Справа № 1323/3711/12
Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/783/5867/13
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи: 37
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
Н.О.,

при секретарі Служалі А.Ю.,

за участю відповідача ОСОБА_3 і його
представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 19 червня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3 і ОСОБА_6, у якому просив суд: 1)
встановити факт його проживання з
ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
однією сім'єю протягом восьми років, а
саме - з 2000 року до дня його смерті; 2)
усунути від права на спадкування
згаданих відповідачів; 3) визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом від 08.04.2011 року на
житловий будинок АДРЕСА_1 (в подальшому
- „спірний будинок"), видане Стрийською
державною нотаріальною конторою на
ім'я відповідачів; 4) визнати недійсним
договір про розподіл спадкового майна,
укладений між відповідачами та
посвідчений Стрийською державною
нотаріальною конторою 08.04.2011 року; 5)
визнати за ним право власності на
спірний будинок в порядку спадкування
за законом після смерті його дядька
ОСОБА_7 (а.с. 2-3).

Оскаржуваним рішенням ОСОБА_5 у
задоволенні вище згаданих позовних
вимог відмовлено (а.с. 101-102) і він
оскаржив це рішення в апеляційному
порядку.

Апелянт просить рішення суду скасувати
і ухвалити нове, яким задовольнити його
позовні вимоги, покликаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, та на
порушення норм процесуального права.

Вважає, що судом не було прийнято до
уваги те, що заповіт від імені ОСОБА_7 на
користь відповідача ОСОБА_6 рішенням
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 04.02.2011 року було
визнано недійсним, а також те, що
відповідачем ОСОБА_3 06.03.2008 року подано
заяву № 597 про відмову від спадщини, яку
той не відкликав, а відтак не міг
приймати спадщину.

Стверджує, що покійний спадкодавець
ОСОБА_3 через хвороби та похилий вік був
у безпорадному стані, однак
відповідачі ухилялися від надання йому
допомоги, яку йому надавав саме він (а.с.
116-118).

Апелянт ОСОБА_5, будучи своєчасно
належним чином повідомленим про час і
місце апеляційного розгляду справи
(а.с. 137), в судове засідання не з'явився і
про причини своєї неявки суд не
повідомив, що (у відповідності до ч.2 ст.
305 ЦПК України) не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
заперечення доводів апеляційної
скарги зі сторони відповідача ОСОБА_3 і
його представника, перевіривши
матеріали справи та законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
до задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, а статтями 10 і 60
ЦПК України - що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін; сторони мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості і що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Виходячи зі змісту вище зазначених
норм, саме сторона позивача повинна
довести факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
факт перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи, а
суд при вирішенні такої справи згідно з
вимогами ст. 214 ЦПК України повинен
встановити зазначені факти.

В узагальненні судової практики
розгляду цивільних справ про
спадкування Вищий спеціалізований суд
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ звертає увагу на те,
що для постановлення рішення про
усунення від спадкування у справі
повинні бути належні та допустимі
докази, які б свідчили про те, що
спадкодавець потребував допомоги
відповідача, останній мав можливість
її надати, проте ухилявся від обов'язку
щодо її надання. При цьому ухилення
особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який її потребує,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрамованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцевю.
Тобто, ухилення пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню
судом питання, чи мав спадкоємець
матеріальну та фізичну змогу надавати
таку допомогу.

Також у згаданому узагальненні Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ звертає
увагу на те, що для задоволення
позовних вимог у справах про усунення
від права на спадкування відповідно ч.5
ст. 1224 ЦК України має значення
сукупність обставин: ухилення особи
від надання спадкодавцеві допомоги при
можливості її надання, перебування в
безпорадному стані, потреба
спадкодавця в допомозі саме цієї особи:
лише при одночасному настанні
наведених обставин і доведеності
зазначених фактів в їх сукупності
спадкоємець може бути усунений від
спадкування. При цьому та обставина, що
сторони не спілкувалися протягом
тривалого часу, не свідчить про факт
умисного ухилення від надання
допомоги.

Матеріалами цивільної справи, а також
матеріалами особової справи одинокого
громадянина, який знаходиться на
обслуговуванні у відділенні
соціального обслуговування
пенсіонерів та одиноких
непрацездатних громадян Управління
праці та соціального захисту населення
Моршинської міської ради (а.с. 56-57),
безспірно стверджується, що
спадкодавець ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, був інвалідом
третьої групи загального захворювання:
будь-які докази про те, що ОСОБА_7 був
інвалідом другої групи загального
захворювання (на що покликався позивач
(апелянт), у матеріалах справи відсутні.

Будь-які інші докази про безпорадний
стан спадкодавця, які можна було б
визнати належними і допустимими, у
матеріалах справи також відсутні.

З урахуванням вище згаданих
матеріалів, колегія суддів вважає, що
ОСОБА_7 не можна визнати особою, яка
перебувала у безпорадному стані та
потребувала допомоги саме
відповідачів по справі - його
племінників, а останніх - такими
особами, які маючи можливість надавати
таку допомогу згаданому спадкодавцю
умисно ухилялися від її надання, а тому
приходить до висновку про відсутність
правових підстав для усунення
відповідачів від права на спадкування
за законом після смерті ОСОБА_7

Як вбачається зі змісту рішення
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 16 жовтня 2007
року, 05.11.1999 року було зареєстровано
шлюб позивача ОСОБА_5 і ОСОБА_9, в ході
якого згадані особи, як подружжя,
придбали для спільного проживання
квартиру, яка у подальшому стала
предметом спору по згаданій справі (а.с.
96).

За наведених обставин колегія судді
критично оцінює доводи позовної заяви
про те, що „протягом останніх восьми
років, тобто з 2000 р. і до дня смерті
дядька, (ОСОБА_5) ... постійно проживав з
ним у його будинку", а тому також вважає
вірним висновок суду про відсутність
правових підстав для задоволення
позовної вимоги про встановлення факту
проживання позивача з померлим ОСОБА_7
протягом останніх восьми років однією
сім'єю.

Відтак, і інші позовні вимоги ОСОБА_5 до
задоволення не підлягають.

За вище наведених обставин, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дав належну оцінку всім обставинам і
доказам по справі в їх сукупності та
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому приходить до висновку про те, що
підстави для його скасування відсутні
і апеляційну скаргу на нього, яка не
спростовує висновків рішення суду,
слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1,
315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити та
залишити рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 19 червня 2013 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскарженою
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий:

Судді: