Справа № 447/1976/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2013 року Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Головатий А. П.

при секретарі Савків Л.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення ,-

в с т а н о в и в :

25.06.2013 року відповідач ОСОБА_4 звернувся в Миколаївський районний суд Львівської області з заявою про перегляд заочного рішення у справі №447/1401/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ №10013/081 філії - Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування заяви наведено наступне. 13.06.2013 року Миколаївським районним судом Львівської області було прийнято заочне рішення у справі №447/1401/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ №10013/081 філії - Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, відповідно до якого з ОСОБА_3 вирішено стягнути заборгованість у розмірі 273388,39 гривень. Відповідач не був двічі належно повідомлений про час та місце проведення судового засідання у справі, оскільки у справі наявне лише одне поштове повідомлення про вручення повістки. Крім того мати відповідача отримавши таку повістку звернулася в суд з заявою про відкладення судового засідання, оскільки відповідач перебував у той час на роботі і здійснював автомобільне перевезення. Крім того, Апеляційний суд Львівської області 26.09.2012 року прийняв рішення про стягнення з відповідача заборгованості договором відновлюваної кредтиної лінії шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В цю суму входили також і проценти за договором. Таким чином проценти за кредитним договором нараховані знову бути не могли. У заочному рішенні суд посилався на розрахунок наданий банком, який не є доказом. Суд також стягнув з відповідача пеню, однак строк позовної давності на стягнення у виді пені становить 1 рік. Тому відповідач просить застосувати до зазначених вимог позовну давність.

Відповідач у судове засідання не з'явився, уповноважив на представництво своїх інтересів в суді ОСОБА_2

Представник відповідача у судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення підтримав та просив таку задоволити, посилаючись на обґрунтування наведені у заяві.

Представник позивача у судовому засіданні подав заперечення на заяву про перегляд заочного рішення. В обґрунтування заперечення наведено наступне. У заяві зазначено, що в справі відбулося два засідання: 12.06.2013 року та 13.06.2013 року. Дане твердження не відповідає дійсності, оскільки засідання у справі відбулися 27.05.2013 року, 12.06.2013 року та 13.06.2013 року. І відповідач був належно повідомлений про розгляд справи про що є підтвердження у матеріалах справи. Що стосується доводів відповідача про те що рішенням Апеляційного суду Львівської області з нього було присуджено стягнути заборгованість за кредитним договором у повному обсязі. Вони не відповідають дійсності, оскільки з моменту подачі позовної заяви до суду та ухвалення рішення Апеляційним судом Львівської області пройшов великий проміжок часу і зазначеним рішенням не звільнено відповідача від сплати процентів за вказаний період часу. Відповідно до п. 7.8. договору відновлюваної кредитної лінії сторони домовилися про збільшення строку позовної давності до 3 років для всіх грошових зобов'язань відповідача, що передбачені умовами цього договору.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

13.06.2013 року Миколаївським районним судом Львівської області було прийнято заочне рішення у справі №447/1401/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ №10013/081 філії - Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, відповідно до якого з ОСОБА_3 підлягає стягненню заборгованість у розмірі 273388,39 гривень.

Відповідач був належно повідомлений про час та місце проведення судових засідань у справі. Про судове засідання призначене на 27.05.2013 року відповідно до повідомлення (а.с. 26), про судове засідання призначене на 12.06.2013 року відповідно до повідомлення (а.с. 33) та про судове засідання призначене на 13.06.2013 року відповідно до повідомлення (а.с. 34)

Судом встановлено, що сторони 12.09.2008 року уклали договір відновлюваної кредитної лінії №2203-300, згідно якого відповідачу було надано кредит у сумі 500000,00 гривень. Згідно умов договору кредит повинен був надаватися частинами до 12.10.2010 року та остаточним терміном повернення кредиту та процентів за користування ним визначено 12.09.2018 року. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав.

Оскільки, виконання зобов'язань відповідачем за договором було забезпечене іпотекою, позивач звернувся в суд з позовом про звернення стягнення на заставлене майно. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 26.09.2012 року визначено строк виконання договору відновлюваної кредитної лінії - момент набрання рішенням суду законної сили та вирішено стягнути з ОСОБА_3 в користь позивача кредитну заборгованість за договором у розмірі 745960,77 гривень, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальниї справ від 30.03.2013 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Відповідно до п.5.2. договору відновлюваної кредитної лінії за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,05% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 7.8. договору відновлюваної кредитної лінії сторони домовилися про збільшення строку позовної давності до 3 років для всіх грошових зобов'язань відповідача, що передбачені умовами цього договору.

Оскільки відповідач будучи належно повідомленим про час та місце проведення судових засідань у справі в суд не з'явився, не надіслав заперечення на позов чи заяву про відкладення судового засідання - заочне рішення перегляду не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене, заяву відповідача слід залишити без задоволення.

Керучись ст.ст. 8, 11, 57, 58, 60, 209, 210, 212, 231, 232 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Залишити заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: Головатий А. П.