ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 2-6106/12
провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2013 р. Дарницький районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді
КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі
ДЯДЕЙКО К.О.

за участю

представника позивача
ОСОБА_1;

відповідач 1
не з'явився;

відповідач 2
не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за позовом ОСОБА_2 до Київської міської
ради та Київського міського бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації прав власності на об'єкти
нерухомого майна Київської міської
державної адміністрації про визнання
права власності на нерухоме майно за
набувальною давністю

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2)
звернулась до Дарницького районного
суду м. Києва з позовом до Київської
міської ради (далі по тексту -
відповідач 1) та Київського міського
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації прав власності на об'єкти
нерухомого майна Київської міської
державної адміністрації (далі по
тексту - відповідач 2, КМБТІ) про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що нерухоме майно, зокрема
будинок АДРЕСА_1 належав на праві
власності ОСОБА_3, яка була рідною
бабусею позивача. У ІНФОРМАЦІЯ_3
померла ОСОБА_3, яка заповіла
зазначений будинок своєму сину та
батькові позивача - ОСОБА_4. Після його
смерті у ІНФОРМАЦІЯ_4 та смерті матері
позивача - ОСОБА_5 відповідні права
(право власності) на спірний будинок
оформлені не були. З 1989 року вона
(позивач) та члени її сім'ї проживають у
зазначеному будинку.

Також позивач зазначає, що в грудні 2009
року вона його газифікувала та провела
опалення по всіх кімнатах, а з 1989 року
сплачує рахунки за спожиту
електроенергію. Земельна ділянка
площею 550,56 кв.м., яка знаходилась у
користуванні її померлої бабусі,
зареєстрована в базі даних земельного
кадастру на її ім'я. Право власності на
спірний житловий будинок після смерті
бабусі та батька позивача, ні її
матір'ю, ні будь-ким в судовому порядку
не визнавалось.

Оскільки позивач добросовісно
заволоділа нерухомим майном, а саме
будинком АДРЕСА_1 і продовжує відкрито,
безперервно ним володіти на протязі
більш ніж десяти років, просить суд
визнати за нею право власності на
вказане майно за набувальною давністю.

У відбувшихся судових засіданнях
представник позивача підтримав
позовні вимоги, вважав їх
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідач 1 у судові засідання свого
представника не направив, проте
надіслав відзив на позовну заяву, в
якому заперечив проти задоволення
позовних вимог, просив відмовити у їх
задоволенні та здійснювати розгляд
справи за відсутності його
представника.

У судові засідання відповідач 2 також
свого представника не направив, хоча
про розгляд справи був повідомлений
належним чином.

Суд, вислухавши у відбувшихся судових
засіданнях пояснення представника
позивача, повно, всебічно та об'єктивно
дослідивши матеріали справи, вважає
встановленими наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до свідоцтва
про смерть серії НОМЕР_2 померла ОСОБА_3,
яка була рідною бабусею позивача.

Відповідно до заповіту, посвідченого
державним нотаріусом 16 Київської
державної нотаріальної контори
Смирновою Є.П., ОСОБА_3 заповідала
будинок АДРЕСА_1 своєму сину та
батькові позивача - ОСОБА_4.

Після смерті ОСОБА_4 у ІНФОРМАЦІЯ_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_3 від 28.10.1994 року, та смерті
матері позивача - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5
відповідні права (право власності) на
спірний будинок оформлені не були, із
заявами про відкриття спадщини
будь-які особи не зверталися, що також
підтверджується листом 16 Київської
державної нотаріальної контори №1869/01-16
від 24.07.2012 року, в якому зазначено, що
спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не
заводилась.

Відповідно до будинкової книги по
будинку АДРЕСА_1, батько позивача
ОСОБА_4 та її мати ОСОБА_5 зняті з
реєстраційного (паспортного) обліку з
даного житлового будинку 11.07.1973 року, у
зв'язку з переїздом на постійне
проживання в житловий будинок АДРЕСА_2.

12 січня 2007 року КП «Київське міське
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права на об'єкти нерухомого
майна» виготовлено технічний паспорт
на індивідуальний житловий будинок
АДРЕСА_1, який зареєстрований на ім'я
ОСОБА_3, як самочинно збудований
замість знесеного, а відповідно до
висновку експерта №9998/12-42 від 23.08.2013
року за результатами проведення
Київським науково-дослідним
інститутом судових експертиз судової
будівельно-технічної експертизи,
збудований житловий будинок,
розташований за вказаною вище адресою
відповідає державним стандартам,
будівельним нормам і правилам,
нормативним актам пожежної безпеки,
санітарному законодавству, що діяло на
момент закінчення будівництва та може
експлуатуватися за умови дотримання
відповідних технічних правил щодо
порядку його експлуатації та
технічного обслуговування.

Згідно з інформацією, наданою КП
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права на
об'єкти нерухомого майна» №28156 від
30.07.2012 року, згідно з даними Бюро жилий
будинок АДРЕСА_1 на праві власності не
зареєстрований.

Після смерті ОСОБА_3, позивачка до
теперішнього часу продовжує проживати
у спірному житловому будинку, що
підтверджується Актом органу
самоорганізації населення комітету
мікрорайону «Осокорська садиба» за №06
від 22.02.2012 року за яким, на підставі
комісійного обстеження будинку
АДРЕСА_1 підтверджено, що ОСОБА_2 з
членами своєї сім'ї (донькою ОСОБА_9
ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_2) проживають у цьому
будинку, який був збудований позивачем
у 1989 році на земельній ділянці площею
550,56 кв. метрів взамін старого, в якому
проживала покійна ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 Цивільного
кодексу України (далі по тексту - ЦК
України) особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено цим Кодексом. А частиною
другою цієї статті встановлено, що
особа, яка заявляє про давність
володіння, може приєднати до часу свого
володіння увесь час, протягом якого цим
майном володіла особа, чиїм
спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Крім того, судом встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
позивач зареєстрована в Акціонерній
компанії «Київенерго» як споживач
електроенергії з особовим рахунком
НОМЕР_4 по житловому будинку АДРЕСА_1 та
сплачує рахунки за спожиту
електроенергію з 1989 року. В грудні 2009
року позивачем газифіковано
зазначений житловий будинок та
проведено водяне опалення по всіх
кімнатах будинку і з цього часу вона
зареєстрована в Бориспільській філії
по експлуатації газового господарства
як споживач природного газу з особовим
рахунком НОМЕР_5 та сплачує рахунки за
спожитий природній газ.

Також позивач зареєстрована в
Державній податковій інспекції
Дарницького району м. Києва з 2000 року,
як платник земельного податку з
фізичних осіб за користування
земельною ділянкою, площею 0,0524 га, що
знаходиться по АДРЕСА_1 і сплачує
щорічно земельний податок, що
підтверджується відповідними
рахунками та витягом з бази даних
земельного кадастру.

За змістом ч. 4 ст. 344 ЦК України право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно, транспортні засоби,
цінні папери набувається за рішенням
суду.

Частиною 8 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України передбачено, що
правила статті 344 Цивільного кодексу
України про набувальну давність
поширюються також на випадки, коли
володіння майном почалося за три роки
до набрання чинності цим Кодексом.

Цивільний кодекс України набрав
чинності 1 січня 2004 року, у зв'язку з чим
стаття 344 цього Кодексу може
застосовуватися до правовідносин, які
виникли після 1 січня 2001 року.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
інформаційному листі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 січня 2013 року № 24-150/0/4-13 «Про
практику застосування судами
законодавства під час розгляду
цивільних справ про захист права
власності та інших речових прав» для
набуття права власності на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
перебігу строку набувальної давності
недостатньо. Умови набувальної
давності підтверджуються судовим
рішенням. Давнісний володілець повинен
довести факти добросовісності,
відкритості, безперервності і
тривалості свого володіння.

Добросовісність як одна із загальних
засад цивільного судочинства означає
фактичну чесність суб'єктів у їх
поведінці, прагнення сумлінно
захистити цивільні права та
забезпечити виконання цивільних
обов'язків. При вирішенні спорів про
набувальну давність суд має врахувати
добросовісність саме на момент
передачі позивачу майна (речі), тобто на
початковий момент, який буде
включатися в повний строк давності
володіння, визначений законом.

Оскільки при наявності всіх
встановлених судом та необхідних
підстав для застосування набувальної
давності, а також відсутності:
державної реєстрації у встановленому
законом порядку об'єктів нерухомого
майна; рішення про прийняття чи
передачу до комунальної власності
громади; будь-яких правовстановлюючих
документів, що б підтверджували чи
спростовували право власності інших
суб'єктів на об'єкт нерухомого майна, та
враховуючи викладене, з метою захисту
майнових прав позивача, яка
добросовісно заволоділа майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном понад десять
років без державної реєстрації права
власності на нього, що є фактично
законно набуте нею право на будинок
АДРЕСА_1, суд дійшов висновку про
визнання за позивачем права власності
за набувальною давністю на зазначений
житловий будинок.

Згідно зі ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені витрати.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 344 Цивільного кодексу України, стст.
88, 208, 209, 212 - 218 Цивільного
процесуального кодексу Украйни, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 (зареєстрованої за
адресою: АДРЕСА_1; індивідуальний
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право
власності на будинок АДРЕСА_1.

Стягнути солідарно з Київської міської
ради та Київського міського бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації прав власності на об'єкти
нерухомого майна Київської міської
державної адміністрації на користь
ОСОБА_2 (зареєстрованої за адресою:
АДРЕСА_1; індивідуальний
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий
збір у розмірі 435,44 грн. та 6 473,28 грн.
вартості проведення експертного
дослідження.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ:
КАЛІУШКО Ф.А.