Справа № 219/5326/2013-ц
2/219/2018/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.08.2013 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області, в складі:

- головуючого-судді Медінцевої Н.М.

- при секретарі Кульбаці Г.С.

- за участю представника позивача за договором ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи Макар»їна А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Артемівську справу за позовом представника позивача за договором ОСОБА_4, діючої в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання приватизації земельної ділянки недійсною, скасування Державного акту на право приватної власності на землю, суд -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача за договором ОСОБА_4, діюча в інтересах ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання приватизації земельної ділянки недійсною, скасування Державного акту на право приватної власності на землю, посилаючись на те, що у відповідності до державного акту на земельну ділянку площею 0,856 Га, яка розташована в м. ЧасівЯр по вул. Пролетарська, 4, складеного Часовоярською міською радою 09 лютого 1998 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1267 ОСОБА_3 є власником цієї земельної ділянки. Але з заявою на приватизацію вказаної земельної ділянки до Часовоярської міською ради зверталася разом з відповідачем по справі і позивачка ОСОБА_2

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є подружжя. Зверненням позивачки до Часовоярської міської ради щодо приватизації земельної ділянки перебув той факт, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами від 30.01.1981 року, розташованими у м. ЧасівЯрі по вул. Пролетарська, 4 на земельній ділянці 832 кв. м., посвідченого державним нотаріусом Першої Артемівської нотаріальної контори, та зареєстрованого в державному реєстрі за № 522, власниками вказаного майна є разом в відповідач ОСОБА_3, та позивачка ОСОБА_2 Їх право на даний об»єкт нерухомості зареєстровано належним чином. Позивачка вважає, що Часовоярська міська рада в особі виконавчого комітету на підставі рішення від 29.01.1998 року за № 11, передала у приватну власність відповідачу ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0856 Га по вул. Пролетарській, 4 в м. ЧасівЯрі, доручивши при цьому право на володіння та розпорядження вказаної земельної ділянки іншому власнику майна, тоб-то, позивачці ОСОБА_2 З цього приводу вона звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом.

15.04.2013 року по справі № 0503/10486/2012, № 2-а/219/15/2013 Артемівським міськрайонним судом Донецької області прийняте рішення, згідно якого адміністративний позов було задоволено, визнано недійсним рішення виконкому Часовоярської міської ради «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам м. ЧасівЯр» від 29.01.1998 року за № 11 в частині передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_3 0,0856 Га по вул. Пролетарській, 4 в м. ЧасівЯр. За таких обставин позивачка ОСОБА_2 вважає доцільним визнати в судовому порядку приватизацію земельної ділянки площею 0,0856 Га по вул. Пролетарській, 4 в м. ЧасівЯрі на підставі рішення виконкому Часовоярської міської ради «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам м. ЧаісвЯр» від 29.01.1998 року за № 11 недійсною, та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії 11-ДН № 044403 від 09.02.1998 року.

Просить постановити рішення, яким визнати в судовому порядку приватизацію земельної ділянки площею 0,0856 Га по вул. Пролетарській, 4 в м. ЧасівЯрі на підставі рішення виконкому Часовоярської міської ради «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам м. ЧаісвЯр» від 29.01.1998 року за № 11 недійсною, та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії 11-ДН № 044403 від 09.02.1998 року.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_4, діюча за договором, підтримала позовні вимоги ОСОБА_2, просила задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 наполягала на своїх позовних вимогах, просила задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі.

В судовому засіданні представник третьої особи Відділу держземагенства у м. Артемівську Донецької області Макар»їн А.О., діючий за дорученням, не заперечував проти задоволення позову.

Представник третьої особи Часовоярської міської ради ОСОБА_6, діюча за дорученням, в судове засідання не з»явилася, просила позов розглянути без представника Часовоярської міської ради, не заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, позивача, відповідача, представника третьої особи, врахувавши думку представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Ст. ст. 13, 41 Конституції України гарантують кожному громадянину право на користування земельними та іншими природними ресурсами, також визначають непорушність права приватної власності.

У відповідності до ст. 120 Земельного Кодексу України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розмішені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

В п. «г» ст. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 № 7 із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України № 2 від 19.03.2010 року, надане роз»яснення про те, що, вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають право виходити з того, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2001 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати ст. 30 Земельного Кодексу України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.

Після 31 грудня 2001 року в таких випадках право власності на емельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до ст. 120 Земельного Кодексу України 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31.12.2003 року, згідно зі ст. 377 ЦК України, а з часу внесення змін до ст. 120 Земельного Кодексу України від 27.04.2007 року № 997-V (997-16) і згідно зі ст. 120 Земельного Кодексу України, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

Отже, на час укладення договору купівлі-продажу будинку до позивача згідно цивільно-правового договору не перейшло ані право власності, ані право користування цією земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється на принципах законності.

Згідно ч. 1 ст. 21 УК України суд визначає законним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства України.

Згідно із ст. 152 Земельного Кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно договору купівлі-продажу від 30.01.1981 року ОСОБА_3 придбав житловий будинок з надвірними спорудами № 4, що знаходиться в м. ЧасівЯрі Донецької області по вул. Пролетарській, житловою площею 27,6 кв. м., на земельній ділянці 832 кв. м. (л. с. 10).

Згідно свідоцтва про шлюб ІІІ-НО № 387183 від 11.04.1981 року, ОСОБА_7 (рос.) 11.04.1981 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 (рос.), після чого останній було присвоєне прізвище ОСОБА_7 (рос.) (л. с. 11).

Згідно рішення виконавчого комітету Часовоярської міської ради від 29.01.1998 року № 11 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам м. ЧаісвЯр» ОСОБА_3 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0856 Га, розташовану в м. ЧаісвЯр Донецької області по вул. Пролетарська, 4 (л. с. 12).

Згідно державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ДН № 044403, виданого 09.02.1998 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 1267, ОСОБА_3 передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0858 Га, розташована на території ЧасівЯрської міської ради, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель (л. с. 7).

Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.04.2013 року було визнано недійсним рішення виконкому Часовоярської міської ради «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам м. ЧасівЯр» від 29.01.1998 року за № 11 в частині передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_3 0,0856 Га по вул. Пролетарській, 4 в м. ЧасівЯр (л. с. 5-6).

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторони вважали надані ними докази достатніми.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 120, 152 Земельного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 14, 60, 118-120 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати приватизацію земельної ділянки площею 0,0856 Га по вул. Пролетарській, 4 в м. ЧасівЯрі Донецької області на підставі рішення виконкому Часовоярської міської ради «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам м. ЧаісвЯр» від 29.01.1998 року за № 11 недійсною.

Скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії 11-ДН № 044403 від 09.02.1998 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Н. М.Медінцева