Справа № 635/6148/13-ц
Номер провадження 2/635/3377/2013
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2013 року Харківський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді Полєхіна А.Ю., при секретарі Шарапато А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в с. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної так моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
В обґрунтування позову позивач зазначив про те, що 01 вересня 2012 року приблизна о 16 годині 20 хвилин не маючи виданого у встановленому порядку посвідчення на право керування транспортним засобом, ОСОБА_2 керував технічним справним автомобілем «ВАЗ-2103» реєстраційний № х3739ХА, що належить ОСОБА_3 на якому рухався по автодорозі Київ-Харків-Довжанський при цьому порушив пункти 2.1., 1.5., 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, під керуванням позивача та спричинив йому матеріальну та моральну шкоду.
Позивач вказує на те, що вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, про що свідчить вирок Харківського районного суду Харківської області від 27.11.2012 року, згідно з якої ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання.
Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, та розглядати справу за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не надав.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, 01 вересня 2012 року приблизна о 16 годині 20 хвилин не маючи виданого у встановленому порядку посвідчення на право керування транспортним засобом, ОСОБА_2 керував технічним справним автомобілем «ВАЗ-2103» реєстраційний № х3739ХА, що належить ОСОБА_3 на якому рухався по автодорозі Київ-Харків-Довжанський при цьому порушив пункти 2.1., 1.5., 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, під керуванням позивача та спричинив йому матеріальну та моральну шкоду.
Факт володіння ОСОБА_2, на момент вчинення ДТП, автомобілем марки «ВАЗ-2103» реєстраційний № х3739ХА, встановлено вироком Харківського районного суду Харківської області від 27 листопада 2012 року та відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.
Цим же вироком Харківського районного суду Харківської області від 27.11.2012 року, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання.
Зазначений вирок суду у передбаченому порядку оскаржений або опротестований не був та набрав законної сили.
Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Виходячи з положень ст.61 ЦПК України, яка передбачає вирок суду як підставу звільнення від доказування, суд вважає встановленим, що шкоду майну позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 01.09.2012 року завдано з вини відповідача.
Відповідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Таким чином суд вважає, що відповідач має відшкодувати позивачу шкоду, завдану йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Звіт № 9469 дослідження спеціаліста-автотоварознавця суд вважає законним та обґрунтованим, оскільки він ґрунтується на технічному огляді автомобіля, проведенні необхідних розрахунків та на підставі спеціальної літератури та нормативних актів.
Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або
ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Постановою пленуму Верховного суду України № 5 від 25.05.2001 року, про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, проте позивачем не надано зазначених доказів, що мають значення для вирішення даної позовної вимоги.
Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору в сумі 114,00 грн., сплачені останнім при поданні позовної заяви до суду.
Керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60, 61, 79, 86, 88, 224, 226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної так моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, 114 гривень 00 копійок у рахунок сплати позивачем судового збору.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження через Харківський районний суд Харківської області з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги або шляхом подачі апеляційної скарги у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: А.Ю.Полєхін