Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2013 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М. перевіривши виконання вимог ст. ст. 109, 110 ЦПК України за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану в м. Сміла про скасування та поновлення актового запису,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану в м. Сміла про скасування та поновлення актового запису.

Враховуючи зміст заявлених позовних вимог та предмет спору, згідно якого поданий позов, встановлено, що дана справа не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 109 ЦПК України, позови до фізичних осіб пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Позивачкою адресою місця проживання відповідача зазначено АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Деснянського району м. Києва.

Посилання позивачки в заяві про пред'явлення позову за місцем виконання договору, яким є договір доручення, а місцем виконання являється нотаріальна контора є безпідставним, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 532 ЦК України, місце виконання зобов'язання встановлюється у договорі.

Як роз'яснено в п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів (частина восьма ст. 110 ЦПК України). Правила визначення місця виконання зобовязання передбачено ст. 532 ЦК України. При цьому слід ураховувати, що правила цієї статті застосовуються до зобов'язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад п. 4 ч. 1 ст. 532 ЦК України) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

У заяві позивачка просить скасувати відомості про батька дитини та поновити актовий запис, при цьому вимоги заявляються до відповідача ОСОБА_2

Отже, виходячи з викладеного, враховуючи предмет спору та зміст заявлених вимог на поданий ОСОБА_1 позов поширюються загальні положення закону щодо підсудності справ, у зв'язку з чим справа Дніпровському районному суду м. Києва не підсудна.

Відповідно до ст.. 115, п.4 ч.3 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України, заява з всіма додатками до неї повертається позивачеві для надання до належного суду, якщо справа не підсудна даному суду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», ст. ст. 109, 115, 121 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану в м. Сміла про скасування та поновлення актового запису повернути позивачу для подання до належного суду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя