Справа №784/1030/13 25.06.2013 25.06.2013 25.06.2013
Провадження №22-ц/784/1141/13 Суддя по 1 інстанції - Батченко О.В.
Категорія 40 Доповідач апеляційного суду - Шолох З.Л.
Рішення

Іменем України

25 червня 2013 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох ЗЛ.,

суддів - Лисенка П.П., Локтіонової О.В.,

при секретарі судового засідання - Дубовій К.В.,

за участю:

- позивача ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3,

- представника відповідачів - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_2

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 4 грудня 2012 року у справі за

позовом

ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Медіа Група -УМГ", Інформаційного агентства "Українська Медіа Група" про захист особистого немайнового права та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

В січні 2012 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Медіа Група -УМГ" (далі - ТОВ "Українська Медіа Група -УМГ") про захист особистого немайнового права та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ТОВ "Українська Медіа Група -УМГ" через інтернет-газету "Преступности Нет" оприлюднило статтю "ІНФОРМАЦІЯ_3", автора якої не зазначено.

Вказував, що викладена в ній інформація не відповідає дійсності, ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію. Його безпідставно звинуватили у вчиненні шахрайських дій щодо конкретної особи, причетності до махінацій з використанням злочинних схем, вживанні ненормативної лексики та відсутності моральних цінностей. Зазначав, що викладені в статті факти та події стосовно нього не відповідають дійсності.

Посилаючись на викладене, позивач просив зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "Українська Медіа Група -УМГ" визнати недостовірною та спростувати вказану інформацію стосовно нього.

Крім того, вказуючи, що поширенням цієї неправдивої негативної інформації йому спричинено моральні страждання, позивач просив стягнути 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 4 грудня 2012 року в якості співвідповідача до участі у справі залучено Інформаційне агентство "Українська Медіа Група", засновником якого є товариство обмеженою відповідальністю "Українська Медіа Група -УМГ".

Заперечуючи проти позову, представник відповідачів посилався на пропуск позивачем строку позовної давності як на підставу відмови у позові. Пояснив, що саме їх товариство у 2008 році здійснило публікацію вказаної статті, яка є колективним твором - узагальненою інформацією, отриманої з інших неофіційних джерел, а тому автора статті назвати неможливо. Інформаційне агентство "Українська Медіа Група", засновником якого є їхнє товариство, вперше зареєстровано у 2011 році.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 4 грудня 2012 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представник позивача - ОСОБА_6, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просила його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивач без поважних причин пропустив річний строк позовної давності, передбачений п. 2 ч. 2 ст. 258 ЦК України для вимог про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації.

Між тим, до такого висновку суд прийшов без повного з'ясування обставин справи, оскільки не встановив та не зазначив у рішенні, коли саме позивач дізнався або міг дізнатися про ці відомості. Крім того, суд не звернув уваги на те, що крім вимог про спростування недостовірної інформації, позивачем заявлені і інші вимоги про захист особистих немайнових прав, на які позовна давність не поширюється.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 268 ЦК України, позовна давність не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків встановлених законом.

Вимоги про захист честі, гідності та ділової репутації випливають із порушених особистих немайнових прав, тому згідно із п. 1 ч. 1 ст. 268 ЦК України позовна давність на них не поширюється, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 258 ЦК України, якою передбачено, що саме до вимог про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації, застосовується позовна давність в один рік.

У такому разі позовна давність обчислюється від дня поміщення цих відомостей у засобах масової інформації або від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості.

Частиною 4 ст. 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 270 ЦК України визначено, що відповідно до Конституції України фізична особа, зокрема, має право на повагу до гідності і честі.

За змістом ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації (п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи").

У п. 18 указаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 роз'яснено, що згідно з положенням ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

При вирішенні питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначати характер такої інформації та з'ясувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Як вбачається із матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 товариство з обмеженою відповідальністю "Українська Медіа Група -УМГ" через Інтернет- газету "Преступности НЕТ" (на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2) оприлюднило статтю під заголовком "ІНФОРМАЦІЯ_3".

В ній йшлося про те, що у ІНФОРМАЦІЯ_1 фракція Партії Регіонів у Миколаївській обласній раді виключила ОСОБА_2 зі свого списку, однак причина цього не зазначена.

Разом з тим, надаючи оцінку цій події, позивача охарактеризовано негативно як депутата - шахрая з низькими моральними цінностями.

Зокрема у статті викладено, що ОСОБА_2 відомий тим, що шляхом вчинення шахрайський дії, незаконно використовуючи документи свого підлеглого (водія), отримав 24 000 грн. кредитних коштів у Миколаївському філіалі одного із банків м. Донецька, проте жодної оплати на погашення не здійснив. Цим фактом зайнялася служба безпеки банку, однак уладнати ситуацію не вдалося, оскільки ОСОБА_2 вів себе з ними неетично, використовуючи ненормативну лексику. Потерпіла особа, на яку ОСОБА_2 оформив кредит, звернулася із заявою до обласної прокуратури.

Далі йшлося про те, що в біографії ОСОБА_2 вказаний випадок непоодинокий, подібні шахрайські дії він вчиняв і в інших банках. Його прізвище також фігурує у скандалі з підприємством "Нібулон -2007", продажем за безцінок очаківських пляжів та будівництвом розважальних закладів в рекреаційній зоні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що викладені факти звинувачення позивача у вчинені протиправних дій та порушення загальновизнаних правил співжиття є не оціночним судженням, а містить в собі фактичні дані, істинність яких може бути перевірена.

Достовірність саме такої поширеної інформації має доводити відповідач.

Між тим, відповідачі не надали жодних доказів на підтвердження зазначених ними протиправних дій та аморальної поведінки позивача.

Позивач ОСОБА_2, будучи допитаний за клопотанням його представника в якості свідка, в суді апеляційної інстанції пояснив, що вперше дізнався про вказану публікацію наприкінці 2011 року, зразу ж, 14 грудня 2011 року, звернувся із заявою до відповідача про вилучення статті, однак отримав відмову. Тому в січні 2012 року звернувся до суду з цим позовом. Все викладене у статті не відповідає дійсності та принижує його як людину і громадянина, окрім того факту, що він дійсно був виключений із складу фракції Партії Регіонів Миколаївської облради із-за неспівпадіння поглядів з керівником фракції.

Отже, враховуючи те, що позивач дізнався про вказану публікацію лише в листопаді - грудні 2011 року, а до суду звернувся у січні 2012 року, річний строк позовної давності, передбачений п. 2 ч. 2 ст. 258 ЦК України для позовних вимог про спростування недостовірної інформації, ним не пропущений.

Посилання представника відповідача на те, що позивач міг дізнатися про вказану публікацію ще у 2008 році, є лише припущенням.

Оскільки розповсюджувач інформації, яким станом на час виникнення спірних правовідносин є ТОВ "Українська Медіа Група-УМГ", не спростував частину інформації, яка є фактичним твердженням, чим порушив немайнові права позивача, тому позовні вимоги, заявлені позивачем до вказаного товариства, підлягають частковому задоволенню.

Інформаційне агентство "Українська Медіа Група", засновником якого є вказане товариство, створене у 2011 році та отримало свідоцтво про його державну реєстрацію лише 21 листопада 2011 року (а.с. 25, 66-68), тому не може нести самостійну цивільно-правову відповідальність у цій справі.

Враховуючи викладене, рішення районного суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають розподілу судові витрати.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 4 грудня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2, інформацію розміщену ІНФОРМАЦІЯ_1 товариством з обмеженою відповідальністю "Українська Медіа Група-УМГ" в інтернет- газеті "Преступности. Нет" на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 під заголовком "ІНФОРМАЦІЯ_3" стосовно вчинення ним шахрайських дій по використанню кредитних банківських коштів, причетності до інших махінацій з використанням злочинних схем, вживанні ненормативної лексики та зобов'язати товариство обмеженою відповідальністю "Українська Медіа Група-УМГ" спростувати вказану недостовірну інформацію шляхом розміщення під заголовком "Спростування недостовірної інформації" на тому самому веб-сайті, де була розміщена вказана недостовірна інформація, протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Медіа Група-УМГ" на користь ОСОБА_2 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також 329 грн. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: