Провадження №2-о/761/80/2013
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 січня 2013 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзьковій О.Л.

при секретарі Подмазко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві справу за спільною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Заявники звернулись до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з 02.09.2006 р. перебувають у шлюбі від якого мають доньку -ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружнє життя не склалось, численні непорозуміння між подружжям призвели до стану, коли збереження сім'ї та спільне життя стало неможливим. Усвідомлюючи негативний вплив обстановки, яка склалася та неможливість подальшого спільного проживання сторони з жовтня 2012 року припинили шлюбні відносини проживають окремо один від одного. Вжиття будь -яких засобів щодо примирення вважають недоцільними, збереження шлюбу не відповідає як інтересам сторін так і дитини. Дитина проживає разом із матір'ю, спір щодо порядку виховання доньки відсутній. Також відсутній спір щодо поділу спільного майна. За таких обставин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять суд розірвати шлюб.

Сторони в судовому засіданні спільну заяву підтримали в повному обсязі, просили вище зазначену заяву задовольнити та розірвати шлюб між ними.

Вислухавши пояснення заявників дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що між сторонами 02.09.2006 року було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 993.

При укладанні шлюбу заявник ОСОБА_1 прізвище не змінювала.

Від шлюбу сторони мають доньку -ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва 26.03.2011 року.

Подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме участь той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей, згідно до вимог 109 СК України.

Як вбачається з договору про місце проживання дитини та про сплату аліментів на її утримання, укладеного сторонами, спільна дитина буде проживати разом із матір'ю в належній квартирі останньої за адресою: АДРЕСА_1, в свою чергу батько добровільно сплачуватиме аліменти на утримання дитини щомісячно у сумі 7 000,00 грн. (сім тисяч гривень). У разі значних інфляційних коливань чи зміні розміру доходу батька, сума може бути переглянута за окремою домовленістю. Також, батько має право регулярно (2 рази на тиждень) бачитись із дитиною, брати її у відпустку та іншим чином брати участь у її вихованні.

Умови договору укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про утримання малолітньої спільної дитини, сторони підтримали в судовому засіданні.

Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як зазначили сторони в спільній заяві, шлюбні відносини припинені з жовтня 2012 р., спільне господарство не ведеться, проживають окремо один від одного.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 зазначили, що вжиття будь -яких заходів щодо примирення та збереження сім'ї є недоцільними.

Також сторони вказали, що спору щодо місця проживання дитини, її виховання, а також спору щодо поділу спільного майна відсутні.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

Зважаючи на подану спільну заяву про розірвання шлюбу, враховуючи визнання подружжям неможливості збереження сім'ї та їх твердження щодо тієї обставини, що подальше перебування у шлюбі не відповідає як їх інтересам так і інтересам дитини, беручи до уваги домовленість про сплату аліментів та участь в утриманні та вихованні дитини, суд вважає за можливе задовольнити вимоги заявників та розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

В судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_1 при укладанні шлюбу прізвище не змінювала.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 3,10,57, 234 ЦПК України, ст. ст. 112, 113 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 993 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище "ОСОБА_1".

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили в разі пропущення вищезазначених строків або якщо його не скасовано після розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суддя