Справа № 1313/1470/12
Головуючий у 1 інстанції: Дем"яновський
Провадження № 22-ц/783/5389/13
Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Приколоти Т.І.

При секретарі: Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою керуючого
санацією ВАТ "Новороздільський завод
складних мінеральних добрив" - Василюка
І.М. на рішення Миколаївського
районного суду Львівської області від
20 червня 2012 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням ОСОБА_3 до ВАТ
"Новороздільський завод складних
мінеральних добрив" про стягнення
нарахованої, але не виплаченої
заробітної плати при звільненні з
роботи та компенсації моральної шкоди.

Стягнуто з ВАТ "Новороздільський завод
складних мінеральних добрив" на
користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
заборгованість по заробітній платі в
розмірі 12507 грн. 87 коп., компенсацію за
затримку у виплаті заробітної плати в
розмірі 1416 грн. 78 коп., 4500 грн. моральної
шкоди, а всього 18424 грн. 65 коп.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ВАТ
"Новороздільський завод складних
мінеральних добрив" просять рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову.

Апелянт вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликаються на те,
що ОСОБА_3 подала позов до суду про
стягнення заробітної плати за той
самий період двічі, стягнувши перший
раз в порядку наказного провадження.
Повторне звернення позивача до суду
відбулося через короткий період часу
після подання заяви до суду про видачу
судових наказів прокурором
Миколаївської міжрайонної
прокуратури. А тому у суду не було
правових підстав для задоволення
позову.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення сторін на підтримання та
заперечення скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що така
підлягає до часткового задоволення.

У відповідності до ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень

Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна
плата виплачується працівникам
регулярно в робочі дні у строки,
встановлені колективним договором або
нормативним актом роботодавця,
погодженим з виборним органом
первинної профспілкової організації
чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом (а в разі відсутності таких
органів - представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.
У разі коли день виплати заробітної
плати збігається з вихідним, святковим
або неробочим днем, заробітна плата
виплачується напередодні. Розмір
заробітної плати за першу половину
місяця визначається колективним
договором або нормативним актом
роботодавця, погодженим з виборним
органом первинної профспілкової
організації чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом (а в разі відсутності таких
органів - представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не менше оплати за фактично
відпрацьований час з розрахунку
тарифної ставки (посадового окладу)
працівника. Заробітна плата
працівникам за весь час щорічної
відпустки виплачується не пізніше ніж
за три дні до початку відпустки.

У відповідності до ст. 116 КЗпП України
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану нею суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом ОСОБА_3 працювала у
відповідача з жовтня 2007 року і 04 квітня
2012 року була звільнена з роботи по
скороченню чисельності працівників за
п. 1 ст. 40 КзПП України. При цьому в день
звільнення з нею не було проведено
повного розрахунку по заробітній
платі.

На час звільнення позивача з роботи
підприємство допустило перед нею
заборгованість по заробітній платі, в
сумі 12 507, 87 грн.

В травні 2012 року ОСОБА_3 звернулась в
суд з позовом про стягнення
заборгованості по заробітній платі і
середнього заробітку за час затримки
виплати розрахунку в сумі 1416, 78 грн. і
стягнення 4500 грн. у відшкодування
моральної шкоди.

Задовільняючи позовні вимоги в повному
обсязі суд першої інстанції виходив з
того, що у відповідності до ст.ст. 116, 117
КзПП України стягненню підлягає вся
сума заборгованості, а також
середньоденний заробіток позивача за
весь час затримання виплати
розрахункових. Крім того порушенням
вимог трудового законодавства, яке
виражено у невиплаті заробітної плати,
позивачу заподіяно моральну шкоду.

З таким висновком суду в повній мірі
погодитись не можна.

Так, за заявою Миколаївського
міжрайонного прокурора в інтересах
ОСОБА_3, 20 квітня 2012 року, Миколаївським
районним судом Львівської області
видано судовий наказ у відповідності
до якого з ВАТ "Новороздільський завод
складних мінеральних добрив" стягнуто
в користь ОСОБА_3 8926, 64 грн.
заборгованості по заробітній платі.

Постановою державного виконавця ДВС
Миколаївського РУЮ від 08 серпня 2012 року
відкрито виконавче провадження по
виконанню судового наказу від 20 квітня
2012 року.

З вищенаведеного вбачається, що на час
ухвалення судового рішення уже існував
судовий наказ про стягнення
заборгованості по заробітній платі з
відповідача в корить позивача.

А відтак при загальній заборгованості
в сумі 12 507 грн. 87 коп. та наявності
судового наказу про стягнення
заборгованості в користь позивача в
сумі 8926 грн. 64 коп., в її користь
підлягає стягненню заборгованість по
заробітній платі 12 507,87 грн. - 8926,64 грн. =
3581 грн. 23 коп.

Оскільки на час звільнення позивача з
роботи з нею не було проведено повного
розрахунку по заробітній платі і така
заборгованість існувала, то у
відповідності до положень ст. 117 КзПП
України в користь позивача з
відповідача слід стягнути
середньоденний заробіток за час
виплати розрахунку. Згідно розрахунку
проведеного позивачем сума такого
становить 1616,78 грн.

Тому суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку щодо задоволення
позову в цій частині.

Що ж стосується відшкодування
моральної шкоди, то позивачем не надано
суду належних та допустимих доказів
заподіяння їй такої шкоди. І у суду не
було правових підстав для задоволення
цих позовних вимог.

Рішення в цій частині не можна вважати
законним та обґрунтованим і таке
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_3 до ВАТ
"Новороздільський завод складних
мінеральних добрив" про стягнення
нарахованої заробітної плати.

Керуючись ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. п.1, 4 ,
314 ч. 2, 316 ЦПК України колегія суддів,-

вирішила
:

Апеляційну скаргу керуючого санацією
ВАТ "Новороздільський завод складних
мінеральних добрив" - Василюка І.М. -
задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду
Львівської області від 20 червня 2012 року
в частині стягнення з ВАТ
"Новороздільський завод складних
мінеральних добрив" на користь ОСОБА_3
заборгованості по заробітній платі
змінити, стягнувши в її користь суму
заборгованості по заробітній платі
змінити стягнувши в її користь суму
заборгованості 3518,23 грн.

Рішення Миколаївського районного суду
Львівської області від 20 червня 2012 року
в частині стягнення з ВАТ
"Новороздільський завод складних
мінеральних добрив" на користь ОСОБА_3
4500 грн. моральної шкоди - скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову - позову.

В решті рішення залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання рішенням
законної сили.

Головуючий:

Судді: