АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0413/9256/12 22-ц/774/738/К/13
Справа №413/9256/2012 Головуючий в 1 інстанції - Пустовіт О.Г.
Провадження №22-ц/774/738/К/12 Доповідч - Братіщева Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

« 02» квітня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Братіщевої Л.А.

суддів - Михайлів Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі - Перміновій К.К.

за участю: позивача - ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

відповідачів - ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційні скарги позивача ОСОБА_2 та відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_7 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання часток у спільній сумісній власності, за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_7 до ОСОБА_2, третя особа - Виконавчий комітет Жовтневої районної у місті ради, про встановлення порядку користування спільною сумісною власністю, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року ОСОБА_2 звернулася із позовом до ОСОБА_4 про визначення частрок у спільній сумісній власності і в обґрунтування позову вказала, що нею та відповідачкою по справі, її донькою ОСОБА_4, 07 квітня 2000 року була приватизована АДРЕСА_1.

При отриманні свідоцтва про право власності на житло частки власників виділені не були.

На теперішній час між нею та донькою виникають суперечки по сплаті комунальних платежів, тобто виник спір щодо визначення часток.

Посилаючись на ці обставини просила суд визнати, що їй та ОСОБА_4 належить по ? частці АДРЕСА_1 кожному.

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 звернулися о суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування спільною сумісною власністю в обґрунтування якого зазначили, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 була приватизована вище вказана квартира, частки якої не були виділені на час отримання свідоцтва про право власності.

Виділ по ? частці кожному не можливо, оскільки квартира складається з трьох кімнат, дві з яких суміжні, а тому реально поділити три кімнати по ? частки кожному не можливо.

Також, їх сім,я складається з 3 осіб одна з яких донька віком два роки, а тому їй необхідні відповідні умови існування.

Оскільки між ними виникають конфліктні ситуації з приводу користування житлом, а відповідач добровільно вирішити ситуацію відмовляється, тому посилаючись на ці обставини просили суд визнати за ними в користування кімнату з балконом 18,2 кв.м. та суміжну кімнату з лоджією площею 13,1 кв.м., визнати за ОСОБА_2 право користування кімнатою площею 12,8 кв.м., визнати за ними та ОСОБА_2 право спільного користування кухнею, туалетом, ванною та коридором; компенсувати ОСОБА_2 1 тис.грн. за право користування їхнєю сім,єю двома кімнатами.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 січня 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено, визнано, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 належить по ? частці АДРЕСА_1 кожному.

Зустрічний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_7 - задоволено частково.

Встановлено порядок користування спільною сумісною власністю - визнано ОСОБА_4 в користування кімнату з балконом 18,2 кв.м. та кімнату з лоджією 12.8 кв.м., визнано за ОСОБА_2 право користування кімнатою з лоджією 13,1 кв.м., визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_2 право спільного користування кухнею, туалетом, ванною та коридором.

У решті позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_4 просять рішення суду частково скасувавати та задовольнити зустрічний позов повністю у зв'язку із неповним з'ясуванням судом обставин справи.

Зокрема, суд безпідставно відмовив ОСОБА_7, як чоловіку, у встановленні порядку користування спільною сумісною власністю; не взяв до уваги, що рішенням суду ОСОБА_2 виділена суміжна кімната з їхньою кімнатою; замість ізольованої кімнати площею 12,8 кв.м.

Крім того, суд не врахував, що у позивачки є собака, яка може причинити шкоду дитині та сама позивач знаходиться на обліку у психоневрологічному диспансері.

Позивач ОСОБА_2 також не погодилась із рішенням суду і подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду змінити в частині зустрічних позовних вимог, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи.

Так, суд не взяв до уваги, що відповідач ОСОБА_7 має право власності на два будинки, але проживає у спільній квартирі без її згоди, як чоловік відповідачки, створюючи конфліктні ситуації; не врахував, що кімната площею 18,2 кв.м. є прохідною і тому повинна бути залишена у загальному користуванні, а відповідачам слід виділити кімнату площею 12.8 кв.м.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи, наведені у скаргах та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідачів ОСОБА_4 - підлягає відхиленню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 - задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та визнаючи за нею та відповідачем ОСОБА_4 частки у спірній квартирі по ? кожній суд першої інстанції керувався ст. 368, ч.2 ст. 370 ЦК України і обґрунтовано виходив з того, що частки в майні, яке знаходить у спільній сумісній власності співвласників є рівними.

Із зазначеним висновком суду погоджується колегія.

Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у справі власності є спільною сумісною власністю.

А відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частка кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Як роз'яснено в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.1995, № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16 Закону "Про власність", ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України); майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п. 1 ст. 17, ст. 18, п. 2 ст. 17 Закону "Про власність"); квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"). В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

З матеріалів справи убачається, що АДРЕСА_1 була приватизована ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 - а с. 19), що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, видане органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради НОМЕР_1 від 11.05.2000р. (а.с. 5).

З урахуванням того, що при придбанні, шляхом приватизації, права власності на вище квартиру не визначалися з розміром часток, будь - яких даних про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою не має, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що частки співвласників є рівними.

Не приймає до уваги колегія суддів посилання в апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно відмовив ОСОБА_7, чоловіку позивача ОСОБА_4, у встановленні порядку користування спільною сумісною власністю, оскільки ОСОБА_7 участі у приватизації квартири не брав, він не є співвласником спірної квартири і крім того, не зареєстрований в цій квартирі.

Доводи стосовно того, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у ПНД, має собаку, яка може причинити шкоду дитині є безпідставними в силу вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, якими передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

В порушення зазначеного відповідачами не надано доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги про погрозу з боку ОСОБА_2 спричинення шкоди дитині.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив з того, що запропонований варіант користування спірною квартирою є єдиним можливим варіантом.

Але колегія не погоджується з таким висновком суду.

З матеріалів справи убачається, що загальна площа квартири становить 64, 26кв.м. (а.с. 5).

Виходячи із рівності часток власників квартири та враховуючи те, що коридор, ванна, кухня та туалет є місцями загального користування, із уклавшимся порядком проживання, а саме те, що ОСОБА_2 постійно проживає у кімнаті площею 13.1 кв.м., а відповідач постійно проживала та проживає із сім'єю у кімнаті площею 12,8 кв.м., що підтвердили сторони в судовому засіданні апеляційному суду, та враховуючи, що кімната площею 18,2кв.м., якою вони користуються спільно, є прохідною, тому колегія приходить до висновку, що рішення суду в частині встановлення порядку користування спільною сумісною власністю АДРЕСА_1 підлягає скасуванню, згідно п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням в цій частині нового рішення про визначення порядку користування спільною сумісною власністю та наданням ОСОБА_4 в користування кімнатою площею 12,8кв.м., а ОСОБА_2 кімнатою площею 13,1 кв.м., тобто враховуючи порядок користування сторонами житлом, який вже склався.

Кімната площею 18,2 кв.м. з балконом, кухня, туалет, ванна та коридор підлягають залишенню в загальному користуванні.

Керуючись ст.ст.303,307, п.1 ч.1 ст. 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_7 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 січня 2013 року в частині встановлення порядку користування спільною сумісною власністю АДРЕСА_1 - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Встановити порядок користування спільною сумісною власністю АДРЕСА_1 - надати в користування ОСОБА_4 кімнату площею 12,8 кв.м., надати в користування ОСОБА_2 кімнату площею 13,1 кв.м.

Кімнату площею 18.2 кв.м. з балконом, кухню площею 7,3 кв.м., туалет площею 2,3 кв.м., ванну площею 1,2 кв.м. та коридор площею 5,5 кв.м. залишити в загальному користуванні.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: