Провадження №2/521/1003/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2013 року

місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси
в складі:

головуючого судді -
Плавича І.В.,

при секретарі -
Бабаєвій З.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради до
ОСОБА_1 про зобов'язання особи знести
самовільно встановлений гараж, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться на
розгляді цивільна справа за позовом
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради до ОСОБА_1 про
зобов'язання особи знести самовільно
встановлений гараж.

В обґрунтування власної позиції та
підстав звернення до суду сторона
позивача посилалась, що адміністрацією
було встановлено, що відповідачем
ОСОБА_1 був самочинно встановлений
гараж за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку з ігноруванням приписів про
добровільний демонтаж гаражу або
надання до адміністрації дозвільних
документів, Малиновська районна
адміністрація Одеської міської ради
звернулась в суд із даним позовом.

Представник Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради у
відкрите судове засідання не з'явилась,
але від особи надійшла заява про
підтримання заявлених вимог з
клопотанням про розгляд справи за
відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2
ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_1 у відкрите судове
засідання не з'явився, повідомлявся
судом про розгляд даної цивільної
справи, причини неявки суду не відомі,
але при розгляді справи брав участь в
судових засіданнях, заявлені вимоги не
визнавав, просив суд в задоволенні
позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи у їх
сукупності, прийнявши до уваги
обставини спору та пояснення сторін,
дослідивши представлені письмові
докази, суд приходить до висновку, що
заявлені позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі - з
наступних підстав.

Під час судового розгляду справи було
встановлено, що ОСОБА_1 було
встановлено тимчасову споруду
(металевий гараж) без дозвільних
документів за адресою: АДРЕСА_1, про що
свідчать зокрема акт КП «ЖКС
«Хмельницький» від 31 травня 2012 року,
план-схема розташування гаражу, припис
про надання правовстановлюючих
документів.

В процесі розгляді справи, не
заперечуючи проти фактів існування
гаражу та відсутності дозвільних
документів на встановлення споруди,
відповідач посилався на те, що
користується об'єктом на підставі
договору №99 від 20 жовтня 2010 року,
укладеного з КП «ЖКС «Хмельницький».

Але з подібною позицією сторони суд
погодитись не може, оскільки такий
договір не замінює собою необхідність
отримання дозвільних документів на
проведення будівельних робіт по
зведенню гаражу.

Згідно ст. 83 ч.ч.1,2 ЗК України, землі, які
належать на праві власності
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, є комунальною власністю. Разом з
тим, у комунальній власності
перебувають усі землі в межах
населених пунктів, крім земель
приватної та державної власності, а
також земельні ділянки за їх межами, на
яких розташовані об'єкти комунальної
власності.

Відповідно до ст. 376 ч.ч.1,2,7 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього. Тобто, у разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
самочинне будівництво, зобов'язана
відшкодувати витрати, пов'язані з
приведенням земельної ділянки до
попереднього стану.

Як роз'яснено в п. 5 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №6 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)», відповідно до вимог
статті 376 ЦК право на звернення до суду
з позовом про знесення або перебудову
самочинно збудованого об'єкта
нерухомості мають як органи державної
влади, так і органи місцевого
самоврядування. У випадках порушення
прав інших осіб право на звернення до
суду належить і таким особам за умови,
що вони доведуть наявність порушеного
права (стаття 391 ЦК), а також власнику
(користувачу) земельної ділянки, якщо
він заперечує проти визнання за особою,
яка здійснила самочинне будівництво на
його земельній ділянці, права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно (частина четверта
статті 376 та стаття 391 ЦК).

Розглядаючи справу суд встановив, що
спірний металевий гараж зведений без
фундаменту на земельній ділянці, яка
належить територіальній громаді міста
Одеси і не відведена для цієї мети без
дозвільних документів на виконання
будівельних робіт, що є самочинним
будівництвом.

Виходячи з викладеного, суд приходить
до висновку про обґрунтованість
заявлених вимог, у зв'язку з чим вбачає
можливим позов задовольнити.

Як наводить ст. 88 ч.ч.1,2 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено. Якщо сторону, на користь
якої ухвалено рішення, звільнено від
оплати судових витрат, з другої сторони
стягуються судові витрати на користь
осіб, що їх понесли, пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог. Якщо обидві сторони звільнені
від оплати судових витрат, вони
компенсуються за рахунок держави у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Таким чином, ураховуючи, що на підставі
ухвали суду від 24 липня 2012 року сплата
судового збору була відстрочена до
ухвалення рішення у справі, суд вважає
обґрунтованим стягнути з ОСОБА_1 на
користь держави суму неоплаченого
судового збору в розмірі 114,70 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 212,
213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради до
ОСОБА_1 про зобов'язання особи знести
самовільно встановлений гараж -
задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_1 за власні кошти
знести самочинно встановлений
металевий гараж, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
суму неоплаченого судового збору - в
розмірі 114,70 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий: