НАХІМОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
Справа № 765/3913/13-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
11 грудня 2013 року Нахімовський районний
суд м. Севастополя в складі:
головуючого судді:          – ОСОБА_1,
при секретарі:                    -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Севастополі цивільну
справу за позовом Державного
підприємства «Садовод» міста
Севастополя до ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
Державне підприємство «Садовод» міста
Севастополя (далі – ДП «Сдовод»)
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3,
в якому просить суд визнати
відповідача таким, що втратив право
користування житловою площею у кімнаті
№ 41 в будинку № 70 гуртожиток по вул.
Севастопольська в с. Верхньосадове м.
Вимоги позову мотивовані тим, що на
балансі ДП «Садовод» знаходиться
гуртожиток, розташований за адресою:
вул. Севастопольська, 70, с.
Верхньосадове, м. Севастополь, та який
перебуває у державній власності. У
кімнаті № 41 даного гуртожитку
зареєстрований відповідач. Однак
більше трьох років відповідач в
кімнаті №41 не проживає, плату за
проживання та комунальні послуги не
здійснює, будь-яких дій щодо збереження
за ним права користування житловою
площею не приймає, свої особисті речі в
кімнаті не тримає, у зв’язку з чим
втратив право на користування житловим
приміщенням гуртожитку.
В судовому засіданні представник
позивача вимоги позову підтримав,
просив суд їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не
з’явився, про час і місце проведення
судового засідання повідомлявся
належним чином відповідно до вимог ст.76
Цивільного процесуального кодексу
України, причину неявки суду не
Зі згоди представника позивача,
відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного
процесуального кодексу України,
визнаючи наявні матеріали про права і
взаємостосунки сторін достатніми, суд
знаходить можливим розглянути справу у
відсутності відповідача та ухвалити
рішення, при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст.224
Цивільного процесуального кодексу
України.

Вислухавши пояснення представника
позивача, свідків, дослідивши письмові
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані та підлягають
задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що гуртожиток по
вул. Севастопольська, буд. 70, в с.
Верхньосадове, м. Севастополя
(інвентарний №747) переданий на баланс
та знаходиться у повному
господарському веденні ДП «Садовод» м.
Севастополя з 1973 року, що
підтверджується копією довідки,
виданої ДП «Садовод» за вих. № 71 від
11.06.2013 року, яка міститься у матеріалах
справи.

Відповідач ОСОБА_3, зареєстрований за
адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, гуртожиток,
кімната № 41, що також підтверджується
копією картки прописки, наданої
позивачем до матеріалів справи.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 Житлового
кодексу України, при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців,
якщо наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад
шість місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст.72 Житлового кодексу
України, визнання особи, такою що
втратила право на користування житлом
у випадку відсутності цієї особи більш
встановленого строку, провадиться у
судовому порядку.

Судом встановлено, що відповідач не
проживає на вказаній житловій площі
без поважних причин більше п`яти років,
спроб вселення не робив, претензій на
спірне житло не пред'являв і не
пред'являє, витрат по його утриманню не
несе, яких-небудь особистих речей у
кімнаті не тримає, вказані обставини
підтверджуються наявними у справі
доказами, в тому числі актом обстеження
кімнати від 07.06.2013 р., а також
поясненнями допитаних у судовому
засіданні свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, у
зв'язку з чим, суд робить висновок про
те, що відповідач втратив право
користування житловою площею за
вищевказаною адресою.

Оскільки спеціальним законом окремо не
передбачений порядок визнання осіб, що
проживають у гуртожитку, такими що
втратили право на користування житлом,
суд застосовує ст.8 Цивільного
процесуального Кодексу України,
відповідно до якої, якщо спірні
відносини не врегульовані законом, суд
застосовує закон, що регулює подібні за
змістом відносини (аналогія закону), а
за відсутності такого – суд виходить
із загальних засад законодавства
(аналогія права). У зв’язку з чим
позовні вимоги підлягають задоволенню
на підставі ст.ст.71,72 Житлового Кодексу
України.

Відповідно до ст.88 Цивільного
процесуального кодексу України з
відповідачів на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати,
пов’язані зі сплатою судового збору в
сумі 107,30 грн., сплачені позивачем при
зверненні з позовом до суду, оскільки є
їх документальне підтвердження.

На підставі ст.ст. 71, 72 Житлового
кодексу України, керуючись ст.ст. 8, 10, 11,
60, 88, 209, 212– 215, 218, 224-226 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням –
кімнатою № 41 в будинку № 70 гуртожиток
по вул. Севастопольська в селі
Верхньосадове в м. Севастополі.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_3 на
користь позивача Державного
підприємства «Садовод» міста
Севастополя судовій збір в сумі 114
гривень 70 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідачів, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в Апеляційний суд м. Севастополя через
суд першої інстанції шляхом подачі
протягом 10 днів з моменту оголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя

І.А.Пекарініна