Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"14" лютого 2013 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Костенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Багатогалузевого приватного підприємства "Константа" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обов'язків,

в с т а н о в и в:

Багатогалузеве приватне підприємство "Константа", звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 6030,00 грн., завдану внаслідок пошкодження автомобіля, та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 214,60 грн., що є предметом позову.

Представник позивача Пискун Л.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснила, що 16 липня 2012 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду водія вантажного автомобіля у Багатогалузеве приватне підприємство "Константа", про що видано відповідний наказ. В той же день, з відповідачем було укладено Договір про повну матеріальну відповідальність, та на підставі Наказу по підприємству за № 68/1 від 16 липня 2012 року за відповідачем було закріплено автомобіль "ДАФ", державний номерний знак НОМЕР_1/НОМЕР_2, та відповідача призначено відповідальним за експлуатацію та технічний стан вищезазначеного автомобіля. 20 липня 2012 року відповідач, після відрядження, прибув до підприємства на автомобілі "ДАФ", державний номерний знак НОМЕР_1/НОМЕР_2, з маршруту м. Запоріжжя -м. Київ, однак, всупереч вимог Посадової інструкції, не повідомив адміністрацію підприємства про своє прибуття, про технічний стан транспортного засобу та не здав автомобіль відповідно Акту до рейсового/післярейсового огляду автомобіля, закрив автомобіль та пішов за територію підприємства в невідомому напрямку. Відповідно до Акту від 23.07.2012 року, який був складений комісією у складі: менеджера по транспорту ОСОБА_3, менеджера ОСОБА_4, автослюсаря ОСОБА_5, в присутності відповідача, встановлено, що на автомобілі "ДАФ", державний номерний знак НОМЕР_1/НОМЕР_2 абсолютно всі біг-беги похилені в одну сторону, а деякі просто лежать на підлозі полу причепа, що призвело до деформації каркасу полу причепа з правої сторони та потребує ремонту, візуально було видно, що дані пошкодження виникли в результаті неналежного закріплення біг-бегів пасками. Внаслідок порушення відповідачем правил експлуатації транспортного засобу, підприємству позивача завдані збитки, які пов'язані з проведення відновлювального ремонту транспортного засобу, який проведено ТОВ "Аверс", вартість проведеного ремонту підтверджується рахунком - фактурою №А-00000909 від 25 липня 2012 року на загальну суму 6030,00 грн. Таким чином, представник позивача вважає, що оскільки відповідно до Договору про повну матеріальну відповідальність, відповідач несе повну матеріальну відповідальність за зберігання та цілісність ввірених йому матеріальних цінностей, що дає підстави позивачу вимагати відшкодування за рахунок відповідача завданих збитків, в межах фактичних витрат, пов'язаних з ремонтом транспортного засобу, що є предметом позову.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресою, вказаною в позовній заяві, про поважні причини неявки відповідач суд не повідомив, процесуальним правом подати пояснення по суті предмету спору не скористався.

На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 16 липня 2012 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду водія вантажного автомобіля Багатогалузевого приватного підприємства "Константа", з окладом згідно штатного розпису, про що видано наказ за №62/К від 16 липня 2012 року. (а.с.6)

16 липня 2012 року між Багатогалузевим приватним підприємством "Константа", в особі директора Лебтаг В.Л., та ОСОБА_1, укладено Договір про повну матеріальну відповідальність.

Як передбачено у п.1 Договору про повну матеріальну відповідальність, Працівник приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення цілісності всіх переданих йому під звіт Роботодавцем в установленому порядку товарно-матеріальних цінностей та коштів згідно з актами прийому-передачі автомобіля, наказів про закріплення паливних карток та ввірених йому запасних частин та матеріалів, що додаються до цієї Угоди, а також за забезпечення цілісності тих товарно-матеріальних цінностей та коштів, що будуть йому передаватись під звіт Роботодавцем протягом усього строку дії цієї Угоди. При виникненні ДТП з вини водія, матеріальні збитки, заподіянні автомобілю відшкодовуються за рахунок водія.

Дія цієї Угоди поширюється на весь час роботи Працівника за трудовим договором на БПП "Константа. (п.17 Договору про повну матеріальну відповідальність). (а.с.7-8)

Відповідно до Наказу Багатогалузевого приватного підприємства "Константа за № 68/1 від 16 липня 2012 року, за ОСОБА_1 закріплено автомобіль "ДАФ", державний номерний знак НОМЕР_1/НОМЕР_2 з 16 липня 2012 року, та призначено його відповідальним за експлуатацією та технічним станом автомобіля. (а.с. 10)

Відповідач ОСОБА_1 був ознайомлений з Посадовою інструкцією з охорони праці та безпеки руху для водіїв, що вибувають у відрядження. (а.с. 13-16, 17-27)

Відповідно до п.3.7, 3.8 (Додаток №5) Виробничої інструкції для водія вантажного автомобіля, водій повинен слідкувати за технічним станом автомобіля, забезпечити професійне керування автомобіля, яке максимально забезпечить безпеку життя та здоров'я, а також зберігання вантажу, що перевозиться та технічного стану автомобіля. Водій повинен знати правила технічної експлуатації рухомого складу автомобіля та правила догляду за кузовом та салону автомобіля.

Відповідно до п. 2.8, 2.18 Посадової інструкції по охороні та безпеки руху для водія вибуваючого у відрядження більш ніж на дві доби, водій повинен при підготовці автомобіля до виїзду перевірити технічний стан автомобіля. Звертаючи увагу на несправності системи, кермувального управління, шин, замків дверей, замків бортового кузова. Виїзд на лінію брудного, без номерних знаків чи маючи несправності, що несуть небезпеку руху, життю пасажирів чи зберіганню вантажу автомобіля - забороняються.

У разі виявлення несправностей, що загрожують безпеці роботи автомобіля та не маючи можливості їх усунути власними силами, доповісти про це адміністрації підприємства. (а.с. 2.19)

Виїзд на автомобілі, якщо технічний стан його не відповідає технічним умовам та правилам технічної безпеки - заборонено. (а.с. 17-27)

Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, 20 липня 2012 року (в п'ятницю в другій половині дня) відповідач прибув з відрядження на автомобілі "ДАФ", державний номерний знак НОМЕР_1/НОМЕР_2, з маршруту м. Запоріжжя -м. Київ, на територію підприємства, всупереч вимог Посадової інструкції, не повідомив адміністрацію підприємства про своє прибуття, про технічний стан транспортного засобу та не здав автомобіль відповідно Акту до рейсового/післярейсового огляду автомобіля.

23 липня 2012 року на підставі Акту, який складено комісією у складі менеджера по транспорту ОСОБА_3, менеджера ОСОБА_4, автослюсаря ОСОБА_5, у присутності відповідача ОСОБА_1, встановлено, що на автомобілі "ДАФ", державний номерний знак НОМЕР_1/НОМЕР_2, абсолютно всі біг-беги похилені в одну сторону, а деякі просто лежать на підлозі полу причепа, що призвело до деформації каркасу полу причепа з правої сторони та потребує ремонту, візуально було видно, що дані пошкодження виникли в результаті неналежного закріплення біг-бегів пасками, до акту долучено фотознімки пошкодженого автомобіля. (а.с.28-32)

Внаслідок виявлених механічних пошкоджень транспортного засобу - автомобіля "ДАФ", державний номерний знак НОМЕР_1/НОМЕР_2, який був закріплений за відповідачем ОСОБА_1, за рахунок Багатогалузевого приватного підприємства "Константа" проведено відновлювальний ремонт вищезазначеного транспортного засобу в сервісному центрі ТОВ "Аверс ЛТД" вартість якого склала 6030,00 грн., яка включає: ремонт каркасу на суму 1362,00 грн., ремонт підлоги на суму 2160,00 грн., ремонт платформи на суму 2508,00грн., що підтверджується рахунком-фактурою за №А-00000909 від 25.07.2012 року, ці обставини доведені позивачем відповідними фінансовими документами, які зберігаються на підприємстві.

Загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників визначені в ст.130 Кодексу законів про працю України.

Так, за шкоду заподіяну внаслідок порушення трудових обов'язків, працівник несе відповідальність перед підприємством, з яким перебуває в трудових відносинах.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Матеріальна відповідальність працівників у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації настає у випадках, передбачених ст. 134 Кодексу законів про працю України, в тому числі, коли між працівником і підприємством, установою, організацією укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або з іншою метою, а також у разі нестачі матеріальних цінностей.

Договір про індивідуальну майнову відповідальність - це угода, за якою одна сторона - матеріально-відповідальна особа - бере на себе повну матеріальну відповідальність за прийняті матеріальні цінності і зобов'язується дотримуватись встановлених правил їх приймання, зберігання, відпуску й обліку, а інша сторона - власник або уповноважений ним орган, тобто, роботодавець, якому належать матеріальні цінності, зобов'язується створити матеріально відповідальним особам - нормальні умови праці і виробничу обстановку, що забезпечує збереження зданих на зберігання матеріальних цінностей.

Договір про майнову відповідальність має бути укладений під час призначення матеріально відповідальних осіб на роботу.

Як роз'яснено у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року за №14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст. 134 КЗпП), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений.

Постановою Верховної Ради України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" від 12 вересня 1991 р. №1545 визначено, що на території України діють законодавчі акти СРСР, якщо вони не суперечать законодавству України.

Відповідно до Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються працівниками, з якими підприємство, установа, організація можуть укладати письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС від 28 грудня 1977 р. №447/24, ОСОБА_1, як водій транспортного засобу, не належить до категорії працівників (за займаною посадою і виконаною роботою), з якими підприємство повинно укладати письмовий договір про повну матеріальну відповідальність.

Договори про повну матеріальну відповідальність з працівниками, чиї посади (виконувана робота) в зазначеному переліку не вказані, юридичної сили не мають.

Виходячи з наведеного вбачається, що письмова угода про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, яка укладена між Багатогалузевим приватним підприємством "Константа" та ОСОБА_1 16 липня 2012 року, має юридичну силу тільки в частині його відповідальності за збереження матеріальних цінностей (вантажу), що передаються йому підприємством для перевезення з покладенням на нього обов'язків експедитора. В той же час, в частині відповідальності працівника за збереження автомобіля, на якому він, як водій, здійснює перевезення вантажу, цей договір не має юридичної сили.

Таким чином, судом не встановлено обставин, які мали слугувати підставою для притягнення відповідача, як працівника підприємства, до відповідальності за заподіяння шкоди, завданої підприємству, внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, в повному обсязі, з урахуванням наявності Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 130, ст. 132 Кодексу законів про працю України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству (установі, організації) внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

За шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Як роз'яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992 року "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками", в силу ч. 7 ст. 203 ЦПК України суд вправі вийти за межі позовних вимог, коли неправильно визначена сума шкоди, позов заявлено про відшкодування шкоди у повному розмірі, а на працівника може бути покладена лише обмежена відповідальність.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач, перебуваючи у трудових стосунках, завдав шкоди підприємству, яка полягає у пошкодженні майна, а саме: автомобіля "ДАФ", державний номерний знак НОМЕР_1/НОМЕР_2, який перебував на балансі БПП "Константа", що пов'язане з необхідністю проведення відновлювального ремонту транспортного засобу, вартість якого складає 6030,00 грн., що підтверджується відповідним платіжним документом, тому в порядку ст. 132 Кодексу законів про працю України, працівник підприємства має нести матеріальну відповідальність в межах середнього заробітку.

Судом з'ясовано, що відповідач ОСОБА_1 працював на підприємстві позивача в період з 16 липня 2012 року по 27 липня 2012 року, дату звільнення з підприємства, що підтверджується наказом по підприємству за №68/к від 27 липня 2012 року, відрахувань із заробітної плати відповідача, яка нарахована та виплачена на момент звільнення, підприємством не проводилось, що підтверджується Довідкою бухгалтерії підприємства , заробітна плата відповідача згідно штатного розпису складала 1520,00 грн.

За матеріальну відповідальність в межах середнього місячного заробітку, останній згідно чинним законодавством визначається, виходячи із заробітку за два останні календарні місяці роботи працівника, що передували дню виявлення шкоди, а якщо шкода виявлена після звільнення - дню звільнення. Якщо працівник працював на підприємстві, в установі, організації менше двох місяців, розмір середньомісячного заробітку обчислюється із заробітку за фактично відпрацьований період.

Таким чином, для проведення розрахунку середнього місячного заробітку відповідача слід виходити з наступної формули: 1520,00 грн. (розмір окладу) : 22 днів (кількість робочих днів у липні 2012 року) х 10 (фактично відпрацьовані дні) = 690,91 грн., тому з урахуванням положень ст. 132 Кодексу законів про працю України, в межах вирахуваної суми середнього місячного заробітку відповідач має нести матеріальну відповідальність за шкоду завдану підприємству.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов Багатогалузевого приватного підприємства "Константа" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обов'язків, підлягає задоволенню частково, суд, діючи в межах позовних вимог, які підлягають задоволенню, присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Багатогалузевого приватного підприємства "Константа" матеріальну шкоду, завдану працівником при виконанні трудових обов'язків, у розмірі 690 грн. 91 коп., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд, виходячи з розміру вимог майнового характеру, які підлягають задоволенню в межах даного спору, присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Багатогалузевого приватного підприємства "Константа" судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 214 грн.60 коп., які сплачено позивачем при звернені з даним позовом до суду, що підтверджується оригіналом платіжного документа, який долучено до матеріалів справи. (а.с.58)

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.130, 132, 134 Кодексу законів про працю України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року за №14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками", ст.ст. 1, 4, 10, 11, 58, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов Багатогалузевого приватного підприємства "Константа" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обов'язків, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Багатогалузевого приватного підприємства "Константа" матеріальну шкоду, завдану працівником при виконанні трудових обов'язків, у розмірі 690 грн. 91 коп., судовий збір в розмірі 214 грн.60 коп., а всього на загальну суму 905 (дев'ятсот п'ять) грн.51 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10-ти днів з дня отримання її копії.

С у д д я