АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у І інстанції Новак Р.В.
Доповідач Рубан С.М.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2013 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого
судді Рубан С.М.

суддів
Желепа О.В., Кабанченко О.А.

при секретарі
Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу представника Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Аутсорсінгова фірма «Сова» - Литвин
Вікторії Олександрівни на рішення
Печерського районного суду м. Києва
від 28 серпня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Аутсорсінгова фірма «Сова» про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Печерського районного суду
м. Києва від 28 серпня 2013року позов
ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аутсорсінгова фірма
«Сова» про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди - задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді
прибиральниці товариства з обмеженою
відповідальністю «Аутсорсінгова фірма
«Сова» з 01.02.2013 року.

Стягнуто з товариства з обмеженою
відповідальністю «Аутсорсінгова фірма
«Сова» (ідентифікаційний код 36757468) на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час затримки виплати заробітної плати
у розмірі 7676 (сім тисяч шістсот
сімдесят шість) грн. 52 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аутсорсінгова фірма
«Сова» (ідентифікаційний код 36757468) на
користь ОСОБА_2 моральну шкоду у
розмірі 500 (п'ятсот) грн. 00 коп.

Вирішено питання судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник ТОВ «Аутсорсінгова фірма
«Сова» - ЛитвинВікторія Олександрівна
подала апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати та
постановити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримала апеляційну
скаргу.

Позивач просить розглянути справу
в її відсутність, повідомлена належно,
тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, її
неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що сторони
перебували у трудових
правовідносинах, посилаючись при
цьому, як на доказ трудових
правовідносин на договір про
виконання послуг №03-01-2012/05, укладений
між ТОВ «Аутсорсінгова фірма «Сова» та
ОСОБА_2 та на облікову картку
Управління Пенсійного фонду України в
Печерському районі м. Києва.

Колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду виходячи з
наступного.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення
керувався нормами статтей 36 та 40 КЗпП
України, якими передбачені підстави
припинення трудового договору та
порядок розірвання трудового
договору, укладеного на невизначений
строк з ініціативи власника.

Судом апеляційної інстанції для
встановлення обставин справи
витребувано статут ТОВ «Аутсорсінгова
фірма «Сова», договори про виконання
послуг, укладені між ТОВ
«Аутсорсінгова фірма «Сова» та ОСОБА_2
за 2010 рік, 2011 рік, 2012 рік та договір від
02 січня 2013 року, штатний розпис ТОВ
«Аутсорсінгова фірма «Сова».

Із статуту підприємства та
зазначених договорів вбачається, що
на виконання своєї основної
діяльності - аутсорсингу (передача
компанією частини її завдань або
процесів стороннім виконавцям на
умовах субпідряду) - ТОВ «Аутсорсінгова
фірма «Сова» надає іншим суб»єктам
господарювання послуги з пошуку осіб з
подальшим залученням для виконання
певних робіт (послуг) даних суб»єктів
господарювання.

Тобто, ОСОБА_2 на умовах аутсорсингу
була направлена до ПАТ «Креді Агріколь
Банк» для виконання послуг з
прибирання приміщень останнього на
підставі укладеного між ТОВ
«Аутсорсінгова фірма «Сова» та ОСОБА_2
договору цивільно-правового характеру.

На підтвердження виконання вказаних
послуг з ОСОБА_2 згідно договору
щомісяця підписувались акти здачі-
прийняття робіт (наданих послуг), копії
яких оглянуті судом апеляційної
інстанції.

На початку 2013 року з позивачем було
укладено договір про виконання
послуг №02-01-2013/06 від 02 січня 2013 року
строком на один місяць до 31 січня 2013
року (а.с.132-134).

Після закінчення строку дії вказаного
договору з ОСОБА_2 був підписаний акт
здачі- прийняття робіт (наданих послуг)
(а.с.137).

На зазначений позивачем картковий
рахунок була перерахована оплата
згідно договору та акту
здачі-прийняття робіт, що
підтверджується випискою з банку
(а.с.141).

Відповідно до ч.1 ст. 901ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Згідно з ч.1 ст. 905 ЦК України строк
договору про надання послуг
встановлюється за домовленістю сторін,
якщо інше не встановлено законом або
іншими нормативно-правовими актами.

Як вбачається з вищезазначених норм
Закону та змісту укладеного між
позивачем та відповідачем договору,
сторонами визначено предмет договору,
порядок оплати, строк дії, а також інші
умови, які в повній мірі відповідають
закріпленим нормам даного виду
договорів.

Виходячи із змісту та викладених
обставин не вбачається будь-яких
претензій зі сторони позивача щодо
виконання даного договору.

Натомість позивач заявила позовні
вимоги про поновлення її на посаді
прибиральниці, що за своє суттю є
спором, що виникає з трудових
правовідносин в яких остання з
відповідачем не перебула.

Про відсутність між ТОВ
«Аутсорсінгова фірма «Сова» та ОСОБА_2
трудових відносин свідчить також те, що
у відповідності до наданого ОСОБА_2
договору про надання послуг позивач не
підлягала внутрішньому трудовому
розпорядку, в договорі не визначено її
робочий час (час приходу і уходу з
роботи, час відпочинку), не обумовлено
період відпусток та інші гарантії,
передбачені трудовим законодавством.

Колегія суддів зазначає, що суд першої
інстанції не надав даному договору
належної оцінки, з якого вбачається, що
позивач виступала саме як виконавець
в договірних відносинах, а не працівник
за трудовим договором. Про кінцевий
результат свідчить акт виконаних
робіт, правовідносини за договором
закінчилися у зв»язку з закінченням
строку надання послуг та підписанням
сторонами акту здачі - прийняття робіт
(надання послуг). Договір було укладено
з 02 січня 2013 року строком на один
місяць до 31 січня 2013 року (а.с.132-134).

При цьому позивач у вказаному акті
здачі - прийняття робіт (надання
послуг) зазначила (підписала
власноручно), що претензій до ТОВ
«Аутсорсінгова фірма «Сова» не має.

Відповідно до ст. 24 КЗпП України при
укладенні трудового договору
громадянин зобов'язаний подати паспорт
або інший документ, що посвідчує особу,
трудову книжку, а у випадках,
передбачених законодавством, - також
документ про освіту (спеціальність,
кваліфікацію), про стан здоров'я та інші
документи.

ТОВ «Аутсорсінгова фірма «Сова», як
встановлено судом апеляційної
інстанції, не видавало наказ про
прийняття ОСОБА_2 на певну посаду, а
ОСОБА_2 не подавала заяви про прийом на
роботу, не надавала трудової книжки,
диплому про освіту тощо. На неї не було
заведено особової справи (картка
працівника за формою СП-2,
автобіографії, тощо).

Оскільки не було видано наказ про
прийом на роботу, не було укладено
трудовий договір, то будь-які вимоги
позивача про поновлення на роботі в
ТОВ «Аутсорсінгова фірма «Сова» не
базуються на нормах трудового
законодавства, а відносини між ТОВ
«Аутсорсінгова фірма «Сова» та ОСОБА_2
регулються нормами Цивільного кодексу
України .

Крім цього, щодо сплати ТОВ
«Аутсорсінгова фірма «Сова» за
позивача ОСОБА_2 єдиного внеску до
Пенсійоного фонду вбачається
наступне.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платниками
єдиного внеску є: фізичні особи, які
виконують роботи (надають послуги) на
підприємствах, в установах та
організаціях, в інших юридичних осіб,
зазначених в абзаці другому пункту 1
цієї частини, за цивільно-правовими
договорами.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» нарахування
єдиного внеску за платників,
зазначених у пунктах 2,3, 6, 7, 8, 9 та 11
частини першої статті 4 цього Закону,
здійснюється платниками, зазначеними у
пункті 1 частини першої статті 4 цього
Закону, за рахунок сум, на які єдиний
внесок нарахований.

Пункт 1 частини першої статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» встановлює, що
це - підприємства, установи та
організації, інші юридичні особи,
утворені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за цивільно-
правовими договорами.

Отже, на виконання саме цих норм Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» ТОВ
«Аутсорсінгова фірма «СОВА»
сплачувало за ОСОБА_2 єдиний внесок до
Пенсійного фонду.

Те, що єдиний внесок сплачувався до
Пенсійного фонду за ОСОБА_2 у розмірі
мінімальної заробітної плати чи у
розмірі близькому до розміру
мінімальної заробітної плати, що на
думку суду першої інстанції доводить
те, що між сторонами склались саме
трудові відносини, є невірним, оскільки
відповідно до ч. 8 ст. 8 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
для платників, зазначених у пункті 3
частини першої статті 4 цього Закону,
встановлюється у розмірі 2,6 відсотка
винагороди за цивільно-правовими
договорами, а пункти 4, 5 частини першої
статті 1 Закону визначають максимальну
величину бази нарахування єдиного
внеску та мінімальний страховий
внесок, що визначається розрахунково
як добуток мінімального розміру
заробітної плати на розмір внеску,
встановлений законом на місяць, за який
нараховується заробітна плата (дохід),
та підлягає сплаті щомісяця.

В підтвердження того, що позивачка
отримувала грошові кошти саме як
оплату її послуг за цивільно- правовим
договором також свідчать і звітність
до Пенсійного фонду, що подавалась
відповідачем згідно Постанови
Пенсійного фонду України від 08.10.2010
року № 22-2, якою затверджено форму
звітності (додатком №6) та передбачено
подання відомостей по заробітку
(доходу) застрахованим особам, оскільки
під заробітком законодавець розуміє не
тільки заробітну плату, а й дохід який
отримує особа за договором
цивільно-правового характеру.

Також, колегія суддів зазначає, що
судом першої інстанції ОСОБА_2
поновлено на посаді прибиральниці ТОВ
«Аутсорсінгова фірма «СОВА» з 01.02.2013
року, в той час, як в штатному розписі
ТОВ «Аутсорсінгова фірма «СОВА»,
затвердженому в.о. генерального
директора від 29.12.2012 року на 2013 рік
посада прибиральниці товариства не
передбачена, а враховуючи, що
місцезнаходження та розташування
відповідача в м. Києві, по вул.
Антоновича/Горького,23-в, оф.57, а місце
проживання ОСОБА_2 в АДРЕСА_1, не
зрозуміло якою нормою Закону
керувався суд першої інстанції,
поновивши позивача на посаді
прибиральниці з урахуванням
місцезнаходження Товариства, місця
проживання позивача та закінченням
договору про виконання послуг 31 січня
2013 року.

З підстав наведеного, рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аутсорсінгова фірма
«Сова» - ЛитвинВікторії Олександрівни
- задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 28 серпня 2013 року -
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким ОСОБА_2 в позовних вимогах
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий : (підпис) Судді: (підписи)
копія вірна

Суддя :
Рубан С.М.

Секретар: