Справа № 357/8630/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2013 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Бортяна К. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №5, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 Ріїси Ільїнічни про визнання правочину недійсним, визнання права власності і стягнення грошової компенсації,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 30.05.2010 року помер його брат ОСОБА_4, спадкоємцями по закону є його дружина (відповідач у справі) та його матір ОСОБА_5, яка відмовилася від спадщини на користь позивача. Позивач у встановлений строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідач прийняла спадщину. Спадкодавець за життя і відповідач, як його дружина, не мали особистої власності, тому згідно ст. 60 СК України майно набуте ними, як подружжям в шлюбі належить їм на праві спільної сумісної власності і їх частки є рівними. До складу спадщини віднесено 1/2 частина спільного майна подружжя в тому числі і комбайни та автомобілі, які зареєстровані були на імя відповідача. Через небажання відповідача надати нотаріусу перелік спадкового майна і правоустановчі документи на нього для оформлення права на спадщину і передати належні позивачу комбайни, позивач позбавлений права належно прийняти спадщину та оформити свої спадкові права. Оскільки належні спадкодавцю на праві спільної сумісної власності з відповідачем, комбайни зняті з обліку і в подальшому відносно них вчинено договори купівлі-продажу, то згідно ст. 364 ЦК України позивач просить суд визнати правочини вчинені відносно комбайна МF-7278 2004 р.випуску недійсним, виділити його із спільного майна та відшкодувати за рахунок відповідача компенсацію частки позивача в спадковому майні в розмірі 380 374 грн. 49 коп. і судові витрати у справі.

Під час розгляду справи позивач уточнив та збільшив свої позовні вимоги, просив суд визнати правочин недійсним вчинений відносно комбайна МF 7278 2004 року випуску, визнати недійсною 1/4 частину правочину вчиненого відносно комбайна МF 7278 2001 року випуску і комбайна МF 7276 2005 р.в., визнати за позивачем право власності на комбайн МF 7278 2004 року випуску, визнати за позивачем право власності на 1/4 частину комбайна МF 7278 2001 року випуску, комбайна МF 7276 2005 р.в., стягнути з відповідача ОСОБА_2 кошти в сумі 38 374,49 грн. та відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати по справі.

Представник відповідача ОСОБА_2, згідно довіреності в справі, позов не визнав.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належно, причини неявки суду не відомі, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи №2 та матеріали спадкової справи № 2962010 до майна померлого ОСОБА_4, дослідивши матеріали даної справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що 30.05.2010 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть (а.с.7). Також, встановленим є те, що позивач по справі приходиться померлому рідним братом, а відповідач дружиною. Дані обставини підтверджуються зібраними матеріалами справи та поясненнями сторін.

В судовому засіданні встановлено, що в період шлюбу ОСОБА_4 з ОСОБА_2 за нею (відповідачем) була зареєстрована наступна сільськогосподарська техніка : комбайн зернозбиральний МF 7278, заводський №57936, 2001 року випуску, комбайн зернозбиральний МF 7278, заводський №60425, 2004 р.в. та комбайн зернозбиральний МF 7276, заводський № 61245, 2005р.в. та інші ТЗ, які не є предметом спору по даній справі (а.с.12).

В судовому засіданні встановлено, що зазначені зернозбиральні комбайни відповідачем було знято з обліку 06.10.2010 року та 21.10.2010 року поставлено їх на облік і власником на даний час вказаних комбайнів являється ОСОБА_3 (а.с.12,62).

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 та її покійний чоловік займалися підприємницькою діяльністю, надавали послуги по молотьбі зернових. Наведене підтверджується поясненнями сторін.

В судовому засіданні встановлено, що 19.10.2010 р. до Другої Білоцерківської нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 Та 26.11.2010 р. надійшла до нотаріальної контори така ж заява від позивача, як брата померлого і від ОСОБА_6, як матері спадкодавця.

Судом встановлено, що в листопаді 2010 року мати спадкодавця подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини свого покійного сина на користь іншого сина ОСОБА_1, позивача у справі.

Судом встановлено, що 17.11.2011 року було видано свідоцтво про право власності на 12 частку у праві спільної сумісної власності на зернозбиральний комбайн марки МFU-52,1998 р.в., заводський № 55379. Та 17.11.2011 р. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на 12 частки зернозбирального комбайна марки МFU-52,1998 р.в., заводський № 55379.

