Справа № 537/2495/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2013 року

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Мурашової Н.В.,

при секретарі Омельченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчук Полтавської області заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить визнати частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнати право власності.

Представник позивача ОСОБА_1 надав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1. Ухвалу направити для виконання Першій Кременчуцькій державній нотаріальній конторі.

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачено, що позов майнового характеру дозволяється забезпечити шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходиться або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

В розясненнях п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову №9 від 22.12.2006 року, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову з наступних підстав.

Так, заявляючи вимоги про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, представник позивача не навів доказів що вказане майно належить на праві власності саме ОСОБА_3

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову.

В п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову №9 від 22.12.2006 року розяснено, що за змістом ст. 293 ЦПК ( 1618-15 ) окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування. Проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд-

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4