Справа № 2-7427/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2013 року Соломянський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.,

при секретарі: Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2
про стягнення боргу за договором
позики у розмірі 800 000 грн., штрафних
санкцій у розмірі 40 000 грн. та судового
збору.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначав, що відповідач 06 лютого 2013
року уклала з ним договір позики, за
яким взяла у борг 800 000 грн. Відповідач
зобов'язання по поверненню грошей не
виконує.

Оскільки відповідач кошти не повертає,
позивач змушений звернутися з позовом
про дострокове повернення позики та
стягнення штрафних санкцій до суду.

Представник позивача подав до суду
заяву про розгляд справи за його
відсутності, просив позов
задовольнити.

Представник відповідача подав до суду
заяву про розгляд справи за його
відсутності та визнання позову.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню з
таких підстав.

Судом встановлено, що 06 люютого 2013 року
між сторонами було укладено
нотаріально посвідчений договір
позики (а.с.а.с. 16-17), відповідно до якої
відповідач взяла у позику у позивача
грошові кошти у сумі 800 000 грн. на строк
до 06 лютого 2014 року.

Пунктом 4 договору передбачено право
ОСОБА_1 вимагати погашення боргу раніше
зазначеного строку, якщо позичальник
ОСОБА_2 порушуватиме умови пункту 5
цього договору. Позикодавець вправі
стягнути штраф у розмірі 5% з суми
залишку заборгованості за кожен
прострочений місяць та вимагати
дострокового повернення позики.

Пунктом 5 договору передбачено порядок
повернення позики частинами в термін
до 10 числа кожного місяця.

Як вбачається з пункту 1 договору
підписання цього договору сторонами та
його нотаріальне посвідчення
підтверджує факт одержання
позичальником грошових коштів.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики
укладається у письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо
договором позики встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Згідно з ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Представник відповідача визнав позов у
повному обсязі, не заперечував проти
наявності боргу, його суми.

Враховуючи викладене, суд вважає, що з
відповідача на користь позивача
потрібно стягнути суму боргу у розмірі
800 000 грн.

Крім того, з відповідача на користь
позивача потрібно стягнути штраф у
розмірі 40 000 грн.

Таким чином, позов підлягає
задоволенню, з відповідача на користь
позивача потрібно стягнути суму боргу
у розмірі 840 000 грн. (800 000 грн. + 40 000 грн.).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
потрібно стягнути судовий збір у
розмірі 3 441 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 27, 31, 60, 88, 209, 213,
215, 224 ЦПК України, ст.ст. 611, 625, 628, 1046-1050 ЦК
України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу у розмірі 840 000 (вісімсот
сорок тисяч) грн. 00 коп. та 3 441 (три
тисячі чотириста сорок одну) грн. 00 коп.
судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Л.І. Кізюн