Провадження № 2/522/9853/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2013 року Приморський районний
суд м. Одеси, у складі

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
про усунення перешкод в користуванні
підсобними приміщеннями, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до Приморського
районного суду м. Одеси з позовною
заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якій просить
зобов'язати відповідачів не чинити їй
перешкод в користуванні підсобними
приміщеннями, у відповідності до
технічного паспорту від 27 травня 2010
року: ванною - 13, туалетом - 15, коморами -
12, 14 квартири АДРЕСА_1.

Позивачка обґрунтовує позовні вимоги
тим, що їй на підставі договору
дарування від 17 червня 2010 року належить
192/2000 частини квартири АДРЕСА_1, до яких
відноситься: 19 - кімната площею 12, 7 кв. м,
а також на праві спільної часткової
власності 192/2000 частини кухні -19,
коридорів - 1, 18, 7, 11; ванної - 13; туалету -
15; комори - 14; комори - 12. Тобто підсобні
приміщення у вигляді кухні, коридорів,
ванної, туалету та комор є приміщеннями
загального користування, загальною
площею 92, 7 кв. м. Однак на даний час
виникають суперечки та непорозуміння з
приводу користування вищевказаними
підсобними приміщеннями. Тому
позивачка змушена звернутись до суду з
вказаним позовом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов
підтримала у повному обсязі та просила
його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 у судовому засіданні позовні
вимоги ОСОБА_1 не визнали, заперечували
проти задоволення вищевказаного
позову, та пояснили, що підсобні
приміщення займають на законних
підставах.

Відповідачка ОСОБА_5 у судове засідання
не з'явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлялась належним чином за
місцем її реєстрації.

Вивчивши матеріали справи у їх
сукупності, повно та всебічно
з'ясувавши обставини справи, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість заявлених позовних
вимог.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватись та розпоряджатись своєю
власністю.

Статтею 64 Конституції України
передбачено, що конституційні права і
свободи людини та громадянина не
можуть бути обмежені, крім випадків
передбачених Конституцією.

Судом встановлено, що 17 червня 2010 року
між ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, з однієї
сторони, та ОСОБА_1, з другої сторони,
був укладений договір дарування, який
був зареєстрований 29 червня 2010 року в
електронному Реєстрі прав власності на
нерухоме майно.

Відповідно до вищевказаного договору
дарування позивачка прийняла від
дарувальників 192/2000 частин квартири
АДРЕСА_2, загальною площею 230, 8 кв. м,
житловою площею 138, 1 кв. м., що
підтверджується витягом з реєстру
права власності на нерухоме майно від 17
червня 2010 року.

Крім того, квартира АДРЕСА_2 належить
також відповідачам на праві спільної
часткової власності, а саме: ОСОБА_2 -
226/2000 частин; ОСОБА_3 - 226/2000 частин;
ОСОБА_4 - 228/2000 частин; ОСОБА_5 - 236/2000
частин; ОСОБА_6 - 442/2000 частин відповідно,
що підтверджується витягом з Реєстру
права власності на нерухоме майно КП
«ОМБТІ та РОН» від 01 червня 2010 року.

Також судом встановлено, що відповідно
до технічного паспорту від 27 травня 2010
року 192/2000 частки вищевказаної
квартири, яка належала дарувальникам,
складається з: 19 - кімнати площею 12, 7 кв.
м, а також 192/2000 частини кухні - 19, 192/2000
частини коридорів - 1, 18, 7, 11; 192/2000
частини ванної - 13; 192/2000 частини туалету
- 15; 192/2000 частини комори - 14 та комори - 12.

Таким чином, підсобні приміщення у
вигляді кухні, коридорів, ванної,
туалету та комор є приміщеннями
загального користування, загальною
площею 92, 7 кв. м.

Однак на даний час виникають суперечки
та непорозуміння з приводу
користування вищевказаними підсобними
приміщеннями, які полягають в тому, що
відповідачі у ванній, туалеті, та
коморах змінюють замки, внаслідок чого
позивачка позбавлена можливості
користуватись даними приміщеннями, що
підтверджується також актами
обстеження дільниці №8 КП «ЖКС
«Порто-Франківський» від 25 жовтня 2013
року.

Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу
УРСР власник квартири не може бути
позбавлений права користування
квартирою, крім випадків передбачених
законодавством СРСР та УРСР.

Відповідно ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном, а згідно
ст. 319 ЦК України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до п. 2.22. Державних
будівельних норм В.2.2-15-2005 «Житлові
будинки» у квартирах повинні бути
передбачені такі приміщення: житлові
кімнати і підсобні приміщення - кухня,
передпокій, санвузли,
внутрішньоквартирні коридори,
вбудовані комори, антресолі, літні
приміщення тощо.

Таким чином, перешкоджаючи ОСОБА_1
користуватися підсобними
приміщеннями, відповідачі порушують не
тільки право власності, але й житлові
права позивача, оскільки згідно з
нормами ЖК України та ДБН жиле
приміщення повинне відповідати
встановленим санітарним нормам. Однак,
позивачка не має можливості
користуватися підсобними
приміщеннями, а тому санітарні умови
кімнати - 19, яка знаходиться у її
власності не відповідають
вищевказаним вимогам.

У відповідності до ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, а згідно
ст. 16 ЦК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод передбачено право на
справедливий суд, зокрема кожен має
право на справедливий і публічний
розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом, який вирішить спір щодо
його прав та обов'язків цивільного
характеру.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги
ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 41, 64 Конституції
України, ст. 155 Житлового кодексу УРСР,
ст.ст. 316, 317, 319, 321, 358, 391 ЦК України, ст.ст.
3, 4, 5, 6, 10, 11, 57, 60, 88, 169, 208-209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
усунення перешкод в користуванні
підсобними приміщеннями, -
задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 не чинити перешкод
ОСОБА_1 в користуванні підсобними
приміщеннями, у відповідності до
технічного паспорту від 27 травня 2010
року: ванною - 13, туалетом - 15, коморами -
12, 14 квартири АДРЕСА_1, загальною площею
230, 8 кв. м, житловою площею 138, 1 кв. м.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подачі апеляційної скарги через
Приморський районний суд м. Одеси
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.Б. Свячена