КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/8295/13-ц
Провадження № 2/552/2829/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2013 року Київський районний суд м. Полтава в складі головуючого судді Миронець О.К., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1 розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

25.11.2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків, а 02.12.2013 року подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку. Заяву про забезпечення позову позивач мотивує тим, що ОСОБА_3 не працює та не має стабільного доходу, оскільки кошти, які вона отримала за продаж зброї вона витрачає на особисті потреби, тому не зможе виконати свої зобовязання за рішенням суду.

Суд дослідивши додані до заяви докази приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позивач у своїй заяві про забезпечення позову не навів достатніх доказів про необхідність її задоволення, а лише посилався на свої припущення, що відповідач не зможе в майбутньому виконати свої зобовязання по рішенню суду.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Серед переліку таких документів є ухвала суду.

Відповідно до ст.18 вищевказаного закону зазначено вимоги, що предявляються до виконавчого документу, а саме у ньому зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

В заяві про забезпечення позову не зазначено місце розташування земельної ділянки, її кадастровий номер, а лише зазначено, що дана земельна ділянка знаходиться в с. Гожули Полтавського району, що не дає можливості ідентифікувати земельну ділянку, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 151,153 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Миронець О. К.