Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2013 р. . Бобровицький районний суд Чернігівської юласті в складі:

головуючого-судді Кузюри В.О.

при секретарі Ященко Л.В.

за участі:

позивача ОСОБА_1

позивача, представника позивачів ОСОБА_2

позивача ОСОБА_2 Е

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6

представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Бобровицького РВ УМВС України в Чернігівській області, Олександрівської сільської ради , Управління Державної Казначейської служби в Бобровицькому районі про захист честі і гідності, спростування недостовірної інформації і компенсацію моральної шкоди , завданої посадовими особами органів самоврядування і державних організацій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом в якому просять встановити , що протиправно внесена до постанов від 15.02.2010 року , 26.08.2010 року і 21.03.2010 року Бобровицьким РВ УМВС України в Чернігівській області неправдива , неперевірена і не підтверджена інформація з відібраних не по суті пояснень у гр. ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 і ОСОБА_13, а також в пояснення голови Олександрійської сільської ради Бобровицького |району ОСОБА_7 від 28.05.2009 року, стягнути з Бобровицького РВ УМВС України та Олександрівської сільської ради моральну шкоду, а також судові витрати на користь держави.

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що відповідачі в ході дослідчої перевірки по заявам, поданим позивачами поширили щодо позивачів інформацію, яка є негативною за своїм змістом та не відповідає дійсності

З цією неправдивою, неперевіреною інформацією поширеною Бровицьким РВ УМВС України, викладеною в трьох постановах знайомилися співробітники прокуратури Бобровицького району та

Чернігівської області, Бобровицького районного суду, апеляційного суду Чернігівської області, Печерського районного суду м. Києва та апеляційного м. Києва.

Відповідачі діяли не на підставі, не в межах та не у спосіб , визначений Конституцією України , законами України , вказавши тричі неправдиву , неперевірену і не підтверджену нічим інформацію з відібраних не по суті повідомлення позивачів .

Поширення неправдивої інформації в постановах Бобровицького РВ УМВС і письмових поясненнях завдало позивачам та продовжує завдавати моральну шкоду , принижує їх честь та гідність.

В судовому засіданні позивачі вимоги підтримали повністю, просять їх задовольнити.

Відповідачі Бобровицький РВ УМВС України в Чернігівській області,

Олександрівська сільська рада, управління Державної Казначейської служби в Бобровицькому районі вимоги не визнали , про що надали письмові заперечення та усні пояснення.

Заслухавши позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8, які давали показання в якості свідків , представників відповідачів, свідків ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи , матеріали , що містяться в відмовник матеріалах, цивільних справах , які витребувані за клопотанням позивачів, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа , особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та ( або) членів її сім»ї недостовірної інформації, має право на відповідь , а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до ст. 32 Конституції України недостовірною є інформація неправдива, та , що не відповідає дійсності, тобто повідомлення про факти , події, яких насправді не було.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку;

викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах,

а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, спільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право надати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначати характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх справедливості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України не є

предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 зазначили , що в силу своїх професійних обов»язків ними проводилися перевірки заяв, які надходили від позивачів. В ході перевірок допитувалися свідки , які давали пояснення з приводу поданих заяв. Всі ці пояснення працівники Бобровицького РВ УМВС України фіксували зі слів свідків , потім оголошували зміст зафіксованого і своїми підписами свідки стверджували правильність викладених ними пояснень. Зауважень щодо неправильності викладеного не поступало. При відібранні пояснень тиску на свідків не чинили.

Свідки ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_13 , ОСОБА_7 в своїх показаннях суду підтвердили , що дійсно працівники міліції всі пояснення відбирали в них особисто, все зафіксоване ними відповідає дійсності ,а саме зазначене , так як пояснювали свідки і записано письмово правильно . Ніхто тиск на них при цьому не здійснював, пояснення давали добровільно.

При цьому суд вважає за необхідне відмітити , що свідки на уточнюючі запитання позивача, представника позивачів ОСОБА_2 і досить не погано роз»яснювали зміст наданих ними в 2010 році пояснень.

Отже працівниками міліції в силу виконання своїх посадових обов»язків були лише зафіксовані покази зі слів інших осіб , які висловлювали свої думки , з приводу взаємовідносин позивачів та їх родичів з якими в них виник спір щодо майна , давали оцінку їх діям ,

вловлюванням, зафіксована інформація відповідає дійсним показам свідків, працівники міліції жодним чином не поширювали отриману в ході перевірки заяв інформацію, так як не розміщували її в засобах масової інформації, в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку , не викладали її в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі, не вивішували в громадських місцях плакати , гасла, інші твори, а також не розповсюджували серед людей листівок, зафіксовані пояснення не є фактичними твердженнями , отже в судовому засіданні не було здобуто доказів на підтвердження порушення прав позивачів з боку Бобровицького РВ УМВС України , Олександрівської сільської ради та з боку управління Державної Казначейської служби в Бобровицькому районі.

Крім того суд вважає за необхідне звернути увагу , що позивачі зверталися до Печерського районного суду м. Києва з аналогічним позовом в якому відповідачами були свідки ОСОБА_14, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, МВС України . В своєму позові позивачі посилалися на ті ж пояснення дані цими особами , на постанови на які посилаються і на даний час від 15.02.2010 року , 21.03.2010 року , на ті ж пояснення голови сільради.

Печерським районним судом 22.07.2011 року прийняте рішення , в якому зазначено , що всі покази осіб не містять фактичних даних, а лише оцінюючі судження, думки, переконання , критичну оцінку певних фактів і

недоліків вираженням суб»єктивної думки , тобто відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту.

Керуючись ст. 213-215,218 ЦПК України , Законом України «Про інформацію» , ст. 277 ЦК України , ст.34 Конституції України , суд , -

ВИРІ Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Бобровицького РВ УМВС України в Чернігівській області, Олександрівської сільської ради , Управління Державної Казначейської служби в Бобровицькому районі про захист честі і гідності, спростування недостовірної інформації і компенсацію моральної шкоди , завданої посадовими особами органів самоврядування і державних організацій.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області протягом десяти днів з моменту проголошення через Бобровицький районний суд, а особами , які приймали участь в розгляді, проте не були присутні при оголошенні рішення з часу отримання копії рішення.

Суддя: