У Х В А Л А

Іменем України

02.04.2013 року Деснянський районний суд м.Києва у складі:

головуючого - судді Зотько Т.А.

при секретарі Самойловій М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві скаргу Приватного акціонерного товариства "МТС Україна" на постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Данилюка Ростислава Володимировича про відмову у відкритті виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "МТС Україна" (далі по тексту - ПрАТ "МТС Україна") звернулось до суду зі скаргою на постанову старшого державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м.Києві Данилюка Р.В. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), посилаючись на той факт, що 06.09.2012 р. Деснянським районним судом м.Києва у справі № 2н-1783/2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПрАТ "МТС Україна" заборгованості за телекомунікаційні послуги було видано судовий наказ. 13.02.2013 р. представником ПрАТ "МТС Україна" було подано до ВДВС Деснянського РУЮ м.Києва заяву про відкриття виконавчого провадження, однак 15.02.2013 р. старший державний виконавець виніс постанову ВП № 36536587, якою відмовив у відкритті виконавчого провадження посилаючись на те, що зазначений судовий наказ не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Заявник вважає зазначену постанову незаконною, а дії старшого державного виконавця такими, що призвели до порушення його прав, як сторони у виконавчому провадженні, а тому змушений звертатись до суду з вказаною скаргою.

Представник ПрАТ "МТС Україна" - Смоловик М.С. у судовому засіданні скаргу підтримав у повному обсязі, посилаючись на викладені в ній обставини, просив суд визнати постанову ВП № 36536587 від 15.02.2013 року неправомірною та зобов'язати старшого державного виконавця Данилюка Р.В. ВДВС Деснянського РУЮ у м.Києві винести постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу № 2н-1783/2012 виданого 06.09.2012 р. Деснянським районним судом м.Києва.

Старший державний виконавець ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві - Данилюк Р.В. у судові засідання повторно не з'явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином, про що свідчать копії листів та розписка ( а.с.8, 11, 17). Відгуку на скаргу суду не надав. Причини своєї неявки суб'єкт оскарження не повідомив. За таких обставин, суд визнав причини неявки старшого державного виконавця Данилюка Р.В. ВДВС Деснянського РУЮ у м.Києві неповажними та вважав за можливе проводити розгляд скарги у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 вересня 2012 року Деснянським районним судом м.Києва було видано судовий наказ, згідно якого з ОСОБА_2 на користь ПрАТ "МТС Україна" було стягнуто заборгованість за договором про надання послуг мобільного зв'язку, а також за договором про надання безпровідного доступу до мережі Інтернет на суму у розмірі 1.621 грн. 32 коп. та судовий збір у розмірі 107 грн. 30 коп. (а.с. 4).

Як вбачається з матеріалів справи, 15.02.2013 року старшим державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві - Данилюк Р.В. було винесено постанову ВП № 36536587, якою було відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу № 2н-1783 від 06.09.2012 р., виданого Деснянським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПрАТ "МТС Україна" коштів на загальну суму у розмірі 1.728 грн. 62 коп., з посиланням на те, що вказаний виконавчий документ не відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", а саме - не містить інформації щодо індивідуального ідентифікаційного номеру боржника (а.с. 6).

Відповідно до вимог ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 98 ЦПК України, яка встановлює вимоги щодо форми та змісту заяви про видачу судового наказу, в заяві повинно бути зазначено найменування суду, в який подається заява, ім'я заявника та боржника, а також ім'я представника заявника, якщо заява подається представником, їхнє місце проживання або місцезнаходження, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються та перелік документів, що додаються до заяви.

Частина 2 ст. 102 ЦПК України передбачає вкрай спрощену процедуру розгляду заяви про видачу судового наказу, яка полягає в тому, що видача судового наказу проводиться без судового засідання і виклику стягувача та боржника для заслуховування їх пояснень.

Стаття 103 ЦПК України встановлює вимоги щодо змісту судового наказу, зокрема у судовому наказі зазначаються: дата видачі наказу; найменування суду, прізвище та ініціали судді, який видав судовий наказ; ім'я (найменування) стягувача і боржника, їх місце проживання або місцезнаходження; посилання на закон, на підставі якого підлягають задоволенню заявлені вимоги; сума грошових коштів, які підлягають стягненню, а також розрахунковий рахунок боржника в установі банку, з якого повинні бути стягнуті грошові кошти, якщо такий повідомлений заявником; сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника; відомості про порядок та строки подання заяви про скасування судового наказу.

Як вбачається з вимог ч. 2 вказаної вище статті, судовий наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження" та обов'язково містити положення про дату видачі судового наказу стягувачу, дату набрання судовим наказом законної сили та строк пред'явлення судового наказу до виконання. Зазначені відомості вносяться до судового наказу у день його видачі стягувачу для пред'явлення до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

За таких обставин, в порядку наказного провадження суд позбавлений повноважень додатково вимагати, в тому числі і в державних органів, інформацію щодо будь-яких інших даних боржника, в тому числі і тих, що стосуються індивідуального ідентифікаційного номера.

Таким чином, відсутність в заяві про видачу судового наказу даних про індивідуальний ідентифікаційний номер не є підставою для відмови у видачі судового наказу або повернення заяви про видачу судового наказу.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження", судові накази є виконавчими документами, які підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Згідно вимог ст. 369 ЦПК України, виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленого Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно вимог п. 3 ч.1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 18.01.2013 року, у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по-батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо..

Також, як визначає ст. 24 Закону України "Про захист персональних даних", поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу лише за згодою суб'єкта персональних даних, а ст. 2 вказаного нормативно-правового акту визначено, що персональними даними є відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Як зазначив представник заявника, в договорах про надання телекомунікаційних послуг не є обов'язковою для використання інформація щодо індивідуального ідентифікаційного номера фізичної особи, відомостей щодо індивідуального ідентифікаційного номера боржника - ОСОБА_2 на час винесення судового наказу про стягнення з нього заборгованості за телекомунікаційні послуги ні ПрАТ "МТС Україна", ні суду відомо не було.

Згідно вимог ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що судовий наказ № 2н-1783/2012 від 06.09.2012 року, виданий Деснянським районним судом м.Києва було винесено у повній відповідності до вимог чинного законодавства України, вказаний документ підлягає виконанню у передбаченому законом порядку, а тому скарга ПрАТ "МТС Україна" є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 60, 95, 98, 102, 103, 209, 212 - 215, 369, 383, 384, 385, 386 ЦПК України, ст. 17, 18 Закону України "Про виконавче провадження", суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Приватного акціонерного товариства "МТС Україна" на постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Данилюка Ростислава Володимировича про відмову у відкритті виконавчого провадження - задовольнити.

Визнати постанову старшого державного виконавця Відділу ДВС Деснянського РУЮ у м.Києві Данилюка Ростислава Володимировича ВП № 36536587 від 15.02.2013 року неправомірною.

Зобов'язати старшого державного виконавця Відділу ДВС Деснянського РУЮ у м.Києві Данилюка Ростислава Володимировича винести постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу № 2н-1783/2012 від 06.09.2012 року, виданого Деснянським районним судом м.Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Деснянського

районного суду м. Києва Т.А.Зотько