Справа № 755/3435/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2013 р. року
Дніпровський районний суд м. Києва в
складі

головуючої судді
Вернидубова Я.І.

при секретарі Базюнь
Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої злочином,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої смертю фізичної особи,
посилаючись на те, що 17 червня 2004 року 0
17 год.20 хв. в м. Києві на перехресті вул.
Бучми - Серафімовича відповідач,
керуючи технічно справним автомобілем
«Маз-53603», допустив порушення вимог
Правил дорожнього руху, внаслідок чого
здійснив наїзд на пішохода-школяра
ОСОБА_3, в результаті ДТП від отриманих
травм дитина позивача загинула з вини
відповідача.

Тому просив суд стягнути з відповідача
моральну шкоду в сумі 800 000 грн., та
матеріальну шкоду в розмірі 100938 грн. В
судовому засіданні позивач зменшив
свої позовні вимоги та просив суд
стягнути з відповідача 43977,7 грн.
відшкодування матеріальної шкоди та
400000 відшкодування моральної шкоди.

Відповідач та представник відповідача
заперечували проти задоволення позову
в повному обсязі з підстав, зазначених
в письмових поясненнях.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, приходить
до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів
справи, 17.04.2004 року в м. Києві на
перехресті вул. Бучми - Серафімовича
відповідач, керуючи технічно справним
автомобілем «Маз-53603», допустив
порушення вимог Правил дорожнього
руху, внаслідок чого здійснив наїзд на
пішохода-школяра ОСОБА_3, який від
отриманих травм загинув.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1
та ОСОБА_4 є батьками померлого ОСОБА_3
(а.с.3).

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва 12.01.2011 року кримінальну
справу за обвинуваченням ОСОБА_2 в
скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286
КК України, було закрито на підставі п.
«б» ст.1 Закону України «Про амністію»
від 19 квітня 2007 року та звільнено
ОСОБА_2 від кримінальної
відповідальності.

Позивачем постанову Дніпровського
районного суду м. Києва було оскаржено
до Апеляційного суду м. Києва та до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, де постанову Дніпровського
районного суду м. Києва від 12.01.2011 р. та
ухвалу Апеляційного суду м. Києва 11.04.2011
р. - залишено без змін, а касаційну
скаргу - без задоволення (а.с.23-25).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст.22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права має право на їх
відшкодування. Збитками є втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Відповідно до ст. 1201 Цивільного Кодексу
України особа, яка завдала шкоди смертю
потерпілого, зобов'язана відшкодувати
особі, яка зробила необхідні витрати на
поховання та на спорудження
надгробного пам'ятника, ці витрати.

З матеріалів справи вбачається, що
підтвердженням витрат на створення,
виготовлення та встановлення
портретного барельєфу на суму 39425 грн. є
лише кошторисно-фінансовий розрахунок
від 18.02.2008 р. Київського
творчо-виробничого комбінату, що не є
платіжним документом. Інші платіжні
документи, а саме накладна від 20.07.2005 р.
та квитанція до неї на виготовлення
фрагментів надмогильного пам'ятника
на суму 2454 грн., накладна від 04.02.2008 р. на
виготовлення надмогильних плит на суму
1290 грн., рахунки-квітанції №001650 та №001188
від 19.06.2004 року та рахунок-замовлення
№13545 від 18.06.2004 року, підтверджуючі
витрати, пов'язані з похоронами на суму
808,70 грн., виписані не на позивача, а на
інших родичів загиблої дитини, тому суд
позбавлений можливості зробити
висновок, що саме позивач є тією особою,
яка зробила дані витрати.

Представником відповідача заявлено
клопотання про залучення до справи в
якості належного відповідача ТОВ
«Слов'янка», з яким на час скоєння
злочину відповідач перебував у
трудових відносинах. На підтвердження
даної обставини суду надано копію
трудової книжки (а.с. 66) із записом, що
відповідач 20.05.2004 року зарахований на
посаду водія до ТОВ «Слов'янка», однак
даний запис не затверджено печаткою
підприємства та взагалі відсутній
запис про звільнення, не зважаючи на те,
що наступний запис про прийняття на
роботу у транспортний відділ ТОВ
«Телесистеми України», що позбавляє
суд можливості зробити висновок про
наявність 17.06.2004 року трудових відносин
між відповідачем та ТОВ «Слов'янка».
Посилання представника відповідача на
постанову Дніпровського районного
суду м. Києва від 12.01.2011 року (а.с.12), а
саме на третій абзац регулятивної
частини: «речовий доказ по справі -
автомобіль «МАЗ-53603» державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 - залишити у
володінні ООО «Славянка»» не може бути
прийнятий судом як доказ перебування
відповідача у трудових відносинах з
ТОВ «Слов'янка», оскільки назви даних
підприємств не співпадають. Крім того,
в судовому засіданні представник
позивача повідомив, що ТОВ «Слов'янка»
ліквідовано, що не заперечувалось
відповідачем та його представником.

Згідно із ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав, яка полягає у душевних
стражданнях в зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України
моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам, дітям, а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю.

Згідно із ст. 3 Конституції України
людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканість і безпека
визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю.

Моральна шкода - це негативні наслідки
( втрати ) немайнового характеру, що
виникли в результаті душевних
страждань, яких фізична особа зазнала
у зв'язку з посяганням на її права та
інтереси.

В зв»язку із смертю єдиного сина
позивачу були нанесені тяжкі душевні
страждання, з 2004 року по даний час він
не має змоги жити повноцінним життям,
спілкуватися з рідними, друзями,
працювати, крім того великі моральні
страждання викликані довготривалим
розслідуванням кримінальної справи,
багато сил та енергії позивачем було
потрачено на встановлення істини по
справі. Судом враховано, що з 2004 року по
теперішній час відповідач не вчинив
жодних спроб полегшити моральні
страждання позивача та членів його
сім'ї, висловити співчуття, вибачення.
Дані обставини викликали також і
фізичні страждання, оскільки позивач
не спроможний виконувати рекомендації
лікарів щодо уникнення психоемоційних
перевантажень, не може оговтатись від
пережитого, відновити нормальний ритм
життя, постійно переживає смерть сина.

Враховуючи характер та обсяг
душевних страждань позивача, яких він
зазнав в зв'язку зі смертю свого сина та
враховуючи великий психологічний
стрес, час та зусилля для відновлення
душевної рівноваги, що порушило його
звичайний спосіб життя, та, з іншого
боку, матеріальне становище
відповідача, суд вважає за можливе
стягнути з відповідача відшкодування
спричиненої позивачу моральної шкоди у
розмірі 350 000 грн.

Як передбачено ч. 3 ст. 88 ЦПК
України, якщо позивача, на користь
якого ухвалено рішення, звільнено від
сплати судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної частини
вимог.

Згідно із п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України
«Про судовий збір» ставка судового
збору за подання до суду позовної заяви
немайнового характеру становить 0,1
розміру мінімальної заробітної плати,
яка була встановлена на початок
поточного року.

Згідно із ч.1 ст.13 Закону України « Про
державний бюджет України на 2012 рік» з 01
січня 2012 року мінімальна заробітна
плата установлена у місячному розмірі
1073 гривні.

Отже, з відповідача підлягає
стягненню на користь держави судовий
збір у розмірі 107,3 грн.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.
10, 58, 60, 88, 131, 208, 209, 212- 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої злочином -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на
відшкодування моральної шкоди 350000 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 107,3 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня оголошення
рішення суду в судовому засіданні, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні в судовому засіданні
під час проголошення рішення - протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя