Справа № 2/489/2422/13
РІШЕННЯ

Іменем України

26 листопада 2013 року
місто
Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участю позивача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
представника третьої особи Довгої А. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа - Служба у
справах дітей Адміністрації
Ленінського району Миколаївської
міської ради про визначення місця
проживання дитини,

встановив:

В липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 мотивуючи свої
вимоги тим, що він та відповідач
перебували у зареєстрованому шлюбі з
26.04.2007. Мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
р. н. З травня 2009 року шлюбні відносини
між ними практично припинилися. З
червня 2009 року він фактично не проживав
з відповідачем, а тільки бачився з
дитиною, яка на той момент залишилася
проживати з відповідачем, допомагав
матеріально. З квітня 2010 року донька
проживала з ним та знаходилася на його
утриманні. До теперішнього часу він та
відповідач не дійшли згоди щодо місця
проживання доньки. З вересня 2012 року по
червень 2013 дитина мешкала з
відповідачем, але постійно скаржиться
на ставлення відповідача до неї, на
відсутність друзів та погані умови
проживання і харчування.

На цей час донька досягла шестирічного
віку і посилаючись на той факт, що вона
надає особисту прихильність батьку,
позивач просив суд визначти місце
проживання дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
р. н. з ним.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги, посилаючись на
обставини зазначені ним у позовній
заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з"явилася, про час і місце розгляду
справи повідомлена належним чином.
Правом дати особисті пояснення щодо
прихильності дитини, умов проживання
тощо не скористалася. В судові
засідання призначені на 01.10.2013, 30.10.2013,
не з"явилася, хоча з 31.08.2013 була
повідомлена про наявність цивільної
справи. В якості доказів поважності
причин неявки 01.10.2013 надала довідку що
дитина хворіла з 24.09.2013 по 01.10.2013. В
якості доказів поважності причин
неявки 30.10.2013 надала довідку, що дитина
хворіла з 10.10.2013 до 01.11.2013. Після того як
в судовому засіданні 30.10.2013 ухвалою
суду явку відповідача визнано
обов"язковою, про що зазначено в
судовій повістці до суду з"явилася
представник відповідача, а відповідач
так і не з"явилась.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнала, просила
відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи просила суд
прийняти рішення на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено такі обставини та
відповідні правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження
серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а. с. 8).

Позивач в своєму позові зазначив, що
він та ОСОБА_5 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 26.04.2007. Мають
доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. З
травня 2009 року шлюбні відносини між
ними практично припинилися. З червня 2009
року він фактично не проживав з
відповідачем, а тільки бачився з
дитиною, яка на той момент залишилася
проживати з відповідачем, допомагав
матеріально. З квітня 2010 року донька
проживала з ним та знаходилася на його
утриманні. До теперішнього часу він та
ОСОБА_5 не дійшли згоди щодо місця
проживання доньки. З вересня 2012 року по
червень 2013 дитина мешкала з ОСОБА_5, але
постійно скаржиться на ставлення
відповідача до неї, на відсутність
друзів та погані умови проживання і
харчування.

ОСОБА_2, 1982 р. н., зареєстрований та
проживає за адресою: АДРЕСА_2, має вищу
освіту, працює головним спеціалістом
відділу експертизи Територіального
управління у Миколаївській області
Держенергоефективності України з
20.11.2012. Відповідно до характеристики з
місця роботи (а. с. 9-10) та з місця
проживання (а. с. 11) характеризується
позитивно, трудолюбивий, чемний, не
курить, не зловживає спиртними напоями,
займається спортом. Доброзичливий,
займається вихованням доньки, утримує
сім'ю.

Згідно з Актом про обстеження умов
проживання від 30.02.2013 за № Ч-100,
складеному Службою у справах дітей
Адміністрації Центрального району
Миколаївської міської ради, проведено
обстеження умов проживання за адресою:
АДРЕСА_2. Житло розміщене на 1 поверсі
9-ти поверхового будинку, складається з
двох кімнат. Квартира з усіма
зручностями, складається з двох
окремих кімнат, ванної, туалету, кухні.
Квартира обладнана в сучасному стилі, є
всі необхідні меблі та обладнання, в
кімнатах чисто та затишно. Відсутнє
ліжко для дитини, яке батько планує
обладнати. Умови проживання дитини не
перешкоджають її нормальній
життєдіяльності та розвитку. (а. с. 16).

Позивач ОСОБА_1 працевлаштований, має
постійний дохід та може забезпечити
утримання та належний розвиток дитини
(а. с. 13, 15).

На час перебування дитини у
дошкільному навчальному закладі № 115
"Золоті зернятка" з 2010 року до початку
вересня 2012 року батько приймав активну
участь в житті дитини і дитячого
закладу (а. с. 14).

