Номер справи137/1570/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючої судді Білик Н. В.,

з участю секретаря Хижук Л.І

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди , та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про стягнення шкоди . В позові зазначила, що 1 грудня 2012 року відповідачка, ОСОБА_2, порушила правила утримання собак в с.Микулинці, залишивши їх у громадському місці без догляду, в результаті чого собаки завдали матеріальних збитків ОСОБА_1 а саме, загризли 5 индиків. В той же день, тобто 1 грудня 2012 року, відповідачка, ОСОБА_2В написала розписку відповідно до якої погодилась сплатити позивачці 1500 грн. за индиків, протягом двох місяців. У вказаний строк відповідачка борг не повернула, що змусило звернутись до суду. Крім того зазначила, що 24 січня1 2013 року, ОСОБА_2, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 154 ч.2 КУпАП,. де вину вона визнала, та була звільнена від адміністративної відповідальності через малозначимість , обмежившись усним зауваженням . Просить стягнути з відповідачки борг за договором розписки в сумі 1500 грн., судові витрати в сумі 229,40 грн. та за послуги адвоката 1000 грн. В подальшому позивачка змінила підставу позову та просить замість 1500грн. боргу за розпискою стягнути 1500грн. заподіяної шкоди.

Відповідачка ОСОБА_2 в зустрічному позові зазначає, що від ОСОБА_1 дізналась про пошкодження її индиків. Потім в присутності трьох працівників міліції , припустившись помилки ,у виняткових обставинах , під тиском працівників міліції написала розписку про відшкодування ОСОБА_1 1500грн. Вважає дії ОСОБА_1 протиправними, а погрози працівників міліції такими, що завдали їй душевних страждань. Просить визнати правочин(розписку ) недійсним та стягнути на її користь 5000грн. моральної шкоди .

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, зустрічний позов не визнала. Пояснила, що ОСОБА_2 займається розведеням породистих сабак, яких утримує у вольєрах. Крім того у її домогосподарстві живуть напів породисті собаки, які з'явились в результаті схрещення бродячої собаки із породистими собаками ОСОБА_2 Вона їх стерилізувала та використовує для охорони домогосподарства. Однак ці собаки вільно пересуваються по селу. Їх легко розпізнати по кліпсах у вухах, яких немає у решти сільських собак. 1 грудня 2012 року вона , як завжди, вигнала своїх 18 индиків для випасання у господарство покійної матері, що розташоване навпроти її домогосподарства. Через деякий час побачила, що додому прийшли лише частина индиків. Від місцевих жителів дізналась, що индиків розірвали собаки з кліпсами у вухах. Коли почала перераховувати индиків, виявилось, що пропало 7 индиків, 2 индики вона так і не знайшла, а 5 индиків знайшла мертвими, 4 пошкоджені тушки забрала додому і поклала біля сарая, а п'ятого з'їли собаки залишивши лише кістки та пір'я. Коли вона разом із працівниками міліції прибули до домогосподарства ОСОБА_2 то у неї на подвір'ї лежали собаки з кліпсами у вухах. ОСОБА_2 погодилась із тим, що її собаки загризли индиків та написала розписку про відшкодування шкоди. Вона запропонувала ОСОБА_2 забрати загризяні тушки, щоб згодувати собакам, що остання і зробила.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила факт розведення собак породи "доберман" та наявність собак із кліпсами у вухах, які вона стерилізувала, однак пояснила, що то бродячі собаки, які проживають у селі. Від ОСОБА_1 дізналась, що собаки з кліпсами загризли її индиків і під тиском працівників міліції погодилась відшкодувати шкоду та написала розписку. Вважає, що собаки їй не належать, тому вона не має відповідати за шкоду.

Представник відповідачки ОСОБА_3 пояснив, що розписка про відшкодування ОСОБА_1 1500грн. була написана його довірителькою в стані стресу, який вона перенесла в наслідок появи у її домогосподарстві озброєних працівників міліції , які погрожували постріляти собак. Щоб скоріше закінчився конфлікт вона погодилась на їх умови. Вважає, що розписка написана під примусом, тому просить визнати такий правочин недійсним. Крім того пояснив, що неправомірнрми діями ОСОБА_1 , Артемернко заподіяно моральних страждань тому моральну шкоду оцінює в 5000грн. Просить у задоволенні первісного позову відмовити, позов ОСОБА_2 задовільнити повністю.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що працює дільничим інспектором. В чергову частину райвідділу міліції надійшло повідомлення про пошкодження индиків, тому в с. Микулинці була направлена оперативна група. Він в той час також знаходився в с.Микулинці, тому теж підійшов до місця пригоди. Ним було встановлено, що индиків ОСОБА_1 загризли собаки з кліпсами у вухах, що належать ОСОБА_2 Коли вони підійшли до домогосподарства ОСОБА_2 то ті собаки знаходились у її подвір'ї. Відносно ОСОБА_2 було складено протокол про притягнення до адміністративної вдповідальності за порушення правил утримання собак.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що проживає неподалік ОСОБА_1 01.12.2012 року в подвір'ї ОСОБА_6 бачив 4 тушки индиків , які були загризяні собаками. Вага тушок приблизно була 20-25кг. Він підписав протокол огляду. Потім на прохання ОСОБА_1 завіз її на своєму автомобілі до домогосподарства ОСОБА_2 ОСОБА_6 він бачив собак із кліпсами у вухах. ОСОБА_1 запропонувала ОСОБА_2 забрати тушки индиків. ОСОБА_2 поїхала разом із ними до домогосподарства ОСОБА_1, у два великі пакети поклала 4 тушки индиків і забрала додому.

Свідок ОСОБА_7 підтвердила наявність у селі собак із кліпсами у вухах, яких стерелізувала ОСОБА_2Пояснила, що собаки є бродячими та в основному проживають біля сільського магазину.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що 01.12.2012року в с.Микулинці розповсюджував рекламні буклети. Підтвердив, що бачив на подвір'ї ОСОБА_2 працівників міліції із зболєю та наявність якогось конфлікту.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши документи,які є у справі суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Суд дійшов до такої думки виходячи із наступного.

В судовому засіданні беззаперечно доведено, що 24 січня 2013 року, ОСОБА_2, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 154 ч.2 КУпАП,. де вину вона визнала, та була звільнена від адміністративної відповідальності через малозначимість , обмежившись усним зауваженням . Даний факт підтверджено копією постанови суду (а.с.5) та матеріалами справи про адміністративне правопорушення, оглянутої в судовому засіданні, із якої встановлено, що 1 грудня 2012 року відповідачка, ОСОБА_2, порушила правила утримання собак в с.Микулинці, залишивши їх у громадському місці без догляду, в результаті чого собаки завдали матеріальних збитків ОСОБА_9

Відповідно до ст 61 ч 4 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне

правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Факт порушення ОСОБА_2 правил утримання собак , які заподіяли матеріальних збитків ОСОБА_1 також підтверджено показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Доводи ОСОБА_2 , що собаки їй не належать , суд до уваги не приймає тому, що в судовому засіданні встановлено, що индиків загризли собаки із кліпсами у вухах. ОСОБА_2 підтвердила те, що вона стерилізувала собак, яким після цього вставили кліпси у вуха, це також стверджувала свідок ОСОБА_7 , інших таких собак в селі немає. Крім того ОСОБА_2 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення вину визнала, постанову суду не оскаржувала. Як зазначила ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_5 , ОСОБА_2 забрала 4 ушкоджені тушки индиків щоб згодувати собакам.

Що стосується розміру шкоди , то ОСОБА_1 стверджувала, що у неї зникло 7 индиків, вона знайшла лише 5 ушкоджених, тому просить стягнути вартість 5 индиків. Однак відповідно до протоколу огляду місця події ( а.с. 158) встановлено, що на подвір'ї позивачки виявлено 4 тушки индиків вагою по 5-7 кг. Це також підтвердив в судовому засідані свідок ОСОБА_5

Відповідно до довідки виданої Літинським центральним ринком (а.с.41 ) видно, що ціна 1 кг. индика становить 50 грн. , середня вартість 250-300грн. Враховуючи те, що більш точний розмір шкоди встановити неможливо, судом при розрахунку взято найменшу вагу индика - 5 кг.Х 50 грн.= 250 грн. , що збігається із середньою ринковою вартістю. Таким чином розмір шкоди становить 1000грн. (4Х250). Судом до уваги взято довідку Літинського центрального ринку тому, що він найбільш територіально наближений , і з цієї причини відхилено довідки (а.с.53) та (а.с.40) видані ринками м. Вінниці , ціни у яких сильно відрізняються між собою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Особо, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Таким чином тягар доказування про невинуватість несе саме відповідач, що ним не було зроблено в судовому засіданні.

Дана позиція суду повністю узгоджена із позицією ВССУ висловленою в ухвалі від 15.06.2011року у аналогічній справі.

Відповідно до ППВСС України "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Оскільки зазначена норма не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки (видів підвищеної небезпечної діяльності), суд, беручи до уваги особливі властивості предметів, речовин або інших об'єктів, що використовуються в процесі діяльності, має право визнати джерелом підвищеної небезпеки також й іншу діяльність. До цих особливих властивостей слід відносити створення підвищеної ймовірності завдання шкоди через неможливість повного контролю за ними з боку людей.

Таким чином із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути шкоду в сумі 1000 грн., та сплочений судовий збір в сумі 229,40 грн. Що стосується витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн., то ця сума теж підлягає стягненню так, як підтверджена квитанцією , угодою та відповідає вимогам ЗУ " Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" . Даним законом передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної

заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Тривалість судових засідань в даній справі становить понад 3 години, тому сума 1000 грн. знаходиться у межах закону.

Зустрічний позов ОСОБА_2 не підлягає до задоволення.

Законодавче визначення правочину міститься в ст.202 ЦК, яка передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочини завжди є правомірними діями, що спричиняють виникнення або видозміни регульованих цивільних правовідносин. Цим правочини відрізняються від такого виду юридичних фактів, як делікти, які порушують цивільні права і спричиняють виникнення регульованих відносин .

Зобов'язання із заподіяння шкоди ( деліктні зобов'язання ) - є видом не договірних зобов'язань.

ОСОБА_2 просить визнати розписку про відшкодування шкоди - недійсним правочином. Дана розписка не є правочином , тому, що між сторонами існують деліктні зобов'язання.

Посилаючись на недійсність розписки відповідачка хотіла уникнути відшкодування шкоди. Однак при вирішенні спору судом до уваги розписка не бралась тому, що вона не є належним доказом шкоди в розумінні ст. 59ЦПК України .

В судовому засіданні не встановлено неправомірних дій ОСОБА_1, які б заподіювали моральної шкоди ОСОБА_2 тому позов в частині стягнення моральної шкоди теж не підлягає до задоволення.

Керуючись ст .10,11,59, 61 213-215 ЦПК України, ст 1166, 1187 ЦК України

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди задовільнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 шкоду в сумі 1000 грн., сплочений судовий збір в сумі 229,40 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним та стягнення моральної шкоди -відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через райсуд протягом 10 днів з моменту проголошення.

Суддя : Білик Н. В.