АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/774/3899/13 Головуючий в I інстанції Кононенко Т.О.
Справа № 173/94/13
Категорія 57 Доповідач Городнича В.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2013 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Городничої В.С.

суддів - Лисичної Н.М., Баранніка О.П.

при секретарі Косенко І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Павлоградської міської ради, Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, треті особи: Відділ Держкомзему у м. Павлограді Дніпропетровської області, Комунальне підприємство "Павлоградське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" про визнання недійсним рішення сесії ради та державних актів на землю ,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.06.2009 року позивачу належить будинок № 203 по вулиці Куйбишева в м. Павлограді. На підставі заочного рішення Павлоградського міськрайонного суду від 26.10.2006 року за позовом ОСОБА_2 до Західно-Донбаської ОДПІ було визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Павлоград, вул.. Куйбишева, № 201, житловою площею 61,90 кв.м., на земельній ділянці площею 1000 кв.м. за ОСОБА_2 Онук відповідача 1, ОСОБА_3, в травні 2012 року повідомив позивача про те, що нібито позивач займає його город на ширину 3 метра вздовж всієї довжини земельної ділянки. А також те, що ця земельна ділянка приватизована ОСОБА_2 і є відповідні державні акти на землю. Зазначені державні акти на право власності за ОСОБА_2 на земельні ділянки по вулиці Куйбишева, будинок № 201 в м. Павлограді площею 0,1 га та 0,0820 га за рішенням сесії Павлоградської міської ради від 16.02.2011 року № 79-5/VI винесені протиправно і мають бути визнані недійсними судом. Земельна ділянка (загальна площа 2900 кв.м.) була надана батьку позивача ОСОБА_4, що підтверджується актом Павлоградського міськінвентарбюро від 03.10.1957 року, який фактично займає цю ділянку з 1985 року з шириною в городній частині 16,06 метрів.

Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд визнати неправомірними та скасувати рішення сесії Павлоградської міської ради від 16.02.2011 року № 79-5/VI, яким була затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчує право власності на земельну ділянку по вулиці Куйбишева, будинок № 201 в м. Павлограді та визнати недійсними два державні акти на земельні ділянки площею 0,1 га та 0,0820 га видані виконавчим комітетом Павлоградської міської ради на імя ОСОБА_2

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2013 року в позовних вимогах ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з даним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

При вирішенні спору суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 57, 60, 212 ЦПК України, а також виходив з наступного.

Судом встановлено, що 14 травня 2010 року рішенням Павлоградської міської ради № 1231-64/V було затверджено акт виїзної узгоджувальної комісії з питань земельних спорів від 04.02.2010 року № 104 (а.с. 36).

На підставі рішення Павлоградської міської ради від 16.02.2011 року № 79-5/VІ були видані ОСОБА_5 серія ЯК № 313493 та ОСОБА_5 серія ЯК № 313494 на земельні ділянки площею 0,1 га та 0,0820 га на ОСОБА_2 (а.с. 39-40).

Відповідно до ОСОБА_5 від 03.10.1957 року батько позивача придбав у 1940 році домоволодіння по вул. Дзержинського, 129 (а.с. 5).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності ОСОБА_1 є власницею будинку № 203, по вул. Куйбишева, м. Павлограда, Дніпропетровської області у порядку спадкування (свідоцтво про право на спадщину ВМЕ № 858141 р№ 1-3154 від 13.06.2009 року). Крім того, документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку у позивача, відсутній.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач не вказав жодного доказу того, що приймаючи рішення 16.02.2011 року про затвердження технічної документації із землеустрою на спірні державні акти, Павлоградська міська рада порушила права позивача. Посилання позивача на ті обставини, що з позивачем не було погоджено межі ділянки відповідно до ст. 120 ЗК України, чим порушено його права, висновків суду не спростовують, оскільки межі ділянки було визначено комісією з питань розгляду земельних спорів, рішенням ради від 14.05.2010 року були затверджені акти виїзних засідань, які позивачем не оскаржуються.

ОСОБА_5 акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого видані оспорюванні державні акти і яким були затверджені межі земельних ділянок.

З'ясувавши в достатньому обсязі права та обов'язки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

В своїй скарзі апелянт посилається на те, що судом до спірних відносин не застосовані правові норми ч. 2 ст. 149 ЗК України 2001 року та ч. 1 ст. 29, ст. 30 ЗК України 1990 року. Також, ОСОБА_1 посилається на те, що судом першої інстанції невірно оцінено такі докази у справі як акт Павлоградського міськінвентарбюро від 03.10.1957 року, свідоцтво про право на спадщину від 13.12.1979 р. та свідоцтво про право на спадщину від 13.06.2009 року.

Однак, ОСОБА_1 технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та два державні акти на право власності на земельні ділянки по вул. Куйбишева, 201, площею 0,1 га та 0,0820 га були виготовлені та видані ОСОБА_2 з урахуванням акту виїзної узгоджувальної комісії з питань розгляду земельних спорів від 04.02.2010 року № 104, який затверджено рішенням Павлоградської міської ради від 14.05.10 р. № 1231-64/ V.

Крім того, межі домоволодіння №201 по вул. Куйбишева, на час складання комісією з земельних спорів акту від 04.02.2010 року № 104, визначені в технічному паспорті Павлоградського МБТІ від 01.12.2009 р. та відповідають технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та державним актам на право власності на ці земельні ділянки.

Згідно ч. 3 ст. 158 ЗК України, спори щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, вирішуються органами місцевого самоврядування.

Враховуючи те, що рішення Павлоградської міської ради від 14.05.10 р. № 1231-64/ V, яким затверджено акт комісії з земельних спорів від 04.02.2010 року № 104, на сьогоднішній час є чинним, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Таким чином, доводи апелянта, приведені в його апеляційній скарзі, є безпідставними, до того ж вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду судом апеляційної інстанції не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: