Справа № 204/7310/13-ц
Провадження № 2/204/2613/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2013 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі - Таран К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Управління - служба
у справах дітей Красногвардійської
районної у м. Дніпропетровську ради про
звільнення від сплати аліментів на
дитину, -

в с т а н о в и в:

07 жовтня 2013 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним позовом. В
обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, що він з 1996 року
перебував у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Від цього шлюбу у
них народилася спільна дитина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Спочатку їх сімейне життя
з відповідачкою складалось добре, але
поступово шлюбні відносини між ними
стали погіршуватися, що в результаті
призвело до їх фактичного припинення.
Розлад сімейних відносин спричинено
тим, що кожен з них мав діаметрально
протилежні погляди на сімейні
відносини і обов'язки з ведення
спільного господарства та виховання
дітей. Через її невпорядкований спосіб
життя, зловживання алкогольними
напоями, між ними постійно виникали
сварки, що ображали його честь та
гідність. Відповідачка також досить
часто, будучи напідпитку, пред'являла
йому необґрунтовані претензії і
ганьбила, що робило спільне життя
нестерпним. Свідком таких відносин між
ними майже завжди був їх спільний син,
що негативно впливало на його
психічний стан та кожен раз спричиняло
йому душевні страждання. Така
поведінка відповідачки продовжувалася
протягом тривалого часу, вона стала
нестерпною для нього, приносила йому
лише душевні страждання, а сину
негативні емоції. Таким чином, в умовах,
які порушують психічне та фізичне
здоров'я усієї родини, збереження сім'ї
було неможливе і суперечило їх
інтересам, що призвело до фактичного
припинення шлюбних відносин з 2000 року.
З 2000 року і станом на сьогоднішній день,
згідно виконавчого листа
Красногвардійського районного ВДВС м.
Дніпропетровська за №2-2690/99 А-6 від
01.06.2000р., бухгалтерія підприємства де
він працюю (ПАТ «Дніпропетровський
тепловозоремонтний завод») щомісячно
на ім'я відповідачки, стягує з нього
грошові кошти. Номер рішення
Красногвардійського суду м.
Дніпропетровська про стягнення
аліментів, він повідомити суду не можу,
оскільки суд відбувався приблизно у 2000
році і він на ньому не був присутнім.
Відповідачка отримала копію цього
рішення, на його адресу прийшов лише
лист від виконавчої служби. З моменту
фактичного припинення наших шлюбних
відносин, відповідачка переїхала з їх
спільним сином до своїх батьків. Окрім
сплати аліментів він намагався
приділяти якомога більше уваги сину -
ходив з ним до театру, парку, купував
речі. Він сподівався, що відповідачка
змінить своє ставлення до життя і вони
знову будуть жити разом, але цього не
сталося і 13 вересня 2004 року
Красногвардійським районним судом
м. Дніпропетровська шлюб між ними було
офіційно розірвано. Під час нашого
спільного подружнього життя він
посприяв тому аби його дружина
працювала разом з ним на заводі. Але
через її пристрасть до алкоголю її було
звільнено. До літа 2012 року його син
постійно проживав в одному будинку з
відповідачкою, дідом та бабусею, а він
регулярно спілкувався з дитиною,
намагався сприяти тому, щоб хлопець був
всебічно розвинутою дитиною,
систематично надавав матеріальну
допомогу. Але він став помічати що
грошові кошти на сина відповідачка
витрачає не за призначенням - належних
житлово-побутових умов для нього вона
не створювала, не виконувала належним
чином батьківських обов'язків, а навіть
злісно ухилялася. Син з віком потребує
посиленої уваги, а відповідачка
ігнорувала його прохання щодо купівлі
комп'ютера, книжок, сезонних речей.
Бабуся та дідусь зі своєї невеликої
пенсії намагалися забезпечити онука
чим могли, при цьому самі залишалися
голодними. Окрім того, відповідачка
часто була відсутня дома по декілька
днів. Приходила додому напідпитку, ніде
не працювала та не піклувалася про
здоров'я, фізичний та моральний
розвиток сина. У грудні 2012 року від сина
він дізнався, що його колишня дружина
остаточно усунулася від виконання
своїх батьківських обов'язків по
вихованню сина, без міри стала ще
більше зловживати алкогольними
напоями і тютюном та підтримувати
дружні відносини з особами, які мають
судимості. У розмовах з сином
відповідачка зневажливо до нього
ставиться та ображала лайливими
словами. Таким чином, він остаточно
утвердився в думці що його грошові
кошти, які отримувала відповідачка
витрачалися не на сина. Оскільки син не
був забезпеченим всім необхідним,
часто був голодним, носив брудний одяг
і міг за прикладом матері почати
зловживати спиртним, він перед новим 2013
роком запропонував йому проживати
разом з ним він одразу погодився. Адже
подальше залишення сина у
відповідачки, на його думку є
небезпечним для його життя, здоров'я і
морального виховання. Він проживає у
гуртожитку від підприємства на якому
працює. Кімната у нього завжди охайна, є
комп'ютер. На поверсі де він мешкає,
проживають сім'ями і тому сину цікаво
спілкуватися зі своїми однолітками та
дітками меншого віку. З січня 2013 року
його син проживає з ним. За ці майже
чотири місяці він став більш
комунікабельним, відкритим до
спілкування. Оскільки він навчається у
вищому професійному училищі №17
Дніпропетровська на 1 курсі, з моменту
його проживання з ним він змінився у
кращий бік, став більш уважним на
заняттях. Він разом з сином відвідую
батьківські збори та допомагає у
вихованні. Він доглядаю за сином,
утримує його, піклуюся про його
здоров'я та матеріально підтримую.
Відповідачка за весь час проживання
сина з ним жодного разу не подзвонила і
не поцікавилася його справами, станом
здоров'я. За словами її матері вона не
знає де саме проживає її донька, адже
вона від'їхала за межі міста. Отже
підтримувати родинні стосунки з рідним
сином вона не бажає. Просив звільнити
його від сплати аліментів на утримання
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які
стягуються на підставі рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровськ по цивільній справі №
2-2690/1999.

У судове засідання позивач не з'явився,
надав до суду заяву, в якій позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та не
заперечував проти ухвалення судом
рішення в заочному порядку.

Відповідачка у судове засідання не
з'явилася, про день та час розгляду
справи повідомлена через засоби
масової інформації в газету «Вісті
Придніпров'я» № 93 (1484) від 28.11.2013 р.
Справа розглянута в порядку ст. 224 ЦПК
України.

Представник Управління - служба у
справах дітей Красногвардійської
районної у м. Дніпропетровську ради у
судове засідання не з'явився, надав до
суду заяву в якій просив провести
розгляд зазначеної заяви за їх
відсутності.

В зв'язку з неявкою осіб, які приймають
участь у справі, суд розглядає справу у
відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України,
без фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги обґрунтовані
та підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Як встановлено у судовому засіданні,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 23
березня 1996 року, про що свідчить
Свідоцтво про укладання шлюбу Серії
НОМЕР_1, видане відділом реєстрації
актів громадянського стану виконкому
Красногвардійської районної Ради
народних депутатів м.
Дніпропетровська, актовий запис № 87
(а.с. 6), від цього шлюбу та спільного
мешкання сторони мають одну спільну
дитину: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується Свідоцтвом про
народження Серії НОМЕР_2, видане
Відділом реєстрації актів
громадянського стану виконкому
Красногвардійської районної Ради
народних депутатів м. Дніпропетровська
(а.с. 8).

21 червня 1999 року рішенням
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська стягнуто з ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця Одеської
області, Саратського району, с. Крива
балка, ніде не працюючого,
проживаючого АДРЕСА_1, аліменти на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в
розмірі 14 частини з усіх видів
заробітку, але не менше половини
неподаткового мінімуму доходів
щомісячно, починаючи з 14 червня 1999 року
і до повноліття сина на користь ОСОБА_2,
допустивши по справі негайне виконання
(а.с. 7).

13 вересня 2004 року рішенням
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 17).

Відповідно до Довідки від 11.04.2013 року №
72/26-ок ОСОБА_1 зареєстрований та
фактично проживає в гуртожитку ПАТ
«Дніпропетровськи теплоремонтний
завод» за адресою: АДРЕСА_2. Де з
позивачем з 01.01.2013 р. до теперішнього
часу проживає та знаходиться на його
забезпеченні син ОСОБА_4 без реєстрації
(а.с. 21).

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного
кодексу України батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Відповідно ст. 182 Сімейного Кодексу
України при визначенні розміру
аліментів судом враховується стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини, стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 19 Постанови «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15 травня 2006
року № 3, за рішенням суду батьки можуть
бути звільнені від обов'язку
утримувати дитину, якщо її дохід
набагато перевищує дохід кожного з них
і повністю забезпечує її потреби (ст. 188
СК). Батьки мають право з дозволу органу
опіки та піклування укласти між собою
договір про припинення права на
аліменти для дитини у зв'язку з
передачею права власності на нерухоме
майно (житловий будинок, квартиру,
земельну ділянку тощо), який підлягає
нотаріальному посвідченню й державній
реєстрації (ст. 190 СК). Укладення такого
договору не звільняє того з батьків,
хто проживає окремо від дитини, від
обов'язку брати участь у додаткових
витратах на неї, викликаних особливими
обставинами (ст. 185 СК).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України, як підставу звільнення від
доказування.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного суду «Про судове рішення у
цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року
передбачено, що відповідно до принципу
безпосередності судового розгляду
рішення може бути обґрунтоване лише
доказами, одержаними у визначеному
законом порядку та дослідженими в тому
судовому засіданні, в якому
ухвалюється рішення.

З 01 січня 2013 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
проживає разом з батьком - позивачем у
справі, з цього ж часу відповідачка
витрат на утримання неповнолітнього не
несла, а тому обов'язок сплачувати
аліменти на утримання сина на користь
відповідачки у позивача відпав.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
виходячи з принципу справедливості,
добросовісності та розумності,
визначених ст. 3 ЦК України, суд вважає
що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: Управління - служба у
справах дітей Красногвардійської
районної у м. Дніпропетровську ради про
звільнення від сплати аліментів на
дитину слід задовольнити та звільнити
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, від сплати
аліментів, стягнутих на підставі
рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 21 червня
1999 року по цивільній справі № 2-2690/1999;
виконавчий лист, виданий за рішенням
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 21 червня 1999 року
по цивільній справі № 2-2690/1999
відкликати.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 180-183, 192 СК України, ст. ст. 10, 11, 15, 57-61,
88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, враховуючи
положення Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року № 3 (зі змінами та доповненнями)
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», постанову
Пленуму Верховного суду «Про судове
рішення у цивільній справі» №14 від
18.12.2009 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: Управління - служба у справах
дітей Красногвардійської районної у м.
Дніпропетровську ради про звільнення
від сплати аліментів на дитину -
задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, від
сплати аліментів, стягнутих на
підставі рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
21 червня 1999 року по цивільній справі №
2-2690/1999.

Виконавчий лист, виданий за рішенням
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 21 червня 1999 року
по цивільній справі № 2-2690/1999 -
відкликати.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його постановив, за письмовою
заявою відповідачів, котра може бути
подана протягом десяти днів із дня
отримання копії заочного рішення.

Суддя
О. В. Нізік