Справа № 2-414/11
Провадження № 2/522/4401/13
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2013 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кравчук Т.С.

при секретарі Степанові В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Одеської міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , треті особи без самостійних вимог Приморський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, комунальне підприємство Одеське міське бюро технічної інвентаризації і реєстрації об`єктів нерухомості, управління земельних ресурсів в м. Одесі, управління Держкомзему в м. Одесі, про визнання права власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою, припинення права на частку в спільному майні, і зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи без самостійних вимог на стороні відповідачів - ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_23 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , про вселення, усунення перешкод в користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:
Позивачі звернулась до суду з позовом про визнання права власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою. Після остаточного уточнення позовних вимог просили ухвалити рішення, яким сплатити ОСОБА_6 її частку в домоволодінні АДРЕСА_1 , припинивши її право власності на 127/5000 часток цього домоволодіння і визнавши її такою, що втратила право власності на дану частину домоволодіння; визнати за ними право власності в рівних частках на частину домоволодіння, змінивши їх частки в домоволодінні; визначити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками.

Позовні вимоги мотивували тим, що на підставі свідоцтва про право власності №10 від 06.02. 2001 року, а відповідачка ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 14.07.2004 року Шостою одеською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_24 , є в рівних частках співаниками 127/1000 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 та , таким чином, - співаниками квартири під АДРЕСА_2 , розташованої за цією адресою.

Частка ОСОБА_6 в домоволодінні є незначною і не може бути виділена в натурі, угоди про спосіб виділу цієї часки між ними не досягнуто, спільне користування домоволодінням не можливе, вона не проживає в цьому домоволодінні з 1983 року, має на праві власності інше житло, тому вважають, що відповідачку можливо позбавити права власності на належну їй частку зі сплатою вартості цієї частки.

У зв`язку з необхідністю проведення капітального ремонту та поліпшення житлових умов вони, позивачі, самовільно реконструювали зазначені 127/1000 часток домоволодіння, прибудувавши до другого поверху житлового будинку прибудову під літ а і збільшивши у такий спосіб загальну площу квартири, яка після реконструкції складає 57,9 кв. м. Крім того, збудували надвірні споруди: навіси літ. Е1, Е2, Е3, Е4 та гараж під літ. Щ.

Відповідно до технічного висновку КП ОМБТІ та РОН від 12.09.2006 р. самовільно здійснена прибудова до другого поверху житлового будинку по АДРЕСА_1 під літ. а і побудовані ними надвірні споруди можуть експлуатуватись у якості житлової і підсобних приміщень.

В їхньому, позивачів, користуванні знаходиться земельна ділянка площею 813,29 кв. м., порядок користування якою склався між співвласниками 50 років тому і на яку вони не мають підтверджуючих право користування документів, тому вважають, що відповідно до вимог ст.119 ЗК України набули право користування цією земельною ділянкою за набувальною давністю.

Відповідачка ОСОБА_6 , не визнавши заявлені до неї позовні вимоги, заявила зустрічний позов, після уточнення позовних вимог просила вселити її в квартиру АДРЕСА_3 , зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не перешкоджати їй в користуванні 127/5000 частинами домоволодіння за цією адресою, а саме: квартирою АДРЕСА_2 , розташованою в цьому домоволодінні.

Зустрічні позовні вимоги мотивувала тим, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину, виданим Шостою одеською державною нотаріальною конторою 14.07.2004 р., є власником 127/5000 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 , які успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_25 . Ця частка домоволодіння належала ОСОБА_24 на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння АДРЕСА_4 від 06.02.2001 р., виданого на його ім`я та ім`я позивачів на заміну свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 12.04. 1994 р., згідно з яким вони приватизували квартиру АДРЕСА_3 .

У зв`язку з доглядом за батьком, який за півроку до смерті почав хворіти, вона оселилась в квартирі АДРЕСА_2 за вказаною вище адресою, де проживала до дня його смерті. Після смерті батька ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 змінили замки на вхідних дверях та перестали її впускати в квартиру. Вона зареєстрована в квартирі АДРЕСА_3 , несе витрати по утриманню власності, однак користуватись квартирою не може з вказаних причин.

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_26 та позивачка ОСОБА_2 у судовому засіданні раніше підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві, а в задоволені зустрічного позову відмовити.

Представник позивачів просила припинити право власності ОСОБА_6 на 127/5000 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 , сплатити їй вартість цієї частки в розмірі 106523 грн. і визнати її такою, що втратила право власності на цю частину домоволодіння. Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 право власності в рівних частках на частину домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , яке складається з: коридору площею 9,4 кв. м., житлової кімнати площею 10,6 кв. м., житлової кімнати площею 16 кв. м., житлової кімнати площею 10,2 кв. м., кухні площею 7, 8 кв. м., санвузлу площею 3,9 кв. м, загальною площею 57,9 кв. м., а також на гараж під літ. Щ, навіси Е1, Е2, Е3 , Е4, сарай Г, сарай Д, вбиральню В, що складає 9/25 часток домоволодіння. Визначити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками відповідно до схеми порядку користування земельною ділянкою, що склався, від 20.09.2006 р. в межах, вказаних в додатку №2 до схеми, а саме: за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 право користування земельною ділянкою площею 813,29 кв. м. Земельну ділянку, яка знаходиться під житловим будинком, площею 349,92 кв. м. залиши у спільному користуванні.

Представник позивачів також зазначила, що реконструкція частини будинку з возведенням прибудови під літ. а до другого поверху житлового будинку і будівництво надвірних споруд, на які позивачі просять суд визнати право власності, здійснені ними у 2006 році без дозволу органу місцевого самоврядування, затвердженого проекту, на землях комунальної власності, які під забудову їм не відводились, правоустановчі документи на земельну ділянку площею 813,29 кв. м. у позивачів відсутні, у зв`язку з чим вони звернулися до суду.

Представник Одеської міської ради в судове засідання не з`явився. Одеська міська рада про дату, час і місце судового засідання повідомлена судом належним чином, про причини неявки представника в судове засідання суд не повідомила.

Відповідачка ОСОБА_5 та її представник позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не визнали, просили в задоволенні позовних вимог відмовити, зазначивши, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на законі. До компетенції суду не належить визнання права власності на самочинно реконструйоване житлове приміщення в багатоквартирному будинку і самочинне будівництво, здійснене на землях комунальної власності, не відведених для цієї мети. Суд також не вправі згідно із законом встановлювати порядок користування самовільно зайнятими земельними ділянками. Зустрічний позов ОСОБА_6 вважали таким, що підлягає задоволенню.

Відповідачка ОСОБА_6 приймала участь у розгляді справи через представника ОСОБА_27 , який у судовому засіданні позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не визнав, просив в задоволені позовних вимог відмовити у зв`язку з тим, що заявлені позивачами позовні вимоги не ґрунтуються на законі, а зустрічний позов ОСОБА_6 задовольнити з підстав, викладених в уточненій зустрічній позовні заяві.

Представник ОСОБА_6 також зазначив, що ОСОБА_6 іншого житла, крім спірного, не має ні на праві власності, ні в користуванні. Спірне житло є її єдиним житлом. Припинення права власності ОСОБА_6 на належну її частку у домоволодінні завдасть істотної шкоди її інтересам, бо вона не зможе придбати інше житло за запропоновані позивачами кошти, враховуючи високу вартість житла на ринку м. Одеси і відсутність в неї заощаджень.

Представник ОСОБА_7 заявлений до її довірительки позов не визнала, просила в задоволені позовних вимог відмовити. Вказала, що до компетенції суду не належить визнання права власності на самочинне будівництво та передача земельної ділянки у користування громадянам за набувальною давністю на підставі ст. 119 ЗК України, зустрічний позов не стосується прав і інтересів ОСОБА_28 .

Представник третьої особи без самостійних вимог - управління земельних ресурсів Одеської міської ради, будучи присутнім в судовому засіданні раніше, вважав позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки будівництво велось позивачами на землях комунальної власності, які не відводились під прибудинкову територію багатоквартирних будинків, що входять до складу домоволодіння по АДРЕСА_1 , та не надавались позивачам в користування або у власність; реконструкція частини будинку і будівництво надвірних споруд здійснені позивачами самовільно. За законом суд не може встановлювати порядок користування самовільно зайнятими земельними ділянками. Зустрічний позов не зачіпає прав та інтересів управління земельних ресурсів.

Інші відповідачі та представники третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені судом належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Вислухавши пояснення представника позивачів, відповідача ОСОБА_5 , її представника, представника відповідачки ОСОБА_6 (позивачки за зустрічним позовом), представника відповідачки ОСОБА_7 , дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволенню не підлягають, а зустрічний позов ОСОБА_6 має бути задоволений з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними

порушеннями будівельних норм і правил.

Статтею 24 Закону України Про планування і забудову територій, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, встановлювалось, що фізичні і юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об`єкта містобудування (капітальний ремонт, реконструкцію), зобов`язані отримати дозвіл від органу виконавчої влади або місцевого самоврядування.

Розпорядження землями територіальних громад, передання земель комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок в користування із земель комунальної власності відповідно до ст.ст. 12, 83 ЗК України є компетенцією міських рад.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.125 ЗК України, у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, право власності чи право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право, та його державної реєстрації.

Згідно з ст.152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що

належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу органу місцевого самоврядування.

Судом на підставі досліджених доказів встановлено, що домоволодіння по АДРЕСА_1 , співвласниками якого є позивачі і відповідачі, за виключенням ОСОБА_7 , яка не є співвласником цього домоволодіння, складається з двох багатоквартирних житлових будинків літ. А і літ. Б, які знаходяться на балансі КП ЖКС Фонтанський та розташовуються на землях комунальної власності: землях, що є власністю територіальної громади м. Одеси.

Квартири у вищевказаних багатоквартирних будинках приватизовані наймачами і членами їх сімей відповідно до Закону України Про приватизацію державного житлового фонду.

Земельна ділянка під прибудинкову територію багатоквартирних житлових будинків, що входять до складу домоволодіння по АДРЕСА_1 , в передбаченому ст. 42 ЗК порядку не надавалась ( не відводилась).

Данні обставини підтверджуються відповіддю Одеського міського управління земельних ресурсів від 06.09.2004 року на ім`я відповідачки ОСОБА_2 , довідкою КП ЖКС Фонтанський від 09.12.2008 р. №2671, копією розпорядження одеського міського голови №97-01р від 28.01.2003 р., копіями свідоцтв про право власності на житло, виданих органом приватизації державного житлового фонду на ім`я мешканців багатоквартирних будинків по АДРЕСА_1 , копіями технічних паспортів, виготовлених ОМБТІ та РОН.

Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 12.04.1994 р., виданого органом приватизації державного житлового фонду Приморського району м. Одеси, позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 а також ОСОБА_24 , правонаступником якого є ОСОБА_6 , приватизували на праві спільної часткової власності квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 52,3 кв. м.

На підставі розпорядження Приморської райадміністрації Одеської міської ради від 02.02. 2001 р. № 83 на ім`я ОСОБА_24 (помер у 1996 р.), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 06.02.2001 р. на заміну вищевказаного свідоцтва про право власності на житло видано свідоцтво №10 про право власності на 127/1000 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Зазначена частка домоволодіння відповідно до довідки КП ОМБТІ та РОН від 26.10.2000р., і розрахунку часток співвласників квартир в будинках (домоволодінні) по АДРЕСА_1 , затвердженому розпорядженням Приморської райадміністрації м. Одеси № 952 від 18.09.2000 р. складається с приміщень квартири АДРЕСА_2 загальною площею 52,3 кв. м.

У 2006 році позивачі без належного дозволу органу місцевого самоврядування, без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, без розробленого і затвердженого у встановленому порядку проекту, на земельній ділянці площею 813,29 кв. м., яка знаходиться у комунальній власності і не була відведена їм для будівництва, самочинно побудували гараж під літ. Щ площею 43,2 кв. м. і навіси під літ. Е1 Е2 Е3 Е4, огородивши земельну ділянку парканом, а також возвели прибудову під літ. а до стін другого поверху багатоквартирного будинку літ. А по АДРЕСА_1 , здійснивши реконструкцію частини цього будинку (квартири АДРЕСА_2 ).

В результаті самочинної реконструкції позивачами 127/1000 часток домоволодіння, що належать на праві спільної часткової власності їм та відповідачці ОСОБА_6 , з возведенням прибудови літ. а площа квартири під № 5 збільшилась і становить 57,9 кв. м.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 22.04.2008 р. №080/2008 в квартирі АДРЕСА_3 , що становить 127/1000 домоволодіння, демонтовано стіну між приміщенням кухні площею 6,0 кв. м. і коридором площею 3,7 кв. м., в результаті чого виник коридор площею 9,4 кв. м. комора площею 9,1 кв. м. переобладнана в житлову кімнату площею 10,2 кв. м., самовільно побудовані приміщення кухні площею 7,8 кв. м. і санвузлу площею 3,9 кв. м., (прибудова а до стін другого поверху будинку літ А).

На даній земельній ділянці площею 813,29 кв. м. позивачами також побудуванні сарай літ. Г, сарай літ. Д, навіс літ. Е, вбиральня літ. В.

Будь-яких документів, які б підтверджували правомірність возведення цих будівель і споруд на вказаній земельній ділянці, що знаходиться в комунальній власності, позивачі та їх представник суду не надали.

Копія свідоцтва про право власності на домоволодіння АДРЕСА_4 від 06.02.2001 р., надана суду позивачами, не може бути прийнята судом як доказ правомірності побудови ними сараю літ. Г, сараю літ. Д, навісу літ. Е, вбиральні літ. В на земельній ділянці пл. 813,29 кв. м., оскільки документи, зазначені в цьому свідоцтві як підстава його видачі органом місцевого самоврядування, не містять даних щодо прийняття цих будівель в експлуатацію у встановленому законом порядку і їх узаконення. Оригінал свідоцтва для дослідження у судовому засіданні, не зважаючи на його витребування судом за клопотанням відповідачки ОСОБА_5 , позивачами і їх представником суду не наданий.

Крім того, відповідно до висновку експертного дослідження свідоцтва про право власності на домоволодіння від 26.10.2011 р. №149117/03, наданого Одеським НДІСЕ Мінюсту України, який згідно з ч.2 ст. 57, ст. 64 ЦПК України є письмовим доказом, первинний текст у оригіналі (копії другому екземплярі) свідоцтва № 10 від 06.02.2001 р. , електрофотокопія якого надана на дослідження, був змінений шляхом додрукування до первинного тексту у графі … складається слів: ГДсарай, ЗМсарай…, ВЛуборная,Енавес,Жгараж,Нгараж и душ.

Також в матеріалах справи знаходиться ще одна копія свідоцтва право власності на домоволодіння АДРЕСА_4 від 06.02.2001 р., в якій не зазначено вказані надвірні споруди і будівлі, в тому числі і сараї під літ. Г і Д, навіс літ. Е, вбиральню літ. В.

Здійснення позивачами самочинного будівництва і реконструкції 127/1000 часток домоволодіння ( квартири АДРЕСА_2 ) з возведенням прибудови до другого поверху будинку літ. А підтверджуються дослідженими судом у судовому засіданні доказами, змістом позовних заяв та не заперечувались представником позивачів.

Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1243 від 22.09.2004 р., яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлювалось, що прийняття закінчених будівництвом об`єктів в експлуатацію здійснюється Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами.

Аналогічне положення закріплено в нині діючому Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011 року.

Судом встановлено, що позивачі не зверталися до визначених законом органів, до компетенції яких належить вирішення питання про прийняття в експлуатацію збудованих об`єктів, із заявою про прийняття збудованих ними об`єктів в експлуатацію.

Наданий ними технічний висновок КП ОМБТІ та РОН від 12.09.2006 р., згідно з яким самовільно збудовані позивачами надвірні споруди можуть експлуатуватись у якості підсобних приміщень, складений особою, яка не наділена правом надавати такого роду висновки.

Згідно з ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Особи, винні у самовільному переобладнанні та переплануванні житлових будинків і житлових приміщень та використанні їх не за призначенням, несуть передбачену законом відповідальність (ст.189 ЖК України).

Судом встановлено, що прибудинкова територія під вказані багатоквартирні будинки органом місцевого самоврядування не відводилась, про що зазначено вище.

Не приймалось Одеською міською радою також рішення про надання позивачам у власність чи у користування, або на інших правових підставах земельної ділянки з земель комунальної власності за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується листом Одеської філії ДП Центр державного земельного кадастру Державного комітету України із земельних ресурсів від 16.07.2010 р. і не оспорювалось позивачами та їх представником.

Будь-які правоустановчі документи на займану земельну ділянку площею 813,29 кв.м. у позивачів відсутні.

Суд не приймає до уваги доводи позивачів і їх представника, що будинок під АДРЕСА_1 було побудовано земельній ділянці площею 12911 кв.м. , закріпленій рішенням виконкому Одеської міської ради № 766 від 05.09.1956 р. за військовою частиною № НОМЕР_2 ,а також що цей будинок було побудовано на земельній ділянці площею 32,11 га, закріпленій договором від 30.08.1948 р. за військовою частиною № НОМЕР_3 , оскільки ці доводи спростовуються дослідженими судом у справі доказами.

Рішення виконкому Одеської міської ради, на які посилаються позивачі і їх представник, не містять будь-якої інформації про відведення земельної ділянки під будівництво і обслуговування багатоквартирних житлових будинків літ. А і літ Б ( домоволодіння) по АДРЕСА_1 , а наданий представником позивачів лист не може бути визнано належним доказом землевідведення під прибудинкову територію цих будинків, оскільки він не є тотожнім рішенню органу місцевого самоврядування.

Згідно акту КП МЕП-61 м. Одеси від 21.03.2001 р. №594, наданого суду представником позивачів, квартира АДРЕСА_2 , що є об`єктом права спільної часткової власності позивачів та відповідачки ОСОБА_6 , знаходиться в будинку до революційної будови.

Обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки відповідно до ст.ст.125, 126 ЗК України є наявність у особи, що її використовує, парвоустановчих документів на цю земельну ділянку, відсутність таких документів є самовільним зайняттям земельної ділянки.

Самовільно зайняті земельні ділянки згідно з ч.1 ст.212 ЗК України підлягають поверненню власникам землі. Відповідно порядок користування самовільно зайнятими земельними ділянками не може встановлюватись судом.

Стаття 119 ЗК України, на яку посилаються позивачі та їх представник, встановлює, що прийняття рішення про передачу земельної ділянки у користування або у власність громадянинові на підставі набувальної давності відноситься до компетенції органу державної влади або місцевого самоврядування, тобто не є компетенцією суду.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. За приписами ст.41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України, кожен має право користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори 14.07. 2004 р., і позивачі згідно вищевказаного свідоцтва про право власності є учасником спільної часткової власності на 127/1000 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 . Частки ОСОБА_6 і кожного з позивачів у праві спільної часткової власності на домоволодіння є рівними і становлять по 127/5000 часток.

Право власності на 127/5000 часток домоволодіння за ОСОБА_6 зареєстровано КП ОМБТІ та РОН 28.07.2004 р., про що зроблено запис в книзі 434пр-93 під №1042.

Згідно копії довідки КП ОМБТІ та РОН від 26.10.2000р. 127/1000 часток домоволодіння, що належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_6 і позивачам складаються з квартири АДРЕСА_5 .

Місце проживання ОСОБА_6 зареєстровано відповідно до Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні за адресою: АДРЕСА_6 .

Іншого житлового приміщення на праві власності або праві користування ОСОБА_6 не має.

Позивачі і їх представник не надали суду доказів, які б спростовували ці факти. Обов`язок доказування згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України лежить на сторонах.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право власності особи на частку у спільному майні може бути припинено з підстав, визначених частиною першою цієї статті, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника.

Суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів вважає, що задоволення позовних вимог про припинення права власності ОСОБА_6 на належну їй частку домоволодінні завдасть істотної шкоди інтересам відповідачки, оскільки вона буде позбавлена житла, а запропонованих їй позивачами у якості компенсації її частки у спільному майні грошових коштів не вистачить для придбання іншого житла через високі ціни на житло в м. Одесі.

У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що позивачам у задоволені позовних вимог про виплату ОСОБА_6 компенсації її частки в домоволодінні, визнання за ними права власності на частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , зміну їх часток в цьому домоволодінні та визначення порядку користування земельною ділянкою належить відмовити.

За приписами ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес способом, встановленим законом або договором.

Стаття 16 ЦК України не передбачає такого способу захисту права чи інтересу як визнання особи такою, що втратила право власності на частину майна.

Отже, позовні вимоги про визнання відповідачки ОСОБА_6 такою, що втратила право власності на 127/5000 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , також задоволенню не підлягають.

Судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів також встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не бажають дати ОСОБА_6 ключі від помешкання (квартири АДРЕСА_2 ), що входить до складу 127/1000 частко домоволодіння, які належить сторонам в рівних частках на праві спільної власності; не впускають її в це помешкання, чим створюю перешкоди в користуванні власністю і порушують її право на житло.

Ці обставини також були визнані ОСОБА_2 у судовому засіданні раніше і не заперечувались іншими позивачами, які одночасно є відповідачами за зустрічним позовом.

Частина 1 ст. 383 ЦК України і ст.150 ЖК України встановлюють право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 має бути вселена в квартиру АДРЕСА_3 і на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 має бути покладено обов`язок не перешкоджати ОСОБА_6 у користуванні 127/5000 частинами домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме: квартирою АДРЕСА_2 , розташованою в цьому домоволодінні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 322, 365, 376 ЦК України, ст.ст. 152, 158 ЖК України, ст. ст.112, 125,126, 119, 212 ЗК України, ст. 24 Закону України Про планування і забудову територій, -

ВИРІШИВ:
Відмовити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в задоволені заявленого до Одеської міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , треті особи без самостійних вимог Приморський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, комунальне підприємство Одеське міське бюро технічної інвентаризації і реєстрації об`єктів нерухомості, управління земельних ресурсів в м. Одесі, управління Держкомзему в м. Одесі, позову про визнання права власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою, припинення права на частку в спільному майні.

Зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи без самостійних вимог на стороні відповідачів - ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_23 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , про вселення, усунення перешкод в користуванні власністю задовольнити.

Вселити ОСОБА_6 в квартиру АДРЕСА_3 .

Зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_6 у користуванні 127/5000 частинами домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме: квартирою АДРЕСА_2 , розташованою в цьому домоволодінні.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

30.04.2013