Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/44/13- ц
Провадження № 2/553/310/2013
У Х В А Л А

04.04.2013м. м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді: Юхно С.П.,

при секретарі: Тертична О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві заяву ОСОБА_1, про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що у провадженні суду перебуває цивільна справа за її позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частину майна, що є обєктом права спільної сумісної власності, а в провадженні Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ перебуває виконавче провадження, згідно якого на майно відповідача постановою державного виконавця накладено арешт та описано спірне домоволодіння та автомобіль, тому просила суд заборонити проведення дій з продажу вказаного майна.

У судове засідання позивач та її представник не зявилися, та не повідомили суд про причини неявки, хоча належним чином повідомлялися про день і час розгляду справи.

Треті особи та представник третьої особи в судовому засіданні заперечували щодо задоволення даної заяви.

Суд вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Частина 3 статті 151 ЦПК України передбачає, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 5 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Отже вказаний пункт статті ЦПК України передбачає, що суд може забезпечити позов у такий спосіб коли йде процедура продажу арештованого майна.

Частина 1 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

ОСОБА_3 передбачає, що в першу чергу звертається стягнення на грошові кошти, а разі їх недостатності на рухоме майно, а потім на нерухоме майно. Так частина 1 статті 63 вказаного Закону передбачає, що звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Згідно частини 1 статті 62 Закону реалізація арештованого майна здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Державний виконавець в судовому засіданні пояснила, що в рамках виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2, на рухоме та нерухоме майно в тому числі на речі домашнього вжитку, а також на спірні автомобіль та домогосподарство. На даний час у звязку з тим, що опис та арешт майна проводився у 2010 році, а виконавче провадження було зупинено до 05 березня 2013 року, тому поскільки якісний стан майна у звязку з часом міг змінитися їй необхідно повторно провести опис майна, але у звязку з тим, що боржник ОСОБА_2 перешкоджає вчинити ці дії, то на даний час рухоме та нерухоме майно не описане, тому арештоване майно не оцінювалося та на торги для його реалізації не виставлялося.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що йде процедура продажу спірного майна державним виконавцем, а отже відсутні підстави для зупинення продажу цього майна, тому суд визнає заяву про забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна на підставі п. 5 ст. 152 ЦПК України передчасною та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали. Оскарження даної ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_5