Згідно з Актом про обстеження умов
проживання від 11.10.2013 № 04.07-01-16/4132,
складеному Службою у справах дітей
Адміністрації Ленінського району
Миколаївської міської ради за вимогою
суду, проведено обстеження умов
проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1.
Житло розміщене на 1 поверсі 5-ти
поверхового будинку, складається з
трьох кімнат. Дитина має власну кімнату
з ліжком-діваном, шафою для одягу,
столом. Має багато дитячих іграшок,
книжок, фотокарток. В кімнаті світло,
затишно, тепло. На теперішній час мати з
дитиною проживають у м. Києві, де дитина
відвідує школу (а. с. 35).

За місцем реєстрації відповідач та
дитина не проживає. Належних доказів
фактичного місця проживання та
правових підстав такого проживання
відповідачем суду не надано,
допустимих доказів про створення
належних умов проживання дитини також
не надано. До суду, не зважаючи на
визнання явки обов"язковою, відповідач
так і не з"явилася. Доказів наявності
постійного доходу, який свідчив би про
можливість утримувати дитину також
відповідачем не надано.

Відповідач вказує на те, що позивач
застосвував до неї насильство,
посилаючись на постанову про відмову в
порушенні кримінальної справи та акту
СМЕ. Відповідно до постанови про
відмову в порушенні кримінальної
справи від 18.06.2010 в ході перевірки заяви
ОСОБА_7 про нанесення їй тілесних
ушкоджень, встановлено з її слів, що
вона перебуває в шлюбі з ОСОБА_1, однак
не проживає з ним протягом року. 15.06.2010 о
20 год. 00 хв. у неї з чоловіком виник
конфлікт в ході якого вона вдарила його
по обличчю, у відповідь він вдарив її
ладонею по обличчю після чого пішов.
ОСОБА_1 пояснив, що не проживає з
дружиною, а приходить до доньки ОСОБА_6,
2007 р. н. 15.06.2010 він привів доньку, після
прогулянки, однак донька не хотіла від
нього іти. ОСОБА_7 почала забирати
дитину з рук та у них виник конфлікт.
Коли вони зайшли до квартири ОСОБА_7
почала проганяти його при цьому дав
йому ляпаса по обличчу, у відповідь на
це ОСОБА_1 ладонею вдарив її по обличчу.
(а. с. 76).

Представник третьої особи вказала, що
обома сторонами створено умови для
проживання дитини, однак встановити
прихильність дитини до кожного з
батьків не можливо, оскільки дитина не
проживає за місцем реєстрації, а
проживає в м. Києві.

Статтею 160 СК України встановлено, що
місце проживання дитини, яка не
досягла десяти років, визначається за
згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла
десяти років, визначається за спільною
згодою батьків та самої дитини.

Статтею 161 СК України
встановлено, що якщо мати та батько,
які проживають окремо, не дійшли згоди
щодо того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом. Під час вирішення
спору щодо місця проживання
малолітньої дитини береться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до п. 6 Декларації прав
дитини, затвердженої Генеральною
асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особи потребує любові і
розуміння. Вона повинна, коли це
можливо, зростати під опікою і під
відповідальністю своїх батьків і в
усякому разі в атмосфері любові і
моральної і матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, окрім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлученою
зі своєю матір'ю.

Відповідно до ст. 160 СК України
думка дитини враховується батьками при
добровільному вирішенні питання щодо
визначення місця проживання дитини.

Дитина з проживала то з матір'ю, то з
батьком. Після розірвання шлюбу між
батьками, дитина залишилась проживати
разом із матір'ю, з 2010 року проживала з
батьком, внаслідок чого проживання з
батьком в квартирі, яка належить на
праві власності її бабусі та батьку є
для дитини звичним. На час розгляду
справи дитина проживає з матір'ю, однак
доказів створення належних умов для
проживання дитини, необхідного
утримання суду не надано.

Донька сторін вже досягла віку, в
якому вона не потребує щоденного
саме материнського догляду, що могло би
бути підставою для визначення місця
проживання разом із матір'ю. Відповідно
до довідки ЖЕК "Забота" разом з
позивачем зареєстрована бабуся дитини
ОСОБА_8, 1953 р. н., яка бажає, щоб дитина
проживала з ними та може допомогти
позивачу в її вихованні. (а. с. 12, 16).

Стаття 24 Конституції України та стаття
141 Сімейного кодексу України
проголошують рівність прав та
обов"язків батьків щодо дитини.

З урахуванням вищевикладеного, на
підставі наданих доказів, суд
приходить до висновку, що позов
обґрунтований, у зв'язку з чим позов
підлягає задоволенню, що відповідає
інтересам дитини.

Керуючись ст. 3, 15, 212-214 ЦПК України суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя
особа - Служба у справах дітей
Адміністрації Ленінського району
Миколаївської міської ради про
визначення місця проживання дитини
задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженки
м. Миколаєва з батьком - ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
В. В.
Кокорєв