Провадження № 6-1440/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2013 року
Солом'янський районний суд м. Києва

в складі : головуючого судді - Лазаренко
В.В.

при секретарі -
Пономарьові М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у м. Києві
Кебкал Л.Л. про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України
без вилучення паспортного документу, -

ВСТАНОВИВ:

14.10.2013 року державний виконавець ВДВС
Солом'янського РУЮ у м. Києві Кебкал Л.Л.
звернулася до суду із поданням, в якому
просить тимчасово обмежити ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України без
вилучення паспортного документу - до
виконання зобов'язань за рішенням суду.

Обґрунтовуючи подання зазначає, що на
виконанні у відділі ДВС Солом'янського
районного управління юстиції у м. Києві
знаходяться виконавчий лист по справі
№2-3266/02 виданий 02.08.2003 року Сніжнянським
міським судом Донецької області про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліментів на утримання доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від
всіх видів заробітку, але не менше 1/2
частини неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян, щомісяця, починаючи з
19.07.2002 року і до її повноліття.

Примусове виконання вказаного рішення
суду розпочато у вересні 2002 року та до
цього часу не закінчене. Станом на
01.09.2013 року заборгованість ОСОБА_2 по
виплаті аліментів становить 85542,58 грн.

Вказані обставини, на думку заявника,
свідчать про те, що боржник ухиляється
від виконання рішення суду, що
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України та в'їзд в
Україну громадян України» є підставою
для тимчасового обмеження його права
виїзду за межі України.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України,
подання державного виконавця про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб), суд розглядає негайно без
виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

З урахуванням вимог вказаної норми суд
не повідомляв сторін про час та місце
розгляду подання та вважає можливим
вирішити його у їх відсутності.

Дослідивши матеріали подання, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у
відділі ДВС Солом'янського РУЮ у м.
Києві знаходяться виконавчий по справі
№2-3266/02 виданий 02.08.2003 року Сніжнянським
міським судом Донецької області про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліментів на утримання доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від
всіх видів заробітку, але не менше 1/2
частини неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян, щомісяця, починаючи з
19.07.2002 року і до її повноліття.

На час розгляду подання рішення суду у
справі №2-3266/02 добровільно боржником не
виконується. Розмір заборгованості
ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 по сплаті
аліментів складає 85542,58 грн., що
підтверджується розрахунком доданим
до матеріалів подання.

Загальні умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку визначені
Законом України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до ст. 11 вказаного Закону,
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень неупереджено, своєчасно, повно
вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
державний виконавець має право
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до п. 2, 5 ст. 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, або громадянинові України,
який має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
у тому випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

З аналізу вказаних положень Закону
слідує, що задоволення подання
державного виконавця про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України можливе лише за умови
доведення факту ухилення боржника від
виконання зобов'язання.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду передбачені
саме за ухилення від виконання
зобов'язань, а не за наявність факту їх
невиконання. Саме по собі невиконання
боржником самостійно зобов'язань не
може свідчити про ухилення боржника
від виконання покладених на нього
рішенням обов'язків.

При цьому, під ухиленням від виконання
зобов'язань, покладених судовим
рішенням слід розуміти такі діяння (дії
чи бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею таких
обов'язків.

Так, зокрема, відповідно до ч. 6 ст. 12
Закону України «Про виконавче
провадження» боржник зобов'язаний:
утримуватися від вчинення дій, які
унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення; надавати у строк,
установлений державним виконавцем,
достовірні відомості про свої доходи
та майно, у тому числі про майно, яким
він володіє спільно з іншими особами,
про рахунки у банках чи інших
фінансових установах; своєчасно
з'являтися за викликом державного
виконавця; письмово повідомляти
державному виконавцю про майно, що
перебуває в заставі або в інших осіб, а
також про кошти та майно, належні
боржникові від інших осіб.

Як вбачається з матеріалів подання
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа у справі
№2-3266/02 розпочато у вересні 2002 року, про
що державним виконавцем винесено
відповідну постанову.

Згідно положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився
строк пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до
нього виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. Копії постанови про
відкриття виконавчого провадження
надсилаються не пізніше наступного
робочого дня стягувачу та
боржникові.

Між тим дані вимоги Закону державним
виконавцем невиконані, оскільки
матеріали подання не містять доказів
не тільки про те, що боржнику вручена
постанова про відкриття виконавчого
провадження, а й про те що вона взагалі
надсилалась боржникові.

Таким чином відсутні підстави вважати,
що боржник обізнаний про наявність
відкритого виконавчого провадження з
примусового виконання рішення
Сніжнянського міського суду Донецької
області у справі №2-3266/02. Вказане
матеріалами подання не спростовується,
а відтак не свідчить про факт ухилення
ОСОБА_2 від виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

В супереч положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
подання державного виконавця не
містить належних доказів, які
підтверджують вчинення ОСОБА_2 дій, які
унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення суду про стягнення з
нього аліментів.

Водночас статтею 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожен є вільним
залишати будь-яку країну, включно зі
своєю власною. На здійснення цих прав
не може бути встановлено жодних
обмежень, крім тих, що передбачені
законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про
громадянські і політичні права
передбачено, що кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну.

Фізична особа має право на свободу
пересування. Фізична особа, яка досягла
шістнадцяти років, має право на вільний
самостійний виїзд за межі України.
Фізична особа може бути обмежена у
здійсненні права на пересування лише у
випадках, встановлених законом (ст. 313
ЦК України).

З огляду на наведене, враховуючи, що
законних підстав для обмеження
гарантованого Конституцією України
права ОСОБА_2 на свободу пересування
під час розгляду справи не встановлено,
суд приходить до висновку, що у
задоволенні подання державного
виконавця Кебкал Л.Л. має бути
відмовлено.

Керуючись статтями 11, 32 Закону України
«Про виконавче провадження», статтею 6
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України», статтями 60, 61, 293, 377-1 ЦПК
України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у м. Києві
Кебкал Л.Л. про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України
без вилучення паспортного документу -
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи яка її оскаржує
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: