МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
________________________________________________________________________
__________________________________________
Справа № 521/8956/13ц
Номер провадження №2/521/4959/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2013 року
м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого - судді Жуган Л.В.,

при секретарі - Ткаченко Б.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист прав
споживача, відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, та за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист
прав споживача, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м.
Одеси 04.06.2013 року звернувся ОСОБА_2 із
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист
прав споживача, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
зазначаючи, що його дружина ОСОБА_5 у
квітні 2011 року звернулась до селищної
ради с. Мирне, Біляївського району,
Одеської області, із заявою про надання
їй безоплатно у власність земельної
ділянки площею 0,12 га, також ОСОБА_5 у
квітні 2011 року звернулась до
Біляївської районної державної
адміністрації Одеської міської ради з
заявою про отримання дозволу на
розробку проекту землеустрою
земельної ділянки площею 0,12 га для
ведення індивідуального садівництва
із земель запасу, розташованих за
межами с. Мирне, на території селищної
ради с. Мирне, Біляївського району,
Одеської області.

За складання проекту землеустрою
ОСОБА_5 сплатила 2500 грн. фізичній особі
підприємцю ОСОБА_4, який є виконавцем
робіт із землеустрою ділянки.
Відповідач ОСОБА_3 є технічним
директором ТОВ «Інтер-Нафта» та
займається затвердженням проектної
документації із землеустрою ділянки,
що мала належати його дружині ОСОБА_5

У зв'язку із тим, що протягом тривалого
строку з моменту оплати робіт з
землеустрою, ОСОБА_5 відповідної
проектної документації не отримала,
позивач звернувся за роз'ясненнями до
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які повідомили йому,
що робота ще не закінчена.

Позивач ОСОБА_2 вважає, що така
поведінка відповідачів є протиправною,
порушує його права та права його
дружини ОСОБА_5 Крім того, позивач
вказує, що оплачена ОСОБА_5 відповідачу
ОСОБА_4 вартість робіт із землеустрою у
розмірі 2500 грн. значно перевищує
встановлену Законом України «Про
захист конституційних прав громадян на
землю» розмір вартість робіт із
землеустрою, який не може перевищувати
дев'яти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Посилаючись на вищевикладені
обґрунтування, позивач за уточненими
вимогами про захист прав споживача,
просив суд: зобов'язати ОСОБА_4 виконати
свої зобов'язання в натурі, надати йому
копію затвердженого проекту
землеустрою, який виконав відповідач
ОСОБА_4, повну технічну документацію із
землеустрою ділянки згідно до вимог
чинного законодавства України, а також
обмінний файл, за місцем оплати
продукції із землеустрою ділянки в с.
Мирне Біляївського району Одеської
області, чи в м. Одесі; стягнути
компенсацію заподіяної моральної
шкоди з ОСОБА_3 у розмірі 2000 грн., та з
ОСОБА_4 у розмірі 10000 грн.; стягнути з
відповідача ОСОБА_4 на його користь 2347
грн. заподіяної матеріальної шкоди, яка
становить фактичну різницю між
фактичною сплатою робіт із землеустрою
2500 грн. та максимальною вартістю робіт
із землеустрою ділянки в розмірі 153
грн., встановленою законом; стягнути з
відповідача ОСОБА_4 витрати на поштове
листування та розпечатану
документацію щодо цієї справи у
розмірі 212 грн.

В процесі розгляду справи позивач
ОСОБА_2 подав до суду власноручну
письмову заяву від 02.10.2013 року, згідно
якої просив суд не розглядати заявлені
ним позовні вимоги щодо зобов'язання
відповідача ОСОБА_4 надати копію
затвердженого проекту землеустрою, та
повну технічну документацію із
землеустрою ділянки згідно до вимог
чинного законодавства України, а також
обмінний файл, у зв'язку із тим, що
зазначена документація вже була ним
отримана.

До спільного розгляду із даним позовом
було прийнято позов третьої особи із
самостійними вимогами ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист прав
споживача, відшкодування матеріальної
та моральної шкоди.

Посилаючись на тіж самі обгрунтування,
що зазначені в позові ОСОБА_2, ОСОБА_5
просила суд: зобов'язати ОСОБА_4
виконати свої зобов'язання в натурі,
надати їй копію затвердженого проекту
землеустрою, який виконав відповідач
ОСОБА_4, повну технічну документацію із
землеустрою ділянки згідно до вимог
чинного законодавства України, а також
обмінний файл, за місцем оплати
продукції із землеустрою ділянки в с.
Мирне Біляївського району Одеської
області, чи в м. Одесі; стягнути
компенсацію заподіяної моральної
шкоди з ОСОБА_3 у розмірі 2000 грн., та з
ОСОБА_4 у розмірі 17000 грн.; стягнути з
відповідача ОСОБА_4 на її користь, чи на
користь її чоловіка ОСОБА_2 2347 грн.
заподіяної матеріальної шкоди, яка
становить фактичну різницю між
фактичною сплатою робіт із землеустрою
2500 грн. та максимальною вартістю робіт
із землеустрою ділянки в розмірі 153
грн., встановленою законом.

В процесі розгляду справи позивач
ОСОБА_5 подала до суду власноручну
письмову заяву від 02.10.2013 року, згідно
якої просила суд не розглядати
заявлені нею позовні вимоги в частині
зобов'язання відповідача ОСОБА_4 надати
копію затвердженого проекту
землеустрою, та повну технічну
документацію із землеустрою ділянки
згідно до вимог чинного законодавства
України, а також обмінний файл, у
зв'язку із тим, що зазначена
документація вже була нею отримана.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні
підтримав свої позовні вимоги в
частині стягнення з відповідачів
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, просив суд їх
задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_5 в судовому засіданні також
підтримала свої позовні вимоги в
частині стягнення на її користь з
відповідачів відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
просила суд їх задовольнити в повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не
визнав, обґрунтовуючи свої заперечення
тим, що між ним та ОСОБА_5 в усній формі
було укладено договір на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність, умови
договору та оплата за надання послуг
були прийняті замовником договору
ОСОБА_5 Відповідач зазначив, що
вартість розробки проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність ОСОБА_5 обґрунтована
«Розмірами оплати
земельно-кадастрових робіт та послуг»,
затвердженими Наказом Державного
комітету України по земельних
ресурсах, Міністерством Фінансів
України, Міністерством Економіки
України № 97/298/124 від 15.06.2001 року, а Закон
України «Про захист конституційних
прав громадян на землю», яким
визначений розмір вартості робіт із
землеустрою у розмірі п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, до виконаних ОСОБА_4 робіт не
може бути застосований.

Представник відповідача ОСОБА_3 за
ордером та витягом з угоди про надання
правової допомоги - ОСОБА_6 в судовому
засіданні позови ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не
визнала, просила в задоволенні позову
відмовити, посилаючись на те, що між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ОСОБА_5 ніколи не
існувало ніяких зобов'язань щодо
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
відповідач ніколи не брав на себе
обов'язок з надання позивачам послуг з
оформлення технічної або будь-якої
іншої документації на земельну
ділянку.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
судового процесу, надавши оцінку
поданим доказам, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_2 та позовні вимоги ОСОБА_5
не підлягають задоволенню, з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що у
квітні 2011 року ОСОБА_5 звернулась до
Біляївської районної державної
адміністрації Одеської області із
заявою про надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою для
ведення індивідуального садівництва
на території Мирненської сільської
ради Біляївського району Одеської
області.

Розпорядженням Біляївської районної
державної адміністрації Одеської
області №364/2011 від 22.04.2011 року було
надано дозвіл ОСОБА_5 на розробку
проекту землеустрою щодо передачі у
власність земельної ділянки із земель
сільськогосподарського призначення,
що не надані у власність або
користування і перебувають у запасі
для ведення індивідуального
садівництва на території Мирненської
сільської ради, Біляївського району,
Одеської області. Було рекомендовано
замовити проект землеустрою в
організації, яка має відповідну
ліцензію.

Згідно додатку до розпорядження
Біляївської райдержадміністрації
№364/2011 від 22.04.2011 року ОСОБА_5 була
відведена земельна ділянка площею 0,0600
га для ведення індивідуального
садівництва на території Мирненської
сільської ради, Біляївського району,
Одеської області (за межами населеного
пункту).

З досліджених фактичних обставин
справи судом встановлено, що між ОСОБА_5
та ФОП ОСОБА_4 було укладено усний
договір на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність, за умовами якого
ОСОБА_5 сплатила фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_4 2500 грн. в
рахунок оплати вартості робіт по
розробці проекту, що підтверджується
квитанцією до прибуткового касового
ордеру №153 від 13.04.2011 року.

Відповідно до розпорядження
Біляївської районної державної
адміністрації Одеської області №373 від
29.05.2012 року та витягу з додатку до
розпорядження було затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ОСОБА_5 у власність для ведення
індивідуального садівництва в масиві
«Зарічний 1» на території Мирненської
сільської ради, Біляївського району,
Одеської області (за межами населеного
пункту), та було передано у власність
ОСОБА_5 для ведення індивідуального
садівництва земельну ділянку площею
0,0600 га за №33 в масиві «Зарічний 1» на
території Мирненської сільської ради,
Біляївського району, Одеської області
(за межами населеного пункту).

Згідно розписки від 22.08.2013 року
вбачається, що ОСОБА_5 отримала проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для ведення
індивідуального садівництва земельну
ділянку площею 0,0600 га за №33 в масиві
«Зарічний 1» на території Мирненської
сільської ради, Біляївського району,
Одеської області (за межами населеного
пункту), який був складений фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4

Статтею 22 Закону України «Про
землеустрій» визначено, що землеустрій
здійснюється на підставі: рішень
органів виконавчої влади та органів
місцевого самоврядування щодо
проведення робіт із землеустрою;
укладених договорів між юридичними чи
фізичними особами (землевласниками і
землекористувачами) та розробниками
документації із землеустрою; судових
рішень.

Згідно до ст. 26 Закону України «Про
землеустрій» замовниками документації
із землеустрою можуть бути органи
державної влади, Рада міністрів
Автономної Республіки Крим, органи
місцевого самоврядування,
землевласники і землекористувачі.
Розробниками документації із
землеустрою є: юридичні особи, що
володіють необхідним технічним і
технологічним забезпеченням та у
складі яких працює за основним місцем
роботи не менше двох сертифікованих
інженерів-землевпорядників, які є
відповідальними за якість робіт із
землеустрою; фізичні особи -
підприємці, які володіють необхідним
технічним і технологічним
забезпеченням та є сертифікованими
інженерами-землевпорядниками,
відповідальними за якість робіт із
землеустрою. Взаємовідносини
замовників і розробників документації
із землеустрою регулюються
законодавством України і договором.

Судом встановлено, що дані спірні
правовідносини виникли між
землекористувачем, замовником
документації із землеустрою -
позивачем ОСОБА_5, та розробником
документації із землеустрою -
відповідачем ОСОБА_4, з приводу
вартості складання проекту
землеустрою.

За п.п. «а,г» ч. 1 ст. 27 Закону України
«Про землеустрій» замовники
документації із землеустрою мають
право доручати розробникам виконання
робіт із землеустрою; визначати за
погодженням із розробником
документації із землеустрою вартість
робіт із землеустрою і порядок їх
оплати.

Частиною 2 ст. 27 Закону України «Про
землеустрій» передбачено, що замовники
документації із землеустрою за рахунок
власних коштів мають право на вибір
розробника та укладення з ним договору,
якщо інше не передбачено
законодавством України.

Таким чином, законом передбачено право
замовника документації з землеустрою
на вільний вибір розробника
землеустрою, погодженням із
розробником документації із
землеустрою вартості робіт із
землеустрою тощо.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_5, сплативши на користь ОСОБА_4 2500
грн., фактично вільно обрала його
особисто в якості розробника проекту
землеустрою та погодилась із вартістю
робіт по землеустрою.

Згідно наданого відповідачем ОСОБА_4
кошторису на виконання робіт, вартість
роботи з розробки проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
ОСОБА_5 у загальному розмірі становить
2500 грн., який складається із:
землевпорядних робіт з оформлення
документів на право власності на землю
0,06 га - 1024,33 грн.; установлення
(відновлення) меж землеволодіння 3 км.
(категорія -І) - 321,24 грн.; визначення
координат (GPS спостережень) - 642,87 грн.;
складання, викреслювання кадастрових
планів меж земельних ділянок (М 1:500) -
142,57 грн.; складання технічного завдання
- 17,00 грн.; уведення
земельно-кадастрової інформації на
магнітні носії - 17,00 грн.; витрати на
відрядження - 313,24 грн.; договірний
коефіцієнт 1,008776.

Вказаний розрахунок вартості робіт з
розробки проекту землеустрою був
складений відповідно до «Розмірів
оплати земельно-кадастрових робіт та
послуг», затверджених Наказом
Державного комітету України по
земельних ресурсах, Міністерством
Фінансів України, Міністерством
Економіки України № 97/298/124 від 15.06.2001
року.

Відповідно до п. 6 використання
розмірів оплати земельно-кадастрових
робіт та послуг не виключає
застосування недержавними
підприємствами та організаціями, за
домовленістю сторін, договірних
розцінок на виготовлення проектної та
вишукувальної продукції та надання
послуг.

З урахуванням цього, суд вважає, що
посилання позивача ОСОБА_5 на Закон
України «Про захист конституційних
прав громадян на землю» для визначення
розмір вартості робіт із землеустрою,
який не може перевищувати дев'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян (153 грн.), є безпідставними,
оскільки цим законом визначено
фінансові засади щодо реалізації
громадянами України прав власності на
землю в контексті їх взаємодії із
органами державної влади та місцевого
самоврядування.

А спірні правовідносини виникли між
позивачем ОСОБА_5, як фізичною особою,
замовником документації із
землеустрою, та відповідачем ОСОБА_4, як
фізичною особою - підприємцем,
розробником документації із
землеустрою, на договірних засадах,
тому положення Закону України «Про
захист конституційних прав громадян на
землю» на такі правовідносини не
розповсюджуються.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що оскільки ОСОБА_5 було добровільно
укладено усний договір із ФОП ОСОБА_4 на
розробку проекту землеустрою, з його
умовами вона погодилась та їх оплатила,
виконаний проект вона отримала,
підстави для стягнення 2347 грн.
матеріальної шкоди, яка становить
фактичну різницю між фактичною сплатою
робіт із землеустрою 2500 грн. та
максимальною вартістю робіт із
землеустрою ділянки в розмірі 153 грн., -
відсутні.

Досліджуючи позовні вимоги ОСОБА_5 в
частині стягнення з ОСОБА_4 моральної
шкоди, суд вважає, що такі вимоги у
спірних правовідносинах задоволенню
не підлягають.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна
шкода полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодження її майна; у приниженні
честі, гідності, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Судом встановлено, що між ОСОБА_5 та
відповідачем ОСОБА_4 виникли договірні
правовідносини, які за своїм
характером не передбачають
відповідальності у вигляді стягнення
моральної шкоди, та не є підставою для
такого відшкодування.

Згідно положень ст. 4 Закону України
«Про захист прав споживачів» визначено
права споживачів на відшкодування
моральної шкоди тільки в разі її
заподіяння небезпечною для життя і
здоров'я людей продукцією у випадках,
передбачених законодавством.

