Справа № 1227/8849/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2013 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого суддіПосохова І.С.,

при секретаріКолядінцевій П.В.,

за участю позивачаЗобенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 окружного адміністративного суду про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до ОСОБА_2 окружного адміністративного суду про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якому посилається на те, що ним в порядку діючої ст. 108 ЦПК України подано позовну заяву до ОСОБА_2 окружного адміністративного суду. 12.08.2009 р. суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця C.B. не виконав свої професійні обовязки і не захистив порушені конституційні права громадянина України ОСОБА_1 і за результатами розгляду позову до чотирьох відповідачів ОСОБА_3 України виніс незаконний, а фактично сфальсифікований підроблений документ, видаючи його за дійсний (як законний). Позов заявлений на підставі діючих ст.ст. 55 і 56 Конституції України, ст.ст. 8 і 1172 ЦК України, ст. 108 ЦПК України. Керуючись ст. 8 ЦК України «Аналогія» та ст. 1172 ЦК України за протиправні дії своїх працівників відповідає орган, в якому вони працюють. Тому за протиправні дії, невиконання своїх посадових обовязків, створення перешкод у доступі до правосуддя та фактичну відмову в судовому захисті відповідальність несе суд. У даному випадку ОСОБА_2 окружний адміністративний суд. Відповідно до ст. 108 ЦПК України підсудність справ, у яких однією зі сторін є суд або суддя цього суду, встановлюється визначенням судді вищої інстанції. У даному випадку відповідачем є ОСОБА_2 окружний адміністративний суд. Тому в даному випадку ЦПК України не вимагає передачі позову до суду вищої інстанції для встановлення підсудності, а тому позов повинен розглядатися за правилами загальної підсудності, а саме - Сєвєродонецьким міським судом Луганської області. Стаття 108 ЦПК України лише підтверджує, що суд і суддя є відповідачами за позовами. З 2007 р. по 2010 р. ОСОБА_1 неодноразово звертався за захистом своїх порушених конституційних прав у ОСОБА_2 окружний адміністративний суд до різних відповідачів і особисто був присутній в судових процесах, однак гарантованої Конституцією захисту ні по одному з позовів судом не було винесено правосудного рішення. Оскільки законодавством України порушені права громадянина захищаються судом, з 2007 р. по 2010 р. позови позивачем були подані суду, а не конкретному судді (а позивач не подавав позов судді Борзаниці C.B., тим більше він другим розглядав даний позов), в 2012 р. позивач, реалізуючи своє процесуальне право, заявив позов до суду. Таким чином, ОСОБА_1 ОСОБА_2 окружним адміністративним судом був заподіяний значний додатковий матеріальний збиток та моральну шкоду, за відшкодуванням якої позивач і звернувся до суду з даним позовом. Крім заподіяної матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_2 окружним адміністративним судом завдано значної шкоди здоровю. Право на судовий захист - одне з конституційних прав людини і громадянина. Але на відміну від інших прав, воно є гарантією всіх інших прав і свобод людини та громадянина. У цьому його особливість і основна мета. Стаття 55 Конституції України прямо передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а також гарантує кожному судовий захист прав і свобод. При цьому, відмова в прийомі позовних заяв, скарг чи заяв, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно ст. 64 Конституції України не може бути обмеженим. Законодавством України не тільки не передбачено відмову у відкритті провадження у справі за позовом, який відповідає вимогам процесуального законодавства, але заборонена така відмова. Статтею 55 Конституції України судовий захист гарантований. Відповідно до статті 64 Конституції України Конституційні права і з людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Предметом позову є вимога про відшкодування матеріального збитку і моральної шкоди, заподіяної створенням перешкод у доступі до правосуддя і фактичною відмовою у судовому захисті, винесення незаконної, а фактично сфальсифікованої і підробленої Постанови від 12.08.2009 р., що видається за дійсну, наслідком якої стала бездіяльність суду і порушенням суддею Борзаницею C.B. присяги судді, Конституції України, ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», «Кодексу професійної етики судді», та обмеженням конституційних прав позивача. Підставою для позову є умисні дії (бездіяльність), направлені на невиконання судом і суддею Борзаницею C.B. своїх функціональних і посадових обовязків. Суттю позову є вимога про встановлення розміру відшкодування за бездіяльність винесення незаконної, а фактично сфальсифікованої і підробленої постанови від 12.08.2009 р., яка була видана за дійсну суддею Борзаницею С.В. У даному позові позивач не вимагає перегляду судового рішення, право, яке передбачено апеляційним і касаційним провадженням, а вимагає відшкодування шкоди, заподіяної створенням перешкод у доступі до правосуддя та відмову у судовому захисті. Своїми діями суддя Борзаниця C.B. порушив основні принципи правосуддя. Оскільки позивач не оскаржує судове рішення, тому посилання суду на апеляційне та касаційне оскарження безпідставні і недоречні.

