Справа № 2604/7029/12
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"21" лютого 2013 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючої судді
Вернидубова Я.І.

при секретарі Амбросімові
О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання договору дарування,-

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулись до суду з позовом
до ОСОБА_3 про розірвання договору
дарування посилаючись на те, що 13.10.2011
року вони подарували відповідачу (їх
сину) ОСОБА_3 належні ним частки
зазначеної квартири, що
підтверджується договором
дарування частини квартири. Вартість
відчужених часток квартири становить
45168 грн., що підтверджується договором
дарування часток квартири. Після
укладення договору дарування почав
погрожувати відповідачам вигнати з
дому та продажем отриманого в дар
нерухомого майна. Не зважаючи на
попередні домовленості про проживання
позивачів в зазначеній квартирі до
смерті, відповідач вчиняє злочинні дії
відносно позивачів.

Тому просили суд розірвати договір
дарування квартири АДРЕСА_1.

Позивачі та їх представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали в
повному обсязі та просили суд
розірвати договір дарування квартири
АДРЕСА_1 з тих підстав, що відповідач
вчиняє злочини відносно дарувальників.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав та пояснив,
що відповідач злочинів відносно
позивачів не вчиняв.

Суд, вислухавши пояснення позивачів, їх
представника, представника
відповідача, свідків, дослідивши
матеріали справи, приходить до
наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів
справи, 13 жовтня 2011 року був укладений
договір дарування частини квартири між
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений
державним нотаріусом 16-ї Київської
державної нотаріальної контори
Шапченко М.І. та зареєстрований в
реєстрі за №2-2769, що підтверджується
копією договору дарування (а.с.7). За
вищевказаним договором дарування
частини квартири було відчужено 4/5
частини квартири АДРЕСА_1 (п. 1 договору
дарування).

Наполягаючи на позові позивачі та їх
представник пояснили, що відповідач
ОСОБА_3 прийнявши в дар від позивачів
частки квартир, повністю змінив до них
своє відношення, погрожував вигнати з
дому та продажем отриманого в дар
нерухомого майна.

Як вбачається з пояснень позивачів,
02.01.2012 року відповідач навмисно забрав
ключі від вхідних дверей, що позбавило
ОСОБА_2 вільно пересуватись, крім того
позивач виніс з квартири ікону, яка
дісталась позивачу від її матері. 30.01.2012
року відповідач викрав особисті
документи, а саме паспорта
відповідачів, золоті сережки та вивіз з
квартири холодильник, які раніше
подарував позивачам.

Однак дані пояснення не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні,
оскільки в матеріалах справи відсутні
документальні підтвердження слів
позивачів та їх представника, а також в
матеріалах справи відсутні докази про
порушення кримінальної справи за
заявами позивачів, які звертались до
правоохоронних органів, щодо
протиправних дій та поведінки
відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 727 ЦК України
дарувальник має право вимагати
розірвання договору дарування
нерухомих речей чи іншого особливо
цінного майна, якщо обдаровуваний
умисно вчинив злочин проти життя,
здоров'я, власності дарувальника, його
батьків, дружини (чоловіка) або дітей.

Згідно із ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказуваннями.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

На виконання зазначених вимог
позивачами та їх представником не
надано належних доказів на
підтвердження того факту, що
обдаровуваний умисно вчинив злочин
проти життя, здоров'я, власності
дарувальників.

Показами свідків також не доведено
факту вчинення відповідачем саме
злочину відносно відповідачів. В
судовому засіданні встановлено, що
позивачі взагалі не звертались до
медичних установ для зняття з них
побоїв.

Враховуючи, що в судовому засіданні не
було встановлено, що обдаровуваний
умисно вчинив злочин проти життя,
здоров'я, власності дарувальників, та
те, що єдиною підставою позовних вимог
зазначено ч.1 ст. 727 ЦК України, суд
приходить до висновку що позовні
вимоги позивачів не підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 727 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 209,
212-215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про розірвання договору
дарування - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: