Справа № 462/236/13
Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/5738/13
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Мацея М.М.,
Тропак О.В.,

секретаря Дідуся
О.Р.,

з участю ОСОБА_2 та
його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 20 червня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів, -

в с т а н
о в и л а:

В січні 2013 року позивачка ОСОБА_4
звернулася до суду з вищезазначеним
позовом, в обґрунтування якого
посилалася на те, що від шлюбу з
відповідачем у неї є донька ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач участі у
вихованні доньки не брав та не надавав
коштів на її утримання. Просила
стягнути з відповідача аліменти на
неповнолітню доньку у твердій грошовій
сумі в розмірі 800 гривень щомісячно до
досягнення нею повноліття.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково. Ухвалено
стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
аліменти на утримання доньки - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 від його
заробітної плати (всіх доходів),
починаючи з дня звернення позивача до
суду з 16 січня 2013 року і до досягнення
дитиною повноліття, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Допущено негайне виконання судового
рішення в межах стягнення суми платежу
за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 229
гривень 40 копійок судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач
ОСОБА_2, зазначає, що судом при
ухваленні рішення не враховано його
матеріальне становище, а саме - те, що
він є особою пенсійного віку, одержує
пенсію у розмірі 944 гривень, яку
витрачає на оплату комунальних послуг
та для задоволення власних побутових
потреб, іншого джерела доходів у нього
немає. Просить рішення районного суду в
частині нижньої межі розміру аліментів
та моменту початку їх стягнення
скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,
перевіривши матеріали справи, межі та
доводи скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу необхідно
відхилити.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, а також
особи, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їх права
та обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення
правовідносин сторін, які випливають
із встановлених обставин. Саме
визначення цих правовідносин дає
можливість суду остаточно визначитись,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Колегія суддів приходить до
переконання, що дане рішення суду
відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 є батьком дитини - доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матір'ю -
позивачкою ОСОБА_4 та перебуває на її
повному утриманні.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 181 ч. 1 ст. 183 СК
України способи виконання батьками
обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини
той з них, хто проживає окремо від
дитини, може брати участь у її
утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Частка заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно з ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення для справи.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Дана норма Сімейного кодексу України
узгоджується з роз'ясненнями, що
містяться у п. 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15.05.2006 року
№ 3 «Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів».

Задовольняючи позов частково та
стягуючи з відповідача аліменти на
утримання дочки в частці від доходу,
районний суд правильно та у повному
обсязі врахував обставини, передбачені
ч. 1 ст. 182 СК України, і дійшов вірного
висновку про стягнення з ОСОБА_2
аліментів в користь позивачки на
утримання неповнолітньої дочки в
розмірі 1/4 частини від його заробітку
(доходу).

Як вбачається з довідки про доходи
ОСОБА_4 (а.с. 21) її нарахована (без
вирахування податків) заробітна плата
педагога-організатора за шість місяців
(з жовтня 2012 року по березень 2013 року)
склала 6855,88 грн., крім того, з нею
проживає її пристаріла мати 1939 р.н. (а.с.
4).

Відповідачем не надано суду жодних
належних доказів, які б ствердили його
пояснення з приводу того, що він не має
змоги сплачувати визначений районним
судом розмір аліментів і відповідали
вимогам ст. 192 СК України.

Не заслуговують на увагу і покликання
ОСОБА_2 на те, що його квартира та
будинок потребують капітального
ремонту та що на оплату комунальних
послуг він витрачає не менше 250 грн.,
стан його здоров'я і фізичного
самопочуття потребує покращеного
харчування, позивачка заборонила йому
зустрічатися та спілкуватися з донькою
(а.с. 12, 20), оскільки таке не позбавляє
його обов'язку утримувати свою дитину
до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено,
що розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них, та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом, -
що не позбавляє відповідача права за
наявності вказаних підстав звернутись
до суду з таким позовом.

Будь яких інших належних та допустимих
доказів для спростування рішення суду
першої інстанції, передбачених
статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали
доказове значення та заслуговували на
увагу, чи порушень норм процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,
відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
відповідачем та його представником не
представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що районний суд правильно
дослідив і оцінив обставини у справі,
подані сторонами докази та вірно
визначив характер спірних
правовідносин.

Рішення відповідає вимогам закону і
зібраним по справі доказам, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому підстав для її
задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 1 п. 1,
308, 313, 314 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 20 червня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий:
Монастирецький Д.І.

Судді:
Мацей М.М.

Тропак О.В.