Справа № 548/1920/13-ц
Провадження №2/548/612/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2013 року
м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської
області

в складі: головуючого - судді Личковахи
О.О.,

при секретарі - Комаренко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Хорол цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
виселення з квартири,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2 про виселення з квартири,
вказавши, що відповідно до договору
дарування на нерухоме майно від 01.10.2002
року серії ВАА № 960710 вона є власником
квартири АДРЕСА_2

Позивач вказує, що в даній квартирі
зареєстрована її дитина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, а також відповідач.

Як зазначає позивач, з відповідачем
шлюбні відносини розірвані з 11.04.2011
року згідно рішення Хорольського
районного суду від 11.04.2011 року і
фактично за зареєстрованою адресою
місця проживання він не проживає з
березня 2011 року.

І вже понад два з половиною роки
відповідач проживає за адресою АДРЕСА_1
у своїх батьків.

ОСОБА_1 вказує, що відповідач не
цікавиться долею сім'ї та її
утриманням, проте змінювати місце
реєстрації відмовляється. Після
розірвання шлюбу відповідач в
добровільному порядку припинив своє
проживання в квартирі та самоусунувся
від оплати комунальних послуг, участі у
витратах на утримання квартири не бере,
а його реєстрація за зазначеною
адресою створює, як зазначає позивач,
перешкоди у реалізації її права на
отримання соціальних гарантій і пільг,
оскільки на її утриманні перебуває
малолітня дитина, а обсяг її доходів є
незначним.

Позивач зазначає, що у неї скрутне
матеріальне становище, на її утриманні
знаходиться малолітня дитина, тому,
вона, як може, намагаєся зберегти та
заощадити грошові кошти, а наявність
реєстрації відповідача в даній
квартирі змушує її сплачувати за нього
комунальні послуги, в той час, коли він
не користується та не проживає в
квартирі вже понад два з половиною
роки.

На підставі наведеного позивач прохала
визнати відповідача таким, що втратив
право користування квартирою АДРЕСА_2.

В судове засідання позивач не
з"явилася, направила письмову заяву про
розгляд справи за її відсутності, позов
підтримала повністю та просила його
задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з"явився, подав письмову заяву про
розгляд справи за його відсутності,
позовні вимоги визнав.

Суд, з"ясувавши позицію сторін,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, що позов підлягає до
задоволення повністю з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 27.12.2003 року
відділом РАЦС Хорольського РУЮ за
актовим записом № 105 було
зареєстровано шлюб між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2, що доводиться
копією повторного свідоцтва про шлюб
серія НОМЕР_1, який було розірвано 11.04.2011
року в судовому порядку, що доводиться
копією рішення Хорольського районного
суду Полтавської області від 11.04.2011
року в справі № 2-184/11/1628.

Відповідно до договору дарування на
нерухоме майно від 01.10.2002 року серії ВАА
№ 960710 позивач є власником квартири
АДРЕСА_2

Згідно довідки Хорольського РС УДМС
України в Полтавської області від
04.10.2013 року за адресою: АДРЕСА_2
зареєстрований з 26.12.2002 року ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто відповідач.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Житлового
кодексу Української РСР при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення лише протягом шести
місяців, а згідно ст. 72 цього кодексу
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі його
відсутності без поважних причин понад
один рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла
або законом.

Стаття 383 Цивільного кодексу України
передбачено, що власник квартири має
право використовувати помешкання для
власного проживання та проживання
членів своєї сім'ї.

Стаття 3 Сімейного кодексу України
визнає сім'ю спільне проживання осіб,
що пов'язані спільним побутом та мають
взаємні права та обов'язки.

Частина 2 статті 405 Цивільного кодексу
України встановлює те, що член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до ст. 383 Цивільного кодексу
України власник житлового будинку,
квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів своєї сім"ї, інших
осіб і не має права використовувати
його для промислового виробництва.

Тобто, власник на власний розсуд може
розпоряджатися належним йому житлом.

Відповідно до ч.3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
попередження насильства в сім'ї члени
сім'ї» - особи, які перебувають у
шлюбі; проживають однією сім'єю, але не
перебувають у шлюбі між собою; їхні
діти; особи, які перебувають під
опікою чи піклуванням; є родичами
прямої або непрямої лінії
споріднення за умови спільного
проживання;

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції» члени сім'ї - особи, які
перебувають у шлюбі, їхні діти, особи,
які перебувають під опікою і
піклуванням, інші особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки, у тому
числі особи, які спільно проживають,
але не перебувають у шлюбі.

Отже, суд приходить до висновку, що
згідно чинного законодавства
відповідач ОСОБА_2 не являється членом
сім»ї позивача так як шлюб між ними
розірвано, вони не пов»язані спільним
побутом та не мають взаємних прав та
обов'язків і проживають за різними
адресами.

Так як позивач являється власником
квартири АДРЕСА_2 і згідно ст.391 ЦК
України має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном, а відповідач як встановлено
судом не являється членом його сім»ї,
то позовна вимога про визнання
відповідача таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_2.,
являється правомірною.

Крім того факт тривалого не проживання
відповідача у спірному жилому
приміщенні та невиконання ним
обов'язків по оплаті та утриманні житла
знайшов своє підтвердження в заяві про
визнання позову, а його формальна
реєстрація у спірній квартирі
перешкоджає позивачу вільно володіти,
користуватися і розпоряджатися
квартирою, з огляду на що, вимога про
визнання відповідача таким, що втратив
право користування квартирою АДРЕСА_2.,
підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК, ст.ст. .321, 383, 391, 405
ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з
квартири задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2
таким, що втратив право користування
квартирою АДРЕСА_2

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Полтавської області
шляхом подачі апеляційної скарги до
Хорольського районного суду в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.
Особи, що брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Головуючий: