Справа № 755/9113/13-ц
Провадження № 2/755/3332/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2013 р. Дніпровський
районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді
Яровенко Н.О.

при секретарі
Гаєвському О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
моральної шкоди та шкоди на лікування, -

в с т а н о в и в:

Позхивач звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_2 про стягнення моральної
шкоди та шкоди на лікування, в якому
просить стягнути з відповідача на
користь позивача моральну (немайнову)
шкоду в розмірі 28000 грн. та шкоду на
лікування (матеріальну) в розмірі 1918
грн. 37 коп., судові витрати покласти на
відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначає, що 21.11.2012 року він
перебуваючи на території земельної
ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1 в
межах Садового товариства «ВЕТЕРАН-2»
Шпитьківської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області відчув на подвір'ї сморід.
Після обстеження території подвір'я,
останнім було виявлено, що причиною
смороду є калюжа нечистот, які
з'явилися внаслідок попадання з
сусідської земельної ділянки,
користувачем якої є відповідач , що
також входить до Садового товариства
«ВЕТЕРАН-2». Позивач звернувся до
відповідача з вимогою припинити
забруднювати його територію, однак
дані дії не дали результату, оскільки
вдома відповідача не виявилося, на
телефоні дзвінки він не відповідав.
Того ж дня земельна ділянка позивача
була обстежена комісією про що було
складено відповідний акт. Загалом
нечистоти протягом тижня потрапляли на
територію ділянки позивача, змушуючи
його кожного дня здійснювати
прибирання забрудненої території, чим
спричинили моральних страждань
останньому та членам його родини. Через
постійні нервові хвилювання у позивача
погіршився стан здоров'я, у нього було
зафіксовано підвищення артеріального
тиску, підвищення рівня цукру в крові
та постійні аритмії, що
підтверджується листом
непрацездатності з 04.12.2012 по 18.12.2012 року.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому
засіданні підтримала позовні вимоги в
повному обсязі, з підстав викладених у
позовній заяві, просила їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнав, пояснив суду, що на
своїй земельній ділянці, за адресою
АДРЕСА_2 в межах Садового товариства
«ВЕТЕРАН-2» Шпитьківської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області буває дуже рідко,
позицію позивача вважає надуманою,
оскільки в межах своєї земельної
ділянки має обладнані стоки для
відведення нечистот, а тому не має
необхідності втому, щоб виливати їх на
території земельної ділянки позивача,
окрім того, вчинення таких дій вважає
ганебним та аморальним для себе та
членів своєї сім»ї, за таких обставин
просить у задоволені позову відмовити.

Вислухавши пояснення представника
позивача, відповідача, дослідивши та
оцінивши письмові докази у справі у їх
сукупності, суд приходить до
наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з акту комісії у складі
землевпорядника Шпитьківської
сільської ради Посіреніної Л.В.,
дільничного Києво-Святошинського РВ ГУ
МВС України в Київській області -
молодшого лейтенанта міліції
Тарасенка Т.О., заявника - власника
земельної ділянки для ведення
садівництва у садовому товаристві
«ВЕТЕРАН-2» по АДРЕСА_1 ОСОБА_1, членів
садового товариства: ОСОБА_6, ОСОБА_7 від
21 листопада 2012 року, що нею було
проведено обстеження земельної
ділянки, що знаходиться в межах
Садового товариства «ВЕТЕРАН-2»
Шпитьківської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області по АДРЕСА_1 та було виявлено
біля межі із земельною ділянкою
АДРЕСА_2 калюжу нечистот. Ділянка
АДРЕСА_2 знаходиться вище ділянки
АДРЕСА_1 оскільки у даній місцевості
рельєф похилий у північну сторону до
водойми. На думку комісії, появою
нечистот є їх спеціальне виливання
під огорожу сусідів користувачами
земельної ділянки № АДРЕСА_2, які
завдяки особливостям рельєфу
проникають на земельну ділянку АДРЕСА_1
(а.с. 3).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1166
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

При цьому, суд зазначає, що для
відшкодування шкоди за правилами ст. 1166
ЦК необхідно довести такі факти: а)
неправомірність поведінки особи.
Неправомірною можна вважати будь-яку
поведінку, внаслідок якої завдано
шкоду, якщо завдавач шкоди не був
уповноважений на такі дії; б) наявність
шкоди, … втрату або пошкодження майна
потерпілого та (або) позбавлення його
особистого нематеріального права
(життя, здоров'я тощо). У відносинах, що
розглядаються, шкода - це не тільки
обов'язкова умова, але і міра
відповідальності, оскільки за
загальним правилом статті, що
коментується, завдана шкода
відшкодовується в повному обсязі; в)
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та шкодою є обов'язковою
умовою відповідальності та
виражається в тому, що шкода має
виступати об'єктивним наслідком
поведінки завдавача шкоди; г) вина
завдавача шкоди, за виключенням
випадків, коли в силу прямої вказівки
закону обов'язок відшкодування
завданої шкоди покладається на
відповідальну особу незалежно від
вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є
обов'язковим для прийняття судом
рішення про відшкодування завданої
шкоди.

Як встановлено в судовому засіданні та
випливає з акту комісії від 21.11.2012 року,
під час обстеження земельної ділянки №
АДРЕСА_1 комісії не вдалося
поспілкуватися з власниками земельної
ділянки № АДРЕСА_2, оскільки їх у
садовому товаристві «ВЕТЕРАН-2» не
було, а факт спеціального виливання
нечистот на територію земельної
ділянки позивача, зі сторони
користувачів ділянки № АДРЕСА_2 є їх
особистою думкою, яка була зроблена
ними при обстежені ділянки АДРЕСА_1.

З того ж акту слідує, що комісією
земельна ділянка у садовому товаристві
«ВЕТЕРАН-2» по АДРЕСА_2 взагалі не
обстежувалася, а її висновок зроблений
на основі припущень та сусідства даних
ділянок у садовому товаристві,
рельєфом місцевості.

В судовому засіданні представником
позивача було зазначено, що будь-яких
інших доказів, окрім акту, які б
свідчили про те, що нечистоти було
вилито на територію земельної ділянки
позивача із земельної ділянки
відповідача вона не має й звертає увагу
суду на те, що на її особисту думку,
встановлені очисні стоки, які наявні на
території земельної ділянки
відповідача підлягають періодичній
очистці, й більш за все відповідач їх
очистив шляхом влиття на територію
земельної ділянки позивача.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд вважає
недоведеним позивачем факт
неправомірної поведінки відповідача, а
саме, що нечистоти наявні 21.11.2012 року на
території земельної ділянки, що
знаходиться по АДРЕСА_1 в межах
Садового товариства «ВЕТЕРАН-2»
Шпитьківської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області було вилито користувачами
земельної ділянки, що знаходиться по
АДРЕСА_2 в межах Садового товариства
«ВЕТЕРАН-2» Шпитьківської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області, оскільки ним не
доведено в судовому засіданні
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою відповідача та завданою
шкодою, враховуючи, що це є обов'язковою
умовою відповідальності та
виражається в тому, що шкода має
виступати об'єктивним наслідком
поведінки завдавача шкоди, вину
імовірного завдавача шкоди, а доказова
база позивача ґрунтується на
припущеннях.

Крім того, позивач зазначає про те, що
внаслідок неправомірних дій
відповідача ним понесені витрати на
лікування в розмірі 1918 грн. 37 коп., що
підтверджується фіскальними чеками,
які підлягають відшкодуванню за
рахунок відповідача й просить
відшкодувати моральну шкоду в розмірі
28000 грн.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Розмір відшкодування моральної шкоди
оцінюється самим потерпілим та
визначається у позовній заяві.
Наявність моральної шкоди доводиться
потерпілим, який в позовній заяві має
зазначити, які моральні страждання та у
зв'язку з чим він поніс і чим
обґрунтовується розмір компенсації.

В обґрунтування моральної шкоди
позивач зазначає, що внаслідок
неправомірних дій відповідача
змінився його звичайний ритм життя,
позивач вимушений був витрачати час на
доведення вини відповідача. Крім того,
згідно виписки з історії хвороби та
листа непрацездатності, у ОСОБА_1 було
виявлено підвищення артеріального
тиску, підвищення рівня цукру в крові
та постійні аритмії (а.с. 1-2, 4, 5-6, 7).

Однак, позивачем у позовній заяві та
його представником у судовому
засіданні, в супереч положень ст. 23 ЦК
України, не було доведено
неправомірність поведінки відповідача
та його відношення до погіршення стану
здоров'я позивача.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги позивача щодо стягнення
моральної шкоди з відповідача
необґрунтованими.

Аналізуючи викладене, позовні вимоги
ОСОБА_1 в частині відшкодування шкоди
за лікування (матеріальної шкоди) в
розмірі 1918 грн. 37 коп., суд вважає, що
воно не підлягає задоволенню, оскільки
в судовому засіданні не було
встановлено факт вини імовірного
завдача шкоди, не встанволено його
неправомірну поведінку.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Як визначено у ч. 1 ст. 79 ЦПК України,
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Оскільки суд відмовляє в задоволені
позову позивача в повному обсязі, то не
убачає підстав для стягнення з
відповідача на його користь судових
витрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
23, 1166, 1167 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 58, 59, 60, 61, 79, 88, 209, 213 - 215,
223 Цивільного процесуального кодексу
України, -

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
моральної шкоди та шкоди на лікування
відмовити.

До суду може бути подана апеляційна
скарга на рішення суду протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які не були присутні при його
проголошенні протягом десяти днів з
дня отримання копії рішення.

Суддя