Встановленим є те, що 21.03.2012 року державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської нотаріальної контори було видано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (сторонам у справі,) свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель Т5, 2003 р.в. № НОМЕР_1. Наведене підтверджується матеріалами спадкової справи № 2962010 до майна померлого ОСОБА_4

В судовому засіданні встановлено, що 06.11.2012 року у справі № 2 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки майна було визнано та затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 Відповідно до якої за позивачем ОСОБА_1 визнано право власності на комбайн МF 38, 1999 р.в., а за ОСОБА_2 визнано право власності на автомобіль НОМЕР_2. Різницю вартості рухомого майна в сумі 228 483, 48 грн. сторони домовилися врахувати в подальшому при розподілі іншого майна спадкодавця ОСОБА_4 Наведене підтверджується матеріалами справи № 2 та ухвалою по даній справі про затвердження мирової угоди.

В судовому засіданні встановлено, що подружжя ОСОБА_4 в період шлюбу мали борги, які відповідач ОСОБА_2, вже після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 віддавала самостійно і дане підтверджується договором застави ТЗ від 29.04.2010р. де стоїть підпис про повернення суми 600 000 грн., розпискою гр.ОСОБА_7Хлибинського про повернення йому боргу за ОСОБА_4 в сумі 16 000 євро, розпискою про повернення боргу за ОСОБА_4 в сумі 90 000 грн. (а.с.57,59,60).

Відмовляючи в позові суд виходив з наступного.

Так, відповідно до Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ст.1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, позивач не надав суду доказів своїх позовних вимог щодо визнання правочинів недійсними, не зазначив, які саме правочини слід визнавати недійсними, підстави визнання їх недійсними, не подав належних доказів вартості майна, яке бажає отримати у власність, неаргументовано посилається на те, що до складу спадщини віднесено 1/2 частина спільного майна подружжя ОСОБА_4 в тому числі і комбайни, які зареєстровані були на імя відповідача.

На виконання вимог ч.4ст. 10, ст.137 ЦПК України суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів, крім того, суд двічі робив запити в Державну інспекцію сільського господарства, за наслідками відповіді на запит та за клопотанням позивача було залучено в справу в якості співвідповідача ОСОБА_3 Однак, позивач безпідставно зазначає, що суд повинен надавати йому правову допомогу, і надалі шукати спадкове майно, збирати докази його позовних вимог, які влаштовуватимуть позивача.

На думку суду, позивач, взагалі, не довів, що комбайни марки МF 7278 2004 року випуску, МF 7278 2001 р.в., МF 7276 2005 р.в. відносяться до переліку спадкового майна. Так, комбайни на які позивач бажає отримати право власності були придбані в період шлюбу ОСОБА_4 і ОСОБА_2, але, як зазначив сам позивач, його покійний брат з дружиною займалися підприємницькою діяльністю, були зареєстрованими, як Ф-ОП, їх діяльність - надання послуг по молотьбі зернових, частина сільськогосподарської техніки була зареєстрована за відповідачем, а частина - за її покійним чоловіком ОСОБА_4, а відповідно, до Постанови судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 02.10.2013 р. по справі за №6-79цс13 - майно фізичної особи підприємця, яке придбане та використовується в його підприємницькій діяльності з метою одержання прибутку, слід розглядати як його особисту приватну власність, відповідно до ст. 57 СК України, а не як обєкт спільної сумісної власності подружжя, який підпадає під регулювання ст.ст. 60,61 СК України. Тобто, на думку суду, є недоведеним факт віднесення спірного майна до складу спадщини.

Крім того, суд вважає, що укладаючи мирову угоду 06.11.2012 року сторони погодили всі спірні питання відносно спадкового майна, окрім поділу житлового будинку, так як дана вимога була виділена в окреме провадження. На час розгляду цивільної справи №2, 012 позивач ОСОБА_1 не включав до складу спадкового майна спірні комбайни марки МF 7278 2004 року випуску, МF 7278 2001 р.в., МF 7276 2005 р.в. і відповідач ОСОБА_2 не визнавала ці комбайни спільним майном подружжя, хоча ніколи й не заперечувала факт придбання цього майна в період шлюбу, не заперечувала факт відчуження даного майна задля повернення спільних боргів і боргів спадкодавця.

Також, суд звертає увагу на ту обставину, що на даний час власником майна на частину якого претендує позивач, є ОСОБА_3 і позивачем не доведено факт неправомірності набуття нею права власності на зазначені зернозбиральні комбайни.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведені позовні вимоги, не подано жодного доказу його вимог, не доведені обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи все наведене та керуючись ст.ст. 1216,1218 ЦК України, ст.ст.57,60СК України, ст.ст.10,59,60,88,209,212-215,360-7 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 Ріїси Ільїнічни про визнання правочину недійсним, визнання права власності і стягнення грошової компенсації - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_8