Дії Сєвєродонецького міського суду (за захистом від протиправних дій якого у 2009 р. звернувся позивач у ОСОБА_2 окружний адміністративний суд) з 2007 р. по 2010 р. з розгляду позовів ОСОБА_4 є аналогічними, тобто незаконні дії суду є системними. Тобто ні про яку помилку суду мови бути не може. Дії суду саме і направлені на приховування протиправних дій посадових осіб органів державної влади, а не захист порушених прав громадянина, як належить відповідно до Конституції України. ОСОБА_2 окружний адміністративний суд розглядав протиправні дії чотирьох відповідачів, дії яких були спрямовані на приховування протиправних дій громадянки ОСОБА_5, яка в 2002 р. заподіяла значної шкоди позивачу та за час судового процесу за позовом до неї сховалася від суду і кримінального переслідування в Іспанії. У 2002 р. громадянка ОСОБА_5, використовуючи підроблені документи і печатку, обіцяла громадянам працевлаштування за кордоном за рахунок роботодавця, фактично займалась торгівлею людьми, сутенерством та звідництвом за кордоном. По 2012 р. не одне з судових рішень щодо громадянки ОСОБА_5, повязаних з позовом до неї позивача, не виконано. МВ УМВС м. Сєвєродонецька з 2002 р. по 2012 р. навмисно не порушує кримінальну справу стосовно громадянки ОСОБА_5 за наявності очевидних письмових доказів, наявності в її діях ознак складу злочину за 14 статтями КК України та приймаючи неодноразові скасовані судами постанови МВ УМВС та податкової міліції про відмову в порушенні кримінальної справи. На сьогодні протиправні дії всіх 4-х відповідачів підслідні СБУ. Решта порушеними права позивача після винесення постанови 12.08.2009 р. підтверджені письмовими документами та судовими рішеннями, а саме: бездіяльність голови Сєвєродонецького міського суду встановлено в постанові ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 12.08.2009 р., проте суддя Борзаниця C.B. сфальсифікував обставини справи і, відводячи відповідача від відповідальності незаконно сфальсифікував обставини справи (дату звернення до суду, відсутність повістки, заявнику ОСОБА_1 з розгляду скарги, поданої в порядку ст. 236-1 КПК України, відсутність строку позовної давності з відшкодування моральної шкоди); суддя Борзаниця C.B. взагалі не розглянув позовні вимоги відповідно відповідача МВ УМВС м. Сєвєродонецька, вийшов за межі позовних вимог, підмінив на підроблені документи, нібито отримані з Іспанії - один документ не завірений ніким взагалі без конверта (Заява громадянки ОСОБА_5 від 30.01.2008 р. начальнику МВ УМВС ОСОБА_6, другий документ на іноземній мові, переведений невідомою особою, яку не призначав суд, завірений приватним нотаріусом, в конверті з Іспанії без марок, тобто не отримав жодного доказу органів державної влади, не отримав доказів виконання відповідачем МВ УМВС м. Сєвєродонецька Інструкції з діловодства в МВС, в якій регламентовано порядок отримання та реєстрації кореспонденції з-за кордону. А саме реєстрація якої-небудь кореспонденції з Іспанії щодо громадянки ОСОБА_5 відсутня. Такий факт підтверджує приховування суддею Борзаницею C.B. протиправних дій посадових осіб МВ УМВС м. Сєвєродонецька. Протиправні дії відповідача МВ УМВС м. Сєвєродонецька підтверджені в 2012 р. нормами законодавства та отриманими позивачем і судом відповідями (точніше про відсутність документів на подані запити), отриманими позивачем 29.09.2011 р. Постановою відповідача МВ УМВС від 01.02.2008 р. про незаконне припинення розшуку громадянки ОСОБА_5, яка була оголошена в розшук судом; суддя Борзаниця C.B. приховав Ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.05.2009 р., який вказав, що суддя Юхимук Р.С. є відповідачем у справі та в порушення Конституції України, КАС України, прийнятої ним присяги судді виніс постанову щодо судді Юхимука P.C. на підставі Постанови Пленуму ВСУ, який в порушення Конституції і законодавства України у результаті «системного аналізу» зробив порушення ст. 3.1.15 КАС України, що судді не є відповідачами. Протиправні дії одного з відповідачів - судді Юхимука Р.С. згодом підтвердив 12.05.2010 р. апеляційний суд Луганської області в окремій ухвалі про порушення суддею Присяги судді; суддя Борзаниця C.B. взагалі не розглянув позовні вимоги щодо відповідача ВДВС м. Сєвєродонецька, вийшов за межі позовних вимог, підмінив їх на дії, не повязані з примусовим виконанням судового рішення, приховав майно боржника (громадянки ОСОБА_5М.) житловий будинок і розрахунковий рахунок, зазначений в ухвалі судді Юхимука Р.С. від 23.12.2003 р. про розшук громадянки ОСОБА_5, на що посилався в позові позивач, не розглянув і як наслідок не дав правової оцінки порушеним 50 нормам Закону України «Про виконавче провадження», у поданому позивачем окремому документі.

Коли суддя Борзаниця C.B. визнав законним невиконання Рішення суду від 21.09.2004 р. за наявності у виконавчому листі майна боржника, розрахункового рахунку боржника в Банку та наявних грошових коштів для виконання рішення суду, а також у 15 разів перевищення термінів виконання рішення суду, а також повному порушенні і невиконанні ЗУ «Про виконавче провадження та ЗУ «Про державну виконавчу службу». Тобто в даному абзаці повністю доведена вина суду, а саме: відмова у судовому захисті прав позивача та винесення незаконної Постанови суду, спрямованої виключно на приховування протиправних дій посадових осіб органів влади.

Позивач у даному позові не вимагає перегляду судового рішення 2009 р., а вимагає відшкодування шкоди, заподіяної судом, який полягає у фактичній відмові в судовому захисті. У даному позові предметом, обставинами справи і позовними вимогами є - приховування судом обставин в 2009 р. позову до 4-х відповідачів та винесення незаконного рішення, в результаті якого залишилися порушеними права позивача. Суд лише створював видимість судового розгляду. Є всі підстави стверджувати, що Вища кваліфікаційна комісія суддів України і Генеральна прокуратура України оцінять системні дії ОСОБА_2 окружного адміністративного суду, колегії суддів і кожного судді окремо.

При розгляді позову ОСОБА_1 суд не виконав своє призначення і зазіхнув на конституційні права громадянина (позивача). За шкоду, завданою судом, відповідає держава на підставах та в порядку, встановленому законом. Тому даний позов заявлено виключно на підставі Закону. Створення перешкод у доступі до правосуддя полягає у фальсифікації обставин справи (дата звернення позивача до голови Сєвєродонецького міського суду), приховуванні обставин Справи (по ВДВС), приховуванні поданих позивачем суду письмових документів, підміні норм законодавства не виконання Ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.05.2009 р., яким суд ухвалив підсудність позову до судді конкретного суду). При цьому 12.08.2009 р. суддя Борзаниця C.B. порушив Присягу судді, створив позивачу перешкоди в доступі до правосуддя, і фактично відмовив у гарантованому Конституцією України судовому захисті порушених прав громадянина.

У 2010 р. позивачем було подано позов до президента України, було відкрито провадження по справі і був розглянутий позов від судів з першої до касаційної інстанції. Раніше в 2009 р. позивач, реалізуючи своє конституційне право, звернувся до суду за судовим захистом, але не отримав її, тому що саме суд 12.08.2009 р. порушив конституційні права позивача. Тому позивач за захистом своїх порушених прав судом і відшкодуванням заподіяної шкоди звертається з даним позовом.

Оскільки ОСОБА_1 не втручався у правосуддя, але при цьому жоден з позовів не був розглянутий у відповідності з Законом то, в результаті системного аналізу випливає, що мало місце втручання у правосуддя третіх осіб. ОСОБА_2 окружний адміністративний суд (суддя Борзаниця C.B.) при розгляді позову до 4-х відповідачів діяв не в порядку, встановленому Конституцією та чинним законодавством; ухилився від виконання своїх посадових обовязків, створив позивачу перешкоди в доступі до правосуддя; порушив принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом; не забезпечив (усунувся) докази провини відповідачів, тому що приховав і підмінив їх; порушив принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (не розглянув докази позивача і не зажадав жодних доказів від відповідачів; фактично відмовив у гарантованому Конституцією судовому захисті, то відповідно до статті 56 Конституції України шкода, заподіяна посадовими особами органів державної влади відшкодовується за рахунок держави з коштів державного бюджету. У даному випадку (у Постанові ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 12.08.2009 р.) очевидно втручання в діяльність суду 4-х відповідачів на рішення суду. Суддя Борзаниця C.B. своїми діями фактично дискредитував органи судової влади в Україні, чим завдав позивачу, як громадянину України, моральну шкоду. Позивач вважає фактичну відмову в судовому захисті як приниження почуття власної гідності і образу. Крім усього, відшкодування моральної шкоди не має терміну позовної давності.

У позові 2009 р. ОСОБА_2 окружним адміністративним судом розглядались протиправні дії відповідачів посадових осіб з приховуванням протиправних дій громадянки ОСОБА_5 ОСОБА_5 своїми протиправними діями заподіяла збитків ОСОБА_1 в 2002 р. Відповідач проявив бездіяльність щодо захисту порушених конституційних прав позивача, що призвело до розглядів і судової тяжби позивача з 2003 р. по 2012 р., тобто протягом 108 місяців. Тобто протягом 108 місяців позивач не мав можливості заробляти кошти собі і своїй сімї на життя через те, що займався виключно розглядами і судовою тяганиною, яка крім усього, вимагала витрат і грошових коштів. Відповідач також відводячи ОСОБА_5 від відповідальності, цинічно ігнорував виконання своїх посадових обовязків. Виходячи з вищевикладеного, позивач вважає, що підлягає відшкодуванню матеріальна шкода у розмірі: 10 000 х 108 = 1 080 000 грн., де: 10 000 заробітна плата відповідача; 108 місяці упущеної вигоди під час судової тяганини. Відшкодування витрат, повязаних зі складанням позовних заяв та заяв, апеляційних та касаційних оскаржень з 2003р. по 2012 р. у розмірі 972 000 грн. 300 х 108 = 972 000 грн., де: 300 гривень мінімальні витрати на місяць на судову тяжбу (набір і складання документів, папір для друку, заправка принтера, ксерокопіювання, обслуговування оргтехніки та ремонт, оплата електричної енергії, поштові відправлення рекомендованого листа з повідомленням, канцелярські товари, транспорт); загальний розмір відшкодування матеріального збитку: 1 080 000 + 972 000 = 2 052 000 грн.

Беручи до уваги бездіяльність судді Борзаниці C.B. і те, що розгляд і судова тяжба позивача з ОСОБА_5 та посадовими особами, які приховують її протиправні дії триває з 2002 року, а конституційні права позивача порушені протягом 10 років, невиконання суддею Борзаницею C.B. посадових обовязків, створення позивачу перешкоди в організації життя призвело до тривалих психічним стражданням, повязаним з фізичним болем, значною тяжкості ушкодження здоровя через відсутність лікування, моральних страждань, душевного болю руйнівною для здоровя сили, істотним вимушеним змінам у житті потерпілого, які неможливо змінити, тривалості негативних впливів, суспільної небезпеки правопорушень, які послужили причиною моральної шкоди, порушення Конституції та законодавства України, обмеження конституційних прав позивача, вважає справедливим стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. Загальний розмір заподіяної матеріальної шкоди та моральної шкоди становить: 2 052 000 + 100 000 = 2 152 000 грн.

До початку розгляду справи по суті від відповідача ОСОБА_2 окружного адміністративного суду надійшли заперечення, в яких він зазначив, що позивач просить в пункті третьому визнати, що 12.08.2009 р. ОСОБА_2 окружний адміністративний суд в особі судді Борзаниці C.B. не захистив порушені конституційні права позивача і після захисту вони так і залишилися бути порушеними. Зазначені вимоги є необґрунтованими, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. В даному випадку після зясування всіх обставин по справі суд відповідно до повноважень, встановлених ч. 1 ст. 162 КАС України, постановою від 12.08.2009 року відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 3 КАС України відповідач субєкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача. Тобто, відповідач по справі є особа, до якої звернена вимога, та на думку позивача допустила порушення його прав. Однак позиція позивача щодо наявності порушень з боку відповідача (відповідачів) повинна зясовуватися під час судового розгляду справи та повинна бути доведена позивачем та встановлена судом. В даному випадку за позовом ОСОБА_1 були відсутні підстави для задоволення заявлених позовних вимог. В пункті четвертому вимог позивач просить: визнати, що 12.08.2009 ОСОБА_2 окружний адміністративний суд в особі судді Борзаниці C.B. не надав правової оцінки безпідставного невиконання Рішення Сєвєродонецького міського суду при вказаному у Виконавчому листі майні боржника і наявному розрахунковому рахунку Боржника у банку. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 було відмовлено в повному обсязі. Тобто, судом були встановлені обставини, які виключали можливість визнання безпідставним невиконання рішення Сєвєродонецького міського суду. Судом були встановлені порушення законодавства відносно позивача з боку відділу державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції та голови Сєвєродонецького міського суду Луганської області ОСОБА_8, однак в задоволенні вимог щодо цих порушень судом було відмовлено на підставі ст. 100 КАС України (в редакції на час розгляду справи) за пропуском встановленого строку звернення до адміністративного суду. Зазначене вказує на повноту та всебічність зясування обставин по справі та спростовує вимоги позивача в цій частині. В змісті постанови від 12.08.2009 в повному обсязі вказувалися всі вимоги, які були заявлені ОСОБА_1 під час слухання справи, та надавалася правова оцінка. В пункті пятому вимог позивач просить: визнати, що 12.08.2009 року ОСОБА_2 окружний адміністративний суд в особі судді Борзаниці C.B. не виконав ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.05.2009 року, який визначив підсудність позову до судді Юхимука P.C. - Луганському окружному адміністративному суду, тобто не дав правової оцінки бездіяльності відповідача. Цими вимогами ОСОБА_7 намагається ввести в оману Сєвєродонецький міський суд Луганської області, спотворює зміст ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду. Відповідно до ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.05.2009 року за апеляційною скаргою на ухвалу ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 16.03.2009 року в частині відмови у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до судді Сєвєродонецького міського суду Юхимука P.C., голови Сєвєродонецького міського суду ОСОБА_8 про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, оскаржувана ухвала була скасована. В мотивувальній частині ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.05.2009 року зазначено наступне: «Колегія суддів зазначає, що при виборі способу захисту свого права позивач не обмежений тим переліком, який міститься в частині 3 статті 105 КАС України. Належність і достатність способу захисту може бути встановлена лише на стадії розгляду і вирішення справи. Незалежно від чіткості викладу змісту позовних вимог та обставин по справі, слід відкривати провадження по справі, а потім визначитися із правовими підставами по вирішенню спору. Колегія суддів вважає, що ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального законодавства, що тягне за собою її скасування, а справу слід направити до суду першої інстанції». В резолютивній частині ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.05.2009 року зазначено наступне: «Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Ухвалу ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 16 березня 2009 року у справі №2а-19795/09 за позовом ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Міністерства юстиції м. Сєвєродонецька, судді Сєвєродонецького міського суду Юхимук Руслана Степановича, міського управління внутрішніх справ м. Сєвєродонецька Луганської області, голови Сєвєродонецького міського суду ОСОБА_8 про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії та відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, в частині відмови у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до судді Сєвєродонецького міського суду Юхимук Руслана Степановича, голови Сєвєродонецького міського суду ОСОБА_8 про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи». Таким чином, в змісті ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.05.2009 року немає жодного посилання щодо визначення підсудності позову до судді Юхимука P.C. Луганському окружному адміністративному суду. Натомість, суд першої інстанції чітко виконав вимоги ухвали ДААС від 28.05.2009 року, а саме: продовжив розгляд справи щодо всіх вказаних ОСОБА_1 відповідачів, визначився із правовими підставами по вирішенню спору, провадження в частині позовних вимог закрив, а по решті вимог прийняв постанову. Ухвали та постанова суду були оскаржені ОСОБА_1 в апеляційному та касаційному порядку, після чого всі рішення суду першої інстанції залишені без змін. Зазначене підтверджує належне виконання ОСОБА_2 окружним адміністративним судом ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.05.2009 року та свідчить про зловживання ОСОБА_1 своїми процесуальними правами в наведенні місцевому суду неправдивої інформації. В пункті шостому вимог позивач просить: визнати, що 12.08.2009 ОСОБА_2 окружний адміністративний суд в особі судді Борзаниця C.B. не дав правової оцінки невиконаній відповідачем - МВ УМВС ухвалі судді Юхимук P.C. від 23.12.2003 про розшук громадянки ОСОБА_5 Ці вимоги не відповідають змісту постанови, оскільки в постанові ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 12.08.2009 детально надана правова оцінка позовним вимогам ОСОБА_1 щодо визнання невиконання Сєвєродонецьким міським відділом ГУМВС України в Луганській області рішення Сєвєродонецького міського суду від 23.12.2003 року про розшук громадянки ОСОБА_9 та прийняте рішення про безпідставність цих вимог. Постанова ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 12.08.2009 року переглядалася в апеляційному та касаційному порядку та залишена без змін, що свідчить про законність та обґрунтованість прийнятого рішення з цих підстав. В свою чергу, формулювання таких позовних вимог за наявності правової оцінки в змісті постанови свідчить про очевидну надуманість вимог ОСОБА_1 та зайвий раз свідчить про відсутність порушення його прав. В пункті сьомому вимог позивач просить: визнати, що 12.08.2009 року ОСОБА_2 окружний адміністративний суд в особі судді Борзаниця C.B. визнав порушення відповідачем ОСОБА_8 прав позивача, але безпідставно відмовив у відшкодуванні заподіяної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю субєкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів субєктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди були розглянуті судом. Судом були встановлені порушення законодавства відносно позивача з боку голови Сєвєродонецького міського суду Луганської області ОСОБА_8, однак в задоволенні вимог щодо цих порушень судом було відмовлено на підставі ст. 100 КАС України за пропуском встановленого строку звернення до адміністративного суду. Решта вимог до цього відповідача була розглянута по суті та в задоволенні вимог відмовлено за їх безпідставністю. Таким чином, відносно ОСОБА_8 судом не було встановлено жодної вимоги позивача, яка б підлягали задоволенню. Як наслідок, були відсутні підстави для задоволення заявлених вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Крім того, ОСОБА_1 після набрання чинності постанови ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 12.08.2009 року та встановлення щодо нього порушень з боку ОСОБА_8 не був позбавлений права звернутися відповідно до положень другого речення ч. 2 ст. 21 КАС України, норм Цивільного кодексу України та Цивільного процесуального кодексу України до місцевого суду загальної юрисдикції щодо стягнення коштів з цього відповідача у відшкодування матеріальної та моральної шкоди у встановлені цими нормативними актами строки. Своїм зверненням в порядку цивільного судочинства до JIуганського окружного адміністративного суду з вимогами про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_1 спростовує обґрунтованість заявлених ним вимог щодо неможливості відшкодування матеріальної та моральної шкоди з боку голови Сєвєродонецького міського суду Луганської області ОСОБА_8 Вищезазначене свідчить про відсутність правових підстав для задоволення вимог, викладених в пункті восьмому щодо зобовязання JIуганського окружного адміністративного суду відшкодувати йому спричинену матеріальну шкоду в розмірі 2052000 грн. та моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

Повне та точне виконання ОСОБА_2 окружним адміністративним судом ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.05.2009 року, вирішення ухвалами про закриття провадження в частині позовних вимог та постановою від 12.08.2009 року всіх заявлених ОСОБА_1 вимог, залишення без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій прийнятих судом першої інстанції рішень щодо всіх вимог ОСОБА_1 свідчить про те, що ОСОБА_2 окружний адміністративний суд щодо ОСОБА_1 виконав усі передбачені діючим законодавством вимоги та прийняв законне рішення щодо заяви про порушення його прав.

Посилання ОСОБА_1 на те, що в постанові JIуганського окружного адміністративного суду від 12.08.2009 року наявне втручання в діяльність суду чотирьох відповідачів на рішення суду є безпідставним, оскільки базується на припущеннях та не підтверджується жодним доказом.

В свою чергу, JIуганський окружний адміністративний суду наполягає на тому, що постанова від 12.08.2009 року винесена в повній відповідності до норм діючого законодавства, без втручання в діяльність суду та суддів, про що свідчать вищезазначені обставини.

В позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що за шкоду, завдану судом, відповідає держава на підставах та в порядку, встановлених законом. При цьому відсутні будь-які рішення щодо визнання незаконними ухвал та постанови, винесених суддею Борзаницею C.B. за результатами звернення ОСОБА_1 до JIуганського окружного адміністративного суду. Відповідачем по справі ОСОБА_1 зазначив не Державу Україна, а конкретну юридичну особу - ОСОБА_2 окружний адміністративний суд, не зазначивши та не надавши жодного належного доказу порушення його прав діями або бездіяльністю відповідача. Відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» зазначено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. При цьому оцінку рішенням JIуганського окружного адміністративного суду у встановленому порядку дав Донецький апеляційний адміністративний суд, відповідно дії суддів та прийнятих ними рішень не можуть бути ревізовані та оцінені в порядку цивільного судочинства. Зазначивши в якості відповідача JIуганський окружний адміністративний суд, позивач в позовній заяві фактично оскаржує дії судді при здійсненні правосуддя, таким чином штучно спотворює обставини для розгляду справи в цивільному проваджені, з метою ревізування рішення суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги, підтвердив доводи, викладені у позові та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача JIуганського окружного адміністративного суду в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, в запереченнях наданих до суду справу просили розглянути без участі представника JIуганського окружного адміністративного суду.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з постановою ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 12 серпня 2009 року по справі № 2а-19795/09/1270 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції, Сєвєродонецького міського відділу ГУМВС України в Луганській області, голови Сєвєродонецького міського суду Луганської області ОСОБА_8, Головного управління державного казначейства України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Згідно з Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.04.2010 року по справі № К-2052/10, К-2057/10 касаційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення. Постанову ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 12 серпня 2009 року, ухвалу ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 12 липня 2009 року та ухвалу ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 12 серпня 2009 року залишено без змін. Ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2009 року залишено без змін.

Відповідно до п. 10 Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року № 8 «Про незалежність судової влади», відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.

З досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що усі рішення прийняті ОСОБА_2 окружним адміністративним судом та Донецьким апеляційним адміністративним судом за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції, Сєвєродонецького міського відділу ГУМВС України в Луганській області, голови Сєвєродонецького міського суду Луганської області ОСОБА_8, Головного управління державного казначейства України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, Ухвалою Вищого адміністративного суду України залишені без змін.

За таких обставин, посилання позивача на те, що не дивлячись на перегляд постанови та ухвал ОСОБА_2 окружного адміністративного суду Донецьким апеляційним адміністративним судом та Вищим адміністративним судом України, його права все ж таки залишились порушеними та ще й з вини відповідача по справі, який не в повному обсязі дослідив докази та не надав їм належної оцінки, суд вважає безпідставними, надуманими та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки законність та обґрунтованість цих рішень була перевірена згідно з чинним процесуальним законодавством і вказані рішення не скасовані та набрали законної сили.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що права позивача прийнятими ОСОБА_2 окружним адміністративним судом рішеннями жодним чином не порушені, а тому й відсутні підстави для задоволення його позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, п. 10 Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року № 8 «Про незалежність судової влади», суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 окружного адміністративного суду про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без задоволення у звязку з необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ І.С. ПОСОХОВ