Справа № 161/2723/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Кухтей Р.В. Провадження №
22-ц/773/1881/13 Категорія: 31 Доповідач: Киця
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2013 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Данилюк В.А., Подолюка В.А.,

при секретарі Семенюк О.А.

за участю позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок злочину за апеляційною
скаргою представника відповідача
ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 10 квітня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Луцького
міськрайонного суду від 10 квітня 2013
року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2
3424,26грн. матеріальної шкоди та 8000грн.
моральної шкоди.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
від 19 листопада 2013 року відмовлено в
задоволені заяви представника
відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 про перегляд
зазначеного заочного рішення.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
подав апеляційну скаргу на вказане
рішення суду. Вважає його незаконним та
необґрунтованим. Просив змінити
рішення та стягнути з ОСОБА_3 754,26 грн.
матеріальної та 1000 грн. моральної
шкоди.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою Луцького міськрайонного
суду від 12 квітня 2012 року звільнено
ОСОБА_3 від кримінальної
відповідальності на підставі ст.1 п.2
«в» Закону України «Про амністію» від
08.07.2011 року. Кримінальну справу
відносно ОСОБА_3 за ст.286 ч.1 КК України
проводженням закрито.

Вартість завданої матеріальної шкоди
становить 3424,26грн., яка полягає в
придбанні ліків на лікування, наданні
медичної допомоги, пошкодженні одягу
потерпілого. У зв'язку з неправомірними
діями відповідача позивачу були
заподіяні тілесні ушкодження
середнього ступеня важкості, він
переніс психологічне та фізичне
страждання і цим завдано моральну
шкоду в розмірі 8000грн.

Встановлені судом та наведені вище
обставини підтверджуються всією
сукупністю наявних у справі доказів.

Згідно ч.2 ст.1187 України шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Частиною п'ятою статті 1187 ЦК України
передбачено, що особа, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, відповідає за завдану шкоду,
якщо вона не доведе, що шкоди було
завдано внаслідок непереборної сили
або умислу потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Частиною першою ст. 1192 ЦК України
передбачено, що з урахуванням обставин
справи суд за вибором потерпілого може
зобов'язати особу, яка завдала шкоди
майну, відшкодувати її в натурі
(передати річ того ж роду і такої ж
якості, полагодити пошкоджену річ тощо)
або відшкодувати завдані збитки у
повному обсязі. Розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

З матеріалів справи вбачається, що 06
лютого 2011 року сталась
дорожньо-транспортна пригода -
відповідач, керуючи автомобілем «ВАЗ
210994», реєстраційний номер НОМЕР_1 по пр.
Соборності в м.Луцьку здійснив наїзд на
пішоходів ОСОБА_1, ОСОБА_2 Вина
відповідача у скоєні злочину та
заподіяння шкоди ОСОБА_2
підтверджується постановою Луцького
міськрайонного суду від 12 квітня 2012
року про звільнення ОСОБА_3 від
кримінальної відповідальності.
Відповідач не відшкодовував позивачу
заподіяну шкоду і при розгляді
кримінальної справи судом не
вирішувалось дане питання.

В причинному зв'язку з виникненням
дорожньо-транспортної пригоди та
заподіянням шкоди позивачу було
порушення відповідачем Правил
дорожнього руху. Внаслідок цього
ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у
вигляді закритого перелому шийки лівої
малогомілкової кістки без зміщення,
пошкодження групи зв'язок лівого
колінного суглобу з нестабільністю
І-ІІ ст., гемартрозу (наявність крові)
колінного суглоба, закритої
черепно-мозкової травми з струсом
головного мозку, забійної рани, забою
м'яких частин голови, які згідно
відносяться до категорії тілесних
ушкоджень середнього ступеню тяжкості
за ознакою довготривалого розладу
здоров'я. З 06.02.11р. по 16.02.13р. знаходився
на стаціонарному лікуванні в Луцький
міській клінічній лікарні та перебував
на амбулаторному лікуванні по 16 квітня
2011 року. На лікування позивач витратив
754,26грн. Ці обставини підтверджується
актом судово-медичного обстеження №731
від 26.05.2011р., висновком судово-медичної
експертизи №1065 від 14.07.2011, випискою
Луцької міської клінічної лікарні
№2117/1130/108 стаціонарного хворого від 16
лютого 2011 року, виписками з
амбулаторної картки ОСОБА_2,
фіскальними чеками про придбання ліків
та дана сума визнається відповідачем.

Крім того, під час наїзду на позивача
було пошкоджено його одяг, вартість
якого на момент розгляду справи
становить 2670грн. і підтверджується
довідкою фізичної особи-підприємця
станом на лютий 2013 року. Сам характер
наїзду свідчить про пошкодження одягу
потерпілого і приведення його в
непридатний для використання стан.

При визначенні розміру відшкодування
моральної шкоди позивачу - 8000грн., суд
першої інстанції виходив з засад
розумності та справедливості,
характеру та обсягу страждань, які
зазнав позивач, стану здоров'я
потерпілого ОСОБА_2 - отримання ним
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди тілесних ушкоджень і тривалого
лікування, вимушених змін у життєвих та
побутових стосунках, час та зусилля,
які необхідні для відновлення
попереднього стану, нервового стресу.

Суд прийшов до правильного висновку
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

Доводи відповідача щодо
необґрунтованого визначення судом
першої інстанції розміру шкоди не
заслуговують на увагу, так як неподано
доказів, які б заперечували його.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі-Закон) обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров»ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Відповідно до п.п.33.1.4 п. 33.1 ст.33 Закону в
разі настання дорожньо-транспортної
пригоди, яка може бути підставою для
здійснення страхового відшкодування,
водій транспортного засобу, причетний
до такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу.

Відповідач ОСОБА_3 не зазначав в заяві
про перегляд заочного рішення, в
апеляційній скарзі та не подав ні суду
першої інстанції, ні суду апеляційної
інстанції доказів, що він застрахував
свою цивільну відповідальність, -
оригіналу поліса обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, надавав
страховику письмове повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, а тому у
разі невиконання особою цих вимог,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильних висновків
суду. Рішення ухвалене з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його зміни немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 10 квітня 2013 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді