Справа №490/7658/13-ц 23.12.2013 23.12.2013 23.12.2013
Провадження №22-ц/784/4029/13
Провадження № 22-ц/784/4029/13
Категорія: 42 Головуючий у 1-й
інстанції: Подзігун Г.В.
Доповідач апеляційного суду:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі

головуючого: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.,

при секретарі судового засідання:
Шпонарській О.Ю.,

за участю: Білова І.В. - представника
позивача, ОСОБА_3 - представника
відповідача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 30 вересня 2013 року,
ухвалене за її позовом до ОСОБА_5 про
виселення із житлового будинку без
надання іншого житлового приміщення,

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_5 про виселення
із житлового будинку.

Позивачка зазначала, що власником ?
частини житлового будинку АДРЕСА_1
являлась ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 померла. Після
її смерті ? частину вказаного будинку
на підставі заповіту успадкувала вона
(позивачка). Проте, в належну їй частину
вказаного будинку самоуправно
вселилась відповідачка, у зв'язку з чим
вона (позивачка) не має можливості
користуватись цим майном.

Посилаючись на наведене, позивачка
просила виселити ОСОБА_5 із незаконно
зайнятої нею частини житлового будинку
АДРЕСА_1 та стягнути з останньої на її
користь 7000 грн. витрат по оплаті
юридичної допомоги та витрати по
сплаті судового збору.

В подальшому позивачка уточнила
позовні вимоги і просила виселити
відповідачку із незаконно зайнятої
частини житлового будинку без надання
іншого житлового приміщення і стягнути
на її користь 3000 грн. у рахунок витрат
по оплаті юридичної допомоги та
витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Центрального районного
суду м. Миколаєва від 30 вересня 2013 року
в позові ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка
просить скасувати рішення суду, а її
позов задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на те, що суд неповно
з'ясував обставини щодо самоуправного
зайняття ОСОБА_5 частини спірного
житлового будинку, яка належить їй
(позивачці) на праві власності.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню із наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідно до свідоцтва про право
власності на будівлю від 23 серпня 1957
року, виданого виконкомом
Варварівської селищної ради депутатів
трудящихся Миколаївського району, ?
житлового будинку АДРЕСА_1 належала на
праві власності ОСОБА_6 На підставі
договору купівлі продажу від 07 липня 2000
року, зареєстрованого товарною біржею
«Нерухомість - Миколаїв», інша частина
цього будинку в рівних частинах по ? за
кожним зареєстрована за ОСОБА_8 та
ОСОБА_5 Рішенням Центрального
районного суду м. Миколаєва від 21
липня 2009 року, яке набрало законної
сили, вказаний договір купівлі -
продажу визнано дійсним.

Із матеріалів справи також вбачається,
що згідно рішення народного суду
Варварівки Миколаївського району від
21 травня 1956 року за позовом ОСОБА_6 було
проведено реальний поділ вказаного
будинку на дві рівні частини шляхом
залишення співвласникам ОСОБА_9 і
ОСОБА_10 відповідно південної та
північної частини цього будинку. Цим
рішенням сторонам було запропоновано
здійснити переобладнання у вказаному
будинку. Акт судового виконавця від 27
червня 1956 року свідчить про те, що
вказане судове рішення виконано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 померла. Після
її смерті відкрилася спадщина у
вигляді ? частини даного житлового
будинку, яку, як видно із витягу про
реєстрацію в Спадковому реєстрі,
прийняла ОСОБА_4 на підставі заповіту,
вчиненого на її користь спадкодавцем
ОСОБА_11 Свідоцтво про право власності в
порядку спадкування позивачка не
отримувала.

Наполягаючи на задоволенні позову,
ОСОБА_4 в позові зазначала, що ОСОБА_5
самоуправно зайняла належну їй
(позивачці) частину спірного житлового
будинку і перешкоджає її доступу у цю
частину будинку.

Згідно ст. 391 ЦК власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Статтею 109 ЖК передбачено підстави
виселення із житлового приміщення.

Згідно ст. 116 ЖК особи, які самоуправно
зайняли жиле приміщення, підлягають
виселенню без надання іншого житлового
приміщення.

Між тим, відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Встановивши наведені обставини, суд
першої інстанції, виходячи із положень
ч.1 ст. 11, ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК, прийшов
до обґрунтованого висновку про те, що
оскільки позивачка не зазначила в
позовній заяві, які, належні їй на праві
власності приміщення в будинку
АДРЕСА_1, самоуправно зайняла
позивачка, а також не надала належних
доказів на підтвердження своїх вимог,
то в задоволенні її вимог слід
відмовити за недоведеністю.

Апеляційна скарга не містить доводів,
які спростовували б висновок суду.

Оскільки оскаржуване рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права, то відсутні
підстави для його скасування.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 315
ЦПК України , колегія судді

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 30 вересня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді