» -1-1 до квартири
ОСОБА_2, а тамбур «а-1» до квартири
ОСОБА_8. Вищевказані квартири є
відокремленими з облаштованим
опаленням, водопостачанням,
каналізацією і електропостачанням. При
запропонованому варіанті розподілу
житлового будинку ніяких додаткових
перепланувань і переобладнань
виконувати не потрібно.

Після отримання судом першої інстанції
висновку №044/13 судової будівельно -
технічної експертизи від 29.07.2013 року,
ОСОБА_2 в уточнених позовних вимогах
26.09.2013 року (а.с.150) просив провести
розподіл будинковолодіння саме з
урахуванням даного висновку
експертизи.

З висновку судової
будівельно-технічної експертизи №044/13
від 29.07.2013 року про можливість виділу в
натурі часток співвласників у будинку
та положень ч.3 ст.358 та 364 ЦК України, у
суду першої інстанції не було правових
підстав для відмови у задоволенні
позову ОСОБА_2 в цій частині.

Тому позовні вимоги ОСОБА_2 щодо виділу
у натурі частки із майна у будинку за
адресою АДРЕСА_1, відповідно до часток
співвласників 43/100 та 57/100 підлягають до
задоволення у варіанті
запропонованому висновком №044/13
судової будівельно - технічної
експертизи від 29.07.2013 року (а.с.118).

При даному варіанті виділу частка
малолітньої ОСОБА_8 у спірному
будинковолодінні не зменшується.

Що стосується вимог позивача про виділ
йому частки у користуванні горищем, то
такі, на даний час, не можуть бути
задоволеними із наступних підстав.

У своїх вимогах ОСОБА_2 пропонує
поділити горище у відповідності до
фактичних часток 43/100 і 57/100, однак для
виконання даного варіанту йому
необхідно влаштувати вхід на горище
(розширити існуюче слухове вікно) зліва
від фасадної сторони будинку, а також
обом співвласникам необхідно
влаштувати перегородку, на що,
відповідно до ст.ст. 100,152 ЖК України
необхідний дозвіл виконкому місцевої
ради. Такого дозволу, ОСОБА_2 не має.

Відтак, на даний час, не можна провести
виділ частки горища у спірному
будинковолодінні у варінті
запропонованому позивачем.

Не можуть бути задоволеними, на даний
час, і вимоги ОСОБА_2 про виділ йому
частини господарських будівель і
споруд (хвіртка №3,частина огорожі №1,
частина замощення літ. «І»), як це
передбачено Висновком №044/13 судової
будівельно - технічної експертизи від
29.07.2013 року.

Такий виділ частини господарських
споруд передбачений варіантом №2
користування земельною ділянкою в
частках 43/100 і 57/100 і можливий лише при
розподілі земельної ділянки між
співвласниками будинку (а.с.122).

Оскільки позивачем не ставиться
питання про розподіл земельної
ділянки, то питання виділу частини
господарських споруд які знаходяться
на ній також є передчасним.

З урахуванням наведеного апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково,
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 01 жовтня 2013 року
скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позову
ОСОБА_2

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309,
ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316,317,319 ЦПК України,
колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 01 жовтня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Виділити належну ОСОБА_2 частку у
будинку АДРЕСА_1 у розмірі 43/100, згідно
висновку №044/13 судової
будівельно-технічної експертизи від
29.07.2013 року, а саме: веранду, літ.«а»-1-1,
площею 9,2 кв.м.; кухню, літ.1-1, площею 10,1
кв.м.; житлову кімнату, літ.1-2, площею 17,6
кв.м.; санвузол, літ.1-3, площею 4,7 кв.м.;
житлову кімнату, літ.1-5, площею 12,4 кв.м.;
житлову кімнату, літ.1-6, площею 17,6 кв.м.

У власності ОСОБА_8 залишити: коридор,
літ.ІІ площею, 1,7 кв.м.; підвал, літ. ІІІ,
площею 12,4 кв.м.; коридор, літ.2-1, площею 7,5
кв.м.; житлову кімнату, літ.2-2, площею 13,7
кв.м.; житлову кімнату, літ.2-3, площею 18,9
кв.м.; житлову кімнату, літ.2-4, площею 10,5
кв.м.; житлову кімнату, літ.2-5, площею 19,6
кв.м.; кухню, літ.2-6, площею 14,2 кв.м.,
сходи, літ.«а -1», балкон літ. «б», що
відповідає 57/100 част. житлового будинку
АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги.

Головуючий :
Савуляк Р.В.

Судді:
Бермес І.В.

Копняк С.М.