У виниклих між сторонами
правовідносинах відсутні обставини, з
якими закон пов'язує право споживача на
відшкодування моральної шкоди, крім
того, суд враховує, що свої зобов'язання
за усним договором ОСОБА_4 перед ОСОБА_5
виконав, проект з землеустрою розробив
та передав замовнику.

Вимоги ОСОБА_5 в частині стягнення з
ОСОБА_3 моральної шкоди внаслідок
порушення останнім вимог Законів
України «Про звернення громадян», «Про
інформацію» теж є безпідставними.

Згідно преамбули Закону України «Про
звернення громадян» визначено, що цей
Закон регулює питання практичної
реалізації громадянами України
наданого їм Конституцією України права
вносити в органи державної влади,
об'єднання громадян відповідно до їх
статуту пропозиції про поліпшення їх
діяльності, викривати недоліки в
роботі, оскаржувати дії посадових осіб,
державних і громадських органів. Закон
забезпечує громадянам України
можливості для участі в управлінні
державними і громадськими справами,
для впливу на поліпшення роботи
органів державної влади і місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, для відстоювання своїх прав
і законних інтересів та відновлення їх
у разі порушення.

Закон України «Про інформацію» регулює
відносини щодо створення, збирання,
одержання, зберігання, використання,
поширення, охорони, захисту інформації
між суб'єктами інформаційних відносин,
та гарантує кожному право на
інформацію, що передбачає можливість
вільного одержання, використання,
поширення, зберігання та захисту
інформації, необхідної для реалізації
своїх прав, свобод і законних
інтересів.

Дослідженими судом матеріалами справи
взагалі не підтверджується, що між
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 існували будь-які
правовідносини з приводу надання
послуг з оформлення технічної або
будь-якої іншої документації на
земельну ділянку, оформлення прав
власності на земельну ділянку, та
правовідносини, які регулюються
Законами України «Про звернення
громадян» та «Про інформацію».

Що стосується вимог, з якими позивач
ОСОБА_2 звернувся до суду, то суд вважає,
що вони не ґрунтуються на вимогах
закону та не підлягають задоволенню, з
наступних підстав.

За статтею 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Зазначене узгоджується із положеннями
ст. 16 ЦК України, згідно до яких кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що між ОСОБА_5 та
відповідачем ОСОБА_4 виникли спірні
правовідносини з приводу розробки
проекту із землеустрою та його
вартості, тому саме ОСОБА_5 має право на
звернення до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, які виникли з
цих правовідносин.

Позивач ОСОБА_2 не був замовником
проекту із землеустрою та не оплачував
його вартість, тому не має права вимоги
у спірних правовідносинах, які виникли
між ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_4

Позивач ОСОБА_2 є чоловіком ОСОБА_5
згідно свідоцтва про одруження,
виданого 19.01.2003 року Мирненською
сільською радою Біляївського району
Одеської області, актовий запис №01.

Посилання ОСОБА_2 на положення СК
України щодо взаємних прав на об'єкти
спільної сумісної власності та
особистої приватної власності
подружжя, в якості правових підстав
звернення до суду із даним позовом не
відповідають вимогам закону, оскільки
регулюють лише майнові права та
обов'язки подружжя.

А право на звернення до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу,
належить виключно особі, особисте
право або інтерес якої порушується або
оспорюється тощо (ст.ст. 3,11 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що особисті права ОСОБА_2 не
порушувались, тому він є неналежним
позивачем у спірних правовідносинах, з
цих підстав суд відмовляє в
задоволенні його позову.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист прав
споживача, відшкодування матеріальної
та моральної шкоди - відмовити у
повному обсязі.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист прав
споживача, відшкодування матеріальної
та моральної шкоди - відмовити у
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Малиновський районний суд м.
Одеси шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10-ти днів з дня проголошення
рішення.

Суддя:
Л.В. Жуган