Справа № 442/1290/13
Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С.
Провадження № 22-ц/783/5720/13
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р.
Категорія справи: 5
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
Н.О.,

при секретарі Служалі А.Ю.,

за участю адвоката ОСОБА_3 -
представника позивача ОСОБА_4;
Жарського І.Р. - представника ПАТ КБ
«ПриватБанк»,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 03 червня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_6, треті особи -
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7, у якому
просив суд визнати за ним право
власності на автомобіль марки „Аudi А8",
державний номерний знак НОМЕР_1 (в
подальшому - „спірний автомобіль"), та
звільнити вказаний автомобіль з-під
арешту. Позовні вимоги обгрунтовував
тим, що 24.10.2008 року він придбав вказаний
автомобіль у відповідачки, за
попередньою домовленість з якою та її
чоловіком ОСОБА_8 в якості оплати за
спірний автомобіль він передав
останнім свій автомобіль марки ВАЗ 21099,
державний номерний знак НОМЕР_2, та 4 000
доларів США, а протягом 6 місяців
передав ОСОБА_6 ще 3500 доларів США, після
чого остання передала йому оригінал
свідоцтва про реєстрацію автомобіля.
24.10.2008 року в м. Трускавець у приватного
нотаріуса ОСОБА_7 він посвідчив на ім'я
ОСОБА_8 генеральну довіреність на його
автомобіль ВАЗ 21099, а відповідачка (у
свою чергу) оформила таку ж довіреність
на спірний автомобіль на його ім'я. У
лютому 2012 року він взнав, що спірний
автомобіль за умовами кредитного
договору перебуває у заставі ПАТ КБ
«ПриватБанк», умови виконання якого
ОСОБА_6 порушила, а відтак автомобіль
підлягає вилученню. Відносно ОСОБА_8
було порушено кримінальну справу за ч. 1
ст.190 КК України та 25.05.2012 року накладено
арешт на спірний автомобіль. Вважаючи
себе добросовісним набувачем спірного
автомобіля, за захистом своїх прав
змушений був звернутися до суду (а.с. 1-4).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні
вище згаданих позовних вимог
відмовлено (а.с. 41-42) і позивач оскаржив
його в апеляційному порядку.

Апелянт просить рішення суду скасувати
і ухвалити нове, яким задовольнити його
позовні вимоги, покликаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи та на
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Вважає, що судом не було враховано те,
що фактично між позивачем і
відповідачкою було укладено вище
згаданий договір-купівлі продажу
спірного автомобіля в усній формі і
вважає, що це не суперечить ст.ст. 638, 639
ЦК України.

Звертає увагу на те, що сторони вище
згаданого договору виконали свої
зобов'язання по ньому, а саме:
відповідачка передала позивачеві
спірний автомобіль, а позивач передав
їй автомобіль марки ВАЗ 21099 і грошові
кошти на загальну суму 7 500 доларів США.

Саму довіреність вважає доповненням до
договору купівлі-продажу - щоб позивач
міг користуватись спірним автомобілем
і мав можливість зареєструвати його в
органах ДАІ України.

Вважає, що нотаріус ОСОБА_7 мала б
встановити, що спірний автомобіль
знаходиться у заставі.

Звертає увагу на те, що позивача жодним
чином не було повідомлено про факт
існування рішення Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
22.05.2012 року, а також на те, що
представник відповідачки в судовому
засідані визнала його позовні вимоги
(а.с. 45-49).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта на підтримання
доводів апеляційної скарги та
заперечення цих доводів зі сторони
представника ПАТ КБ «ПриватБанк»,
перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
до задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема - доводів позовної заяви, а
також доводів апеляційної скарги, свої
права на спірний автомобіль позивач
обгрунтовує тим, що він його купив по
договору купівлі-продажу - шляхом
видачі відповідачкою ОСОБА_6
довіреності на його ім'я.

В той же час, оформлення
купівлі-продажу автомобіля шляхом
видачі довіреності не відповідає
вимогам чинного законодавства, так як
видачу генеральної довіреності чи
передоручення повноважень на
транспортний засіб без укладення
договору купівлі-продажу не можна
вважати договором, що укладений
відповідно до закону та допускає
перехід права власності на автомобіль
до третіх осіб, оскільки частиною 3
статті 208 ЦК України та постановою КМ
України від 07.09.1998 року № 1388
передбачено, що такий правочин, як
договір купівлі-продажу автомобіля,
слід вчиняти у письмовій формі.

За вище наведених обставин колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дав належну оцінку всім обставинам і
доказам по справі в їх сукупності та
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому приходить до висновку про те, що
підстави для його скасування відсутні
і апеляційну скаргу на нього, яка не
спростовує висновків рішення суду,
слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1,
315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити та залишити рішення
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 03 червня 2013 року
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскарженою
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий:

Судді: