Справа № 452/2117/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"12" листопада 2013 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Марчука І.С.

при секретарі Ковалець Г.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Самборі в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В підтвердження позовних вимог посилається на те, що 10 грудня 2011 року позичив ОСОБА_2 10 000 ( десять тисяч ) доларів США. ОСОБА_2В власноручно написав розписку. У розписці вказав, що зобовязується до 01 червня 2012 року повернути позичену суму грошей. В зазначений розписці строк зобовязання ОСОБА_2 не виконав. Крім того звернувся до нього знову з аналогічним проханням позичити гроші і 20 грудня 2012 року він позичив відповідачу 12000 ( дванадцять тисяч ) доларів США. В той же день відповідач написав власноручно розписку і зобовязувався повернути до 01 червня 2013 року вказану суму. Згідно двох розписок сума заборгованості становить 22000 ( двадцять дві тисячі ) доларів США. Частину коштів ОСОБА_2 йому повернув і на даний час загальна сума заборгованості становить 17350 ( сімнадцять тисяч триста пятдесят ) доларів США.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та пояснив, що станом на 12 листопада 2013 року відповідач не повернув йому 17350 ( сімнадцять тисяч триста пятдесят ) доларів США, що становить 138678 грн. 55 коп. Вказану суму просить стягнути із відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання, вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований з 25.06.2004 року в м. Самборі по вул. Княжинського № 8 « а ».

У матеріалах справи мається розписка ОСОБА_2 від 10.12.2011 року про те, що він позичив у ОСОБА_1 гроші в сумі 10 000 ( десять тисяч ) доларів США. Зобовязується повернути до 01 червня 2012 року та розписка ОСОБА_2 від 20.12.2012 року, про те, що він позичив у ОСОБА_1 12 000 ( дванадцять тисяч ) доларів США і зобовязується повернути до 01 червня 2013 року.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, саме розпискою за вказаним договором позики за нормами матеріального закону, а не іншими засобами доказування, підтверджується передання грошей за договором позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) гроші, кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей .

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, яка визначає вимоги щодо форми договору позики, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Згідно ч. 2 цієї статті - на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

У відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України суд, надаючи належну оцінку розпискам, які за твердженням позивача ОСОБА_1 є доказом укладення між ним та ОСОБА_2 договорів позики, суд приходить до висновку, що надані суду розписки є особистим борговим зобовязанням ОСОБА_2 та відповідають положенням ст. 1047 ЦК України.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, яка визначає обовязок позичальника повернути позику, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій сумі, ніж встановлено договором.

Договори позики укладені 10 грудня 2011 року та 20 грудня 2012 року з визначеними термінами повернення позики до предявлення даного позову позивачем до 01.07.2013 року, відповідачем ОСОБА_2 не оспорювалися у встановленому законом порядку.

В силу ст.ст. 625, 1050 ЦК України позивач правомірно ставить вимогу про стягнення заборгованості за договорами позики.

Керуючись ст.ст. 30, 58, 59 ч. 2, 118, 119, 120, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 1047 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 « а », Львівської області, паспорт ВО № 307690 виданий Міжгірським РВ УМВС У в Закарпатській області 09.09.1999 року в користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 « а » кв. № 49 138678 ( сто тридцять вісім тисяч шістсот сімдесят вісім ) гривень 55 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем може бути подано апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається позивачем апеляційному суду Львівської області через Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом

Суддя І.С.Марчук