Провадження № 22ц/790/1096/13 Головуючий 1 інст. -Губська Я.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2013 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківського області в складі:

головуючого - Макарова Г.О.,

суддів: Кіся П.В., Кружиліної О.А.,

при секретарі - Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»в особі філії «Слобожанське РУ»АТ «Банк «Фінанси та Кредит» - Пересічанського Сергія Михайловича на заочне рішення Київського районного суду м.Харкова від 16 листопада 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»в особі філії «Слобожанське РУ»АТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_4 про визнання недійсним договору поруки, -

встановила:

15.10.2012 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Банк«Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ «ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»,ОСОБА_4 про визнання недійсним договору поруки. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що договір поруки не укладала і даний договір не підписувала, у зв'язку з чим він є недійсним. Просила визнати договір поруки недійсним та скасувати його.

В судовому засіданні представник позивача доводи позовної заяви підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі, оскільки висновками судово-почеркознавчої експертизи встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3 в договорі поруки від 28.03.2008 року виконаний не ОСОБА_3

Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, у зв'язку з чим суд розглядає справу у їх відсутність при заочному розгляді справи зі згоди позивача.

Заочним рішенням Киїівського районного суду м.Харкова від 16 листопада 2012 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недійсним договір поруки № М-047/2-08-П від 28 березня 2008 року, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ «ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 щодо забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором від 28 березня 2008 року № М- 047-08-ФО.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ «ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 107,30 грн. та витрати по оплаті експертизи у розмірі 5159 грн.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ «ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Пересічанський С.М. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки суд безпідставно не узяв до уваги, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Статтями 10, 11, 57, 60, 61, 86, 88 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Кошти на оплату судової експертизи вносяться стороною, яка заявила клопотання про проведення експертизи. Якщо клопотання про проведення експертизи заявлено обома сторонами, витрати на її оплату несуть обидві сторони порівну. У разі неоплати судової експертизи у встановлений судом строк суд скасовує ухвалу про призначення судової експертизи.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

З положень ч.3 ст.203 ЦК України вбачається, що загальною вимогою дотримання якої необхідно для дійсності правочину є вільне волевиявлення учасника правочину та відповідність його внутрішній волі.

У відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, передбачених ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України.

Обов'язковою умовою правочину є досягнення сторонами згоди всіх суттєвих вимог договору і дотримання при цьому письмової форми, за умови підписання його сторонами, як передбачено ч.2 ст.207 ЦК України.

Відповідно до ст.236 ЦК України оспорюваний правочин є недійсним з моменту його укладення.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано встановленням таких фактів та відповідних їм правовідносин.

28.03.2008 року між ВАТ Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладено договір поруки № М-047/2-08-П. Згідно тексту даного договору вбачається, що договір підписаний від імені ВАТ Банк «Фінанси та Кредит» начальником відділу організації та просування продаж малого бізнесу філії «Слобожанське РУ «ВАТ Банк «Фінанси та Кредит» та поручителем - ОСОБА_3 і боржником ОСОБА_4 (а.с.4-5).

Звертаючись до суду, позивач зазначав, що підпис в договорі поруки виконаний не нею, є підробленим і про існування цього договору вона дізналася лише під час розгляду справи в суді.

Дані обставини підтверджуються висновками, викладеними в рішенні судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 05.09.2012 року та висновком судово - почеркознавчої експертизи.

Інших доказів щодо спростування зазначеного судом 1-ї інстанції під час розгляду справи не надано.

Таким чином, суд вважав встановленим, що підпис в договорі поруки від 28.03.2008 року виконаний не ОСОБА_3, про що свідчить відсутність її волевиявлення на укладення даного договору та невідповідність вимогам ст.203 ЦК України.

Такий висновок в цій частині рішення є обґрунтованим, оскільки суд дійшов його на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, та наявних в ній доказів, яким дана відповідна оцінка. Правильно встановивши юридичну природу виниклих правовідносин, суд застосував закон, який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі були предметом судової перевірки та не дістали об'єктивного підтвердження.

Наведені у рішенні мотиви визнання цих доводів безпідставними, судова колегія вважає обґрунтованими, такими що відповідають матеріалам справи.

Разом з тим, висновки суду про стягнення судових витрат за проведення експертизи в розмірі 5 159 є хибними, оскільки по цій справі експертиза не призначалася та не проводилася, а тому відсутні підстави для задоволення вказаних вимог.

За таких обставин рішення, в цій частині, підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні вимог про стягнення судових витрат за проведення експертизи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 309, 313, 316, 317, 39, 321, 322, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»в особі філії «Слобожанське РУ»АТ «Банк «Фінанси та Кредит»- Пересічанського Сергія Михайловича задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м.Харкова від 16 листопада 2012 року змінити.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення судових витрат за проведення експертизи в розмірі 5 159 грн.

В іншій частині заочне рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: