Справа №
У Х В А Л А

27 грудня 2013 року Ленінський
районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого – судді Спінчевської
Н.А.,

при секретарі – Ковальовій С.В.,

за участю державного виконавця
Щербатих М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
подання Ленінського відділу державної
виконавчої служби ММУЮ про примусове
проникнення до житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2013 року державний виконавець
Ленінського ВДВС ММУЮ ОСОБА_1 звернувся
до суду з поданням про примусове
проникнення до житлового приміщення –
квартири АДРЕСА_1.

Державний виконавець вказує на те, що в
Ленінському відділі державної
виконавчої служби ММУЮ на виконанні
знаходиться зведене виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2-132 від 13 грудня 2011
року, виданого Ленінським районним
судом м. Миколаєва про стягнення з
ОСОБА_2 заборгованості в сумі 19922 грн. 71
коп. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»:
виконавчого листа № 2-132 від 13 грудня 2011
року, виданого Ленінським районним
судом м. Миколаєва про стягнення з
ОСОБА_2 судового збору в розмірі 49 грн.
81 коп., витрат на інформаційно-технічне
забезпечення у розмірі 30 грн. 00 коп. на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»; судового
наказу № 2-н/489/116/13 від 12 червня 2013 року,
виданого Ленінським районним судом м.
Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго»
боргу у розмірі 3921 грн. 05 коп.

Боржниці направлена вимога зі
зобов’язанням з’явитись до
державного виконавця. 23 липня 2012 року
від боржниці надійшла заява про
відсутність у неї майна, на яке може
бути звернено стягнення.

25 липня 2012 року державним виконавцем
був здійснений вихід за місцем
проживання боржниці за адресою:
АДРЕСА_2, та складено акт опису й арешту
майна боржниці ОСОБА_2, згідно якого
було описано рухоме майно та залишено
на відповідальне зберігання ОСОБА_2

18 липня 2013 року, 22 серпня 2013 року та 7
листопада 2013 року були здійснені
виходи за зазначеною адресою для
проведення виконавчих дій, проте
державного виконавця до приміщення
зазначеної квартири для проведення
виконавчих дій допущено не було. В
подальшому на виклики державного
виконавця боржниця не з’являлася.

Посилаючись на викладене, державний
виконавець просив суд дозволити
примусовий вхід до житлового
приміщення – квартиру АДРЕСА_1 для
примусового виконання виконавчого
провадження.

В судовому засіданні державний
виконавець підтримав подання. Вказував
на те, що дозвіл на примусове
входження до житла боржника необхідно
для здійснення виконавчих дій, а саме
для вилучення рухомого майна,
залишеного боржниці для
відповідального зберігання.

Заслухавши пояснення державного
виконавця, дослідивши та оцінивши в
сукупності наявні у справі докази, суд
приходить до наступного.

Згідно ст. 30 Конституції України
кожному громадянину гарантується
недоторканність житла. Проникнення до
житла чи до іншого володіння особи,
допускається лише за вмотивованим
рішенням суду.

Із матеріалів справи вбачається, що на
виконанні в Ленінському відділі
державної виконавчої служби ММУЮ
знаходиться зведене виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2-132 від 13 грудня 2011
року, виданого Ленінським районним
судом м. Миколаєва про стягнення з
ОСОБА_2 заборгованості в сумі 19922 грн. 71
коп. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»:
виконавчого листа № 2-132 від 13 грудня 2011
року, виданого Ленінським районним
судом м. Миколаєва про стягнення з
ОСОБА_2 судового збору в розмірі 49 грн.
81 коп., витрат на інформаційно-технічне
забезпечення у розмірі 30 грн. 00 коп. на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»; судового
наказу № 2-н/489/116/13 від 12 червня 2013 року,
виданого Ленінським районним судом м.
Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго»
боргу у розмірі 3921 грн. 05 коп.

31 січня 2012 року державним виконавцем
Ленінського ВДВС ММУЮ винесено
постанову про арешт майна божника та
оголошення заборони на його
відчуження.

19 липня 2012 року боржнику направлена
вимога зі зобов’язанням з’явитись до
державного виконавця.

23 липня 2012 року від ОСОБА_2 надійшла
заява про відсутність у неї майна, на
яке може бути звернено стягнення.

Боржниця ОСОБА_2 проживає за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_1.

25 липня 2012 року державним виконавцем
був здійснений вихід за місцем
проживання боржниці за адресою:
АДРЕСА_2., та складено акт опису й
арешту майна боржниці ОСОБА_2, згідно
якого було описано рухоме майно та
залишено на відповідальне зберігання
ОСОБА_2 саме в цій квартирі.

11 липня 2013 року за вих.. № 33240 боржниці
ОСОБА_3 направлена вимога державного
виконавця з зобов’язанням з’явитися
до Ленінського ВДВС 17 липня 2013 року. У
разі неявки до відділу, 18 липня 2013 року
її було зобов’язано бути присутньою
за адресою: АДРЕСА_3, для надання
державному виконавцеві
безперешкодного доступу до
приміщення з метою вилучення рухомого
майна, залишеного на відповідальне
зберігання ОСОБА_2, згідно акту опису й
арешту від 25 липня 2012 року. Проте,
божниця не з’явилася до держаного
виконавця.

18 липня 2013 року виходом державного
виконавця за адресою: АДРЕСА_3, для
проведення виконавчих дій,
встановлено, що провести виконавчі дії
неможливо у зв’язку з тим, що вхідні
двері зачинені, боржниця відсутня, про
що складно відповідний акт.

14 серпня 2013 року за вих.. № 40401 боржниці
ОСОБА_2 направлена вимога державного
виконавця з зобов’язанням з’явитися
до Ленінського ВДВС 21 серпня 2013 року. У
разі неявки до відділу, 22 серпня 2013
року її було зобов’язано бути
присутньою за адресою: АДРЕСА_3, для
надання державному виконавцеві
безперешкодного доступу до
приміщення з метою вилучення рухомого
майна, залишеного на відповідальне
зберігання ОСОБА_2, згідно акту опису й
арешту від 25 липня 2012 року.

22 серпня 2013 року виходом державного
виконавця за адресою: АДРЕСА_3, для
проведення виконавчих дій,
встановлено, що провести виконавчі дії
неможливо у зв’язку з тим, що вхідні
двері зачинені, боржниця відсутня, про
що складно відповідний акт.

7 листопада 2013 року повторним виходом
державного виконавця за адресою:
АДРЕСА_3, для проведення виконавчих
дій, встановлено, що провести
виконавчі дії неможливо у зв’язку з
тим, що вхідні двері зачинені,
боржниця відсутня, про що складно
відповідний акт.

Державний виконавець направив до суду
подання про примусове проникнення до
квартири ОСОБА_2 з метою здійснення
виконавчих дій, а саме для вилучення
рухомого майна, залишеного боржниці
для відповідального зберігання.

Відповідно до положень ст. 52 Закону
України «Про виконавче провадження»
стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитаріях цінних
паперів. У разі відсутності у боржника
коштів та інших цінностей, достатніх
для задоволення вимог стягувача,
стягнення звертається також на належне
боржнику інше майно, за винятком майна,
на яке згідно із законом не може бути
накладено стягнення.

Із змісту ст. 376 ЦПК України вбачається,
що вирішення питання про проникнення
до житла боржника в судовому порядку
може мати місце для встановлення майна
боржника та коштів, належних
боржникові від інших осіб, якщо у
державного виконавця виникає
необхідність примусового проникнення
в таку квартиру.

Як вбачається з матеріалів справи
зазначена квартира, про примусове
проникнення у яку вніс подання
державний виконавець, та в якій
знаходиться описане майно боржника, на
праві власності належить ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, суд вважає, що
боржниця перешкоджає доступу до
квартири, а тому приходить до висновку,
що подання державного виконавця про
примусове проникнення до житла
боржника підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.14,15 209, 212-215, 376 ЦПК
України, суд

У Х В А Л И В:

Подання державного виконавця
Ленінського ВДВС ММУЮ ОСОБА_1
задовольнити.

Дозволити примусове входження
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції до житлового приміщення –
квартири АДРЕСА_4 для проведення
виконавчих дій.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п’яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя
Н.А. Спінчевська