АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
інстанції - Трещов В.В.
Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2013 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Ткаченко І.Ю.

суддів - Городничої В.С.,
Повєткіна В.В.

при секретарі - Шаботинець С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» про стягнення матеріальної
та моральної шкоди внаслідок дорожньо
- транспортної пригоди

за апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС»

на рішення Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 29 листопада 2012
року

ВСТАНОВИВ:

08 червня 2012 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» про стягнення матеріальної
та моральної шкоди внаслідок дорожньо
- транспортної пригоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 29 листопада 2012
року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» про стягнення
матеріальної та моральної шкоди
внаслідок дорожньо - транспортної
пригоди - задоволенні частково.
Стягнуто на користь ОСОБА_2 з
приватного акціонерного товариства
«Страхова Група «ТАС» 2834 гривні 81
копійку у якості відшкодування
матеріальної шкоди спричиненої ДТП та
1000 гривень у якості відшкодування
моральної шкоди. Стягнуто на користь
ОСОБА_2 з ОСОБА_3 850 гривень у якості
відшкодування витрат на отримання
висновку експерта та 1000 гривень у
якості відшкодування моральної шкоди
(а.с.105-108).

Додатковим рішенням Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
07 лютого 2013 року вирішено питання щодо
судових витрат (а.с. 121-122).

В апеляційній скарзі відповідач
Приватне акціонерне товариство
«Страхова група «ТАС», посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просило скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову до нього відмовити.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19 квітня
2013 року, апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» - задоволено частково.
Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 29 листопада 2012
року в частині стягнення з Приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» на користь ОСОБА_2 2834 грн. 81
коп. у якості відшкодування
матеріальної шкоди спричиненої ДТП та
1000 грн. у якості відшкодування
моральної шкоди - скасовано.
Постановлено нове рішення, яким ОСОБА_2
в задоволенні цих позовних вимог до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у
якості відшкодування матеріальної
шкоди - 2834 грн. 81 коп. та 422 грн. 77 коп. у
якості витрат по сплаті судового збору,
а всього - 3257 грн. 58 коп. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» витрати по сплаті судового
збору у розмірі 114 грн.70 коп. В іншій
частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 02 жовтня 2013
року, касаційні скарги ОСОБА_5, який діє
від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено
частково. Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19 квітня
2013 року в частині вирішення позову
ОСОБА_2 про відшкодування майнової
шкоди завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
скасовано, справу в цій частині
направлено на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції. В іншій частині
вказане рішення залишено без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, враховуючи зміст
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 02 жовтня 2013
року, якою в частині вирішення позову
ОСОБА_2 про відшкодування майнової
шкоди завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
скасовано та справу в цій частині
направлено на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу в зазначеній частині слід
відхилити, а рішення суду залишити без
змін з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що 18
вересня 2011 року в м. Дніпропетровську
по вул. О. Гончара сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1, який
належить ОСОБА_2, та автомобіля
«ВАЗ-2104», д.н.з. НОМЕР_2, яким керував
ОСОБА_3

За даним фактом порушено кримінальну
справу відносно ОСОБА_3 за ознаками
злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК
України, провадження у якій закрито
постановою Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 29 листопада 2011
року згідно ст. 46 КК України та у
порядку ст. 8 КПК України за примиренням
сторін.

На момент ДТП цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3 була
застрахована в ПАТ «Страхова група
«ТАС», що підтверджується Полісом №
АА/3374493 від 30 квітня 2011 року.

Згідно звіту № 261001 від 31 жовтня 2011 року
ТОВ фірми «Арт-Синтез» майновий збиток,
завданий власнику автомобіля «ВАЗ-2107»,
д.н.з. НОМЕР_1 у результаті його
пошкодження, складає 17008 грн 89 коп.

ПАТ «Страхова група «ТАС» відшкодувала
ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 14174 грн.
08 коп. (за винятком 2834 грн 81 коп., яку
страхова компанія вважає сумою податку
на додану вартість, який
відшкодовується страховиком лише у
випадку документального підтвердження
проведення ремонту транспортного
засобу платником такого податку).

Задовольняючи позов в частині
стягнення з приватного акціонерного
товариства «Страхова Група «ТАС» на
користь ОСОБА_2 страхового
відшкодування, суд першої інстанції
посилався на норми Цивільного кодексу
України та Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" від 1 липня 2004 року.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 979, 988 ЦК
України за договором страхування одна
сторона (страховик) зобов'язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату). Страховик
зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором.

Згідно ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" від 1 липня 2004 року при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Згідно до вимог ч. 1 ст. 1188 ЦК України,
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах, а саме: 1) шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

При цьому суд 1 інстанції виходив з
того, що цивільно-правову
відповідальність за спричинену
позивачу шкоду повинна нести ПАТ
«Страхова група «ТАС» відповідно до
договору страхування, оскільки
страховою компанією порушено права
позивача при здійсненні виплати
страхового відшкодування.

Вказані висновки суду зроблені без
порушення норм матеріального та
процесуального права, оскільки
відповідач ПАТ «Страхова група «ТАС»
не скористався наданими йому правами,
не обґрунтував свої заперечення та не
надав суду доказів на їх підтвердження,
а згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів, наданих сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, а відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана
надати суду докази на підтвердження
своїх вимог або заперечень.

Так, до обов'язків страховика,
відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону
України «Про страхування», належить
здійснення страхової виплати у разі
настання страхового випадку. Статтею 9
цього Закону передбачено, що страхове
відшкодування-страхова виплата, яка
здійснюється страховиком у межах
страхової суми за договорами майнового
страхування і страхування
відповідальності при настанні
страхового випадку. Страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Згідно п. 2 полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АА/3374493,
виданого ПАТ «Страхова група «ТАС»
ОСОБА_3, ліміт відповідальності
страховика за шкоду, заподіяну майну,
становить 50 000 грн.

У звіті № 261001 від 31 жовтня 2011 року не
міститься відомостей про те, що у
розмір матеріального збитку завданого
ОСОБА_2 внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
включено суму податку на додану
вартість.

Отже, сума в розмірі 2834 грн. 81 коп., яка
становить різницю між завданою шкодою -
17008 грн. 89 коп. та відшкодованою
страховою компанією сумою у розмірі 14174
грн. 08 коп., обґрунтовано стягнута з
апелянта, оскільки доказів на
підтвердження того, що ця сума є сумою
податку на додану вартість, який
відшкодовується страховиком лише у
випадку документального підтвердження
проведення ремонту транспортного
засобу платником такого податку,
апелянт в апеляційній скарзі та в
судовому засіданні не навів. А зі
змісту вище вказаного звіту, не
вбачається, що сума завданої шкоди в
розмірі 17008 грн. 89 коп. включає в себе
податок на додану вартість.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
щодо правомірної невиплати страховою
компанією сума в розмірі 2834 грн. 81 коп.,
яку страхова компанія вважає сумою
податку на додану вартість, який
відшкодовується страховиком лише у
випадку документального підтвердження
проведення ремонту транспортного
засобу платником такого податку, є
безпідставними, оскільки відповідачем
на підтвердження свої заперечень не
надано суду належних доказів та не
вказано на них в апеляційній скарзі, а
тому колегія суддів вважає, що вони не
обґрунтовані та не знайшли свого
підтвердження під час розгляду справи.

Інші доводи, приведені в апеляційній
скарзі щодо стягнення з апелянта суми
2834 грн. 81 коп., зводяться до переоцінки
доказів і незгоди з висновками суду 1
інстанції, яким у досить повному обсязі
з'ясовані права та обов'язки сторін,
обставини справи, доводи сторін
перевірені і їм дана належна оцінка, а
відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Порушень норм матеріального та
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
чи зміни рішення - не встановлено, тому
апеляційний суд приходить до висновку,
що рішення суду в частині, яка
переглядається, відповідає вимогам ст.
213, 214 ЦПК України, і його в цій частині
слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 29 листопада 2012
року - в частині стягнення з приватного
акціонерного товариства «Страхова
Група «ТАС» на користь ОСОБА_2
страхового відшкодування - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді :