РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 429/12328/12

13 лютого 2013 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Кононенко Т.О.

за участю секретаря: Кисіль Н.М.

представник позивача: ОСОБА_1

представник відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Павлограді Дніпропетровської області про стягнення недоплати по щомісячним страховим виплатам

вcтановив:

Позивач звернувся з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати дії Фонду ССНВПЗ України в м. Павлограді щодо несплати позивачу не донарахованих страхових виплат неправомірними та стягнути з відповідача не донараховані щомісячні страхові виплати в сумі 22941,24 грн.

В обґрунтування заявленого позову зазначає, що відповідачем при вирішенні питання про перерахунок щомісячних страхових виплат, йому сплачуються у зв'язку з ушкодженням здоров'я на виробництві, неправильно застосовується коефіцієнт зростання середньомісячної реальної заробітної плати визначений правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків виробництві, замість коефіцієнта зростання середньомісячної номінальної заробітної плати.

У зв'язку з цим просить визнати дії фонду неправомірними та стягнути з відповідача суму 22941,24 грн. недоплачених страхових виплат.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов, просив задовольнити, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на письмові заперечення долучені до матеріалів справи.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що позивач працював у ВСП Шахта Благодатна ВАТ Павлоградвугілля з 1978 року до 2010, що підтверджується копією трудової книжки(а.с.8-11).

При виконанні трудових обов'язків з позивачем стався нещасний випадок, відповідно до висновку МСЕК серії ДНА - 01 № 245785 від 31.05.2001 року встановлено 45% втрати працездатності і третя група інвалідності(а.с.12).

Постановою Фонду ССНВПЗ від 07.08.2001 року № 822 позивачу призначено страхові виплати в розмірі 145,75 грн.

Відповідачем було проведено перерахунок щомісячної страхової виплати підвищення страхових виплат у 2002 році - 1,193, у 2003 - 1,82, у 2004 році 1,152, у 2005 році 1,238, у 2006 році 1,203, у 2007 році 1,183, у 2008 році 1,125, у 2009 році 1,063, у 2010 році - 1, у 2011 році - 1.102, у 2012 році - 1,176 - відповідно до постанов правління Фонду, що не заперечується сторонами і не потребує доказування.

Щомісячна страхова виплата станом на 01.03.2012 року склала 646,49 грн. Ці перерахунки були проведені на коефіцієнти підвищення реальної плати.

Відповідно до ст. З Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" „ Держава гарантує усім застрахованим громадянам забезпечення прав у страхуванні від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання". Зважаючи на положення ст.46 Конституції України прописує „ Громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності. Пенсії, інші види соціальних виплат, допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом."

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 1105-XIV від 23 вересня 1999 року страхування від нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків є некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту, який затверджується правлінням.

Частиною 2 ст. 16 Закону № 1105-XIV від 23 вересня 1999 року передбачено, що безпосереднє управління Фондом соціального страхування від нещасних випадків здійснюють його правління та виконавча дирекція.

Згідно зі ст. 17 Закону № 1105-XIV від 23 вересня 1999 року правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків, зокрема, спрямовує і контролює діяльність виконавчої дирекції Фонду та її робочих органів; затверджує Інструкцію і порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів, погоджену Національним банком України і спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, інші нормативні документи, що регламентують внутрішню діяльність Фонду.

Рішення правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обов'язковим виконання всіма страхувальниками та застрахованими.

Частиною 2 ст. 29 Закону № 1105-XIV від 23 вересня 1999 року передбачено, перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростань попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях націоналі економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Перерахування провадиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Згідно з пп. 4.4.2. - 4.4.4. Порядку призначення та здійснення страхових виплат потерпілим (членам їх сімей), узгодженого з Міністерством праці та соціальної політики України й затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 31 січня 2002 року № 7, (діючого на час виникнення спірних відносин) при проведенні перерахування щомісячних страхових виплат з 1 березня кожного року середньомісячна заробітна плата підлягає коригуванню. При цьому відкоригована середньомісячна заробітна плата не може перевищувати встановлену на дату настання права перерахування максимальну величину (граничну суму) заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески до Фонду.

Сторонами не заперечується, що відділенням Фонду проводились перерахування щомісячних страхових виплат позивачу відповідно до постанов правління Фонду: 14 березня 2002 року № 15 (на коефіцієнт 1,193), від 4 березня 2003 року № З коефіцієнт 1,182), від 24 лютого 2004 року № 5 (на коефіцієнт 1,152), від 28 лютого 2005 року № 3 (на коефіцієнт 1,238) та від 6 березня 2006 року № 3 (на коефіцієнт 1,203), від 28.02.2007 року № 9 (на коефіцієнт 1,183), від 28.02.2008 року № 2 (на коефіцієнт 1,125), від 26.02.2009 року № 2 (на коефіцієнт 1,063), від 02.03.2010 року № 1 (на коефіцієнт 1), від 19.04.2011 року № 8 (на коефіцієнт 1,102) у кожній із вказаних постанов правління Фонду зазначено, що такий коефіцієнт взято за даними Державного комітету статистики України. В Постанові від 01.03.2012 року №4 вперше проведено перерахування на коефіцієнт зростання не реальної, а номінальної заробітної плати, у звязку з цим максимальний коефіцієнт зростання щомісячної страхової виплати з 01.03.2012 року складає 1,176 (17,6%).

Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади здійснюється 1 березня. При цьому раніше призначена сума щомісячних страхових виплат зменшенню не підлягає.

Слід зазначити, що на сьогоднішній день вказана норма Закону не визначає порядку такого перерахунку, а лише визначає право потерпілих та членів їх сімей на підвищення щомісячних страхових виплат. З 1 березня 2012 року відповідно до ст. 29 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності здійснено перерахування розміру щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого, та щомісячної страхової виплати особам, які мають на це право в разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 17 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, доручення Президента України від 15.03.2012 року Щодо забезпечення послідовного впровадження державної соціальної політики щодо підвищення стандартів життя та на виконання пункту 3 витягу з протоколу засідання Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 року №23 правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 30.03.2012 року прийнято постанову №15 Про проведення перерахунку щомісячних страхових виплат потерпілим та членам їх сімей у 2012 році, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за №490/20803 та набрала чинності з дня опублікування в Офіційному віснику України від 17.04.2012 року.

Відповідно до Постанови від 30.03.2012 року №15 Про проведення перерахунку щомісячних страхових виплат потерпілим та членам їх сімей у 2012 році, далі Постанова №15, в п.1 зазначено що перерахунок проводити в межах бюджету Фонду на 2012 рік, а бюджет Фонду затверджувався набагато раніше ніж була затверджена Постанова №15. Також вказаною Постановою №15 не визначаються підстави для проведення доплати, а лише здійснення перерахунку, що й було застосовано відділенням Фонду. Також в постанові №31 від 21.09.2012 року Про внесення змін до постанови правління Фонду від 30 березня 2012 року №15, далі Постанова №31, також не було вказано про проведення донарахування виплат, а лише доповнено Постанову №15.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача і вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 46, 124 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його прийняття до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Повний текст рішення виготовлений 18.02.2013 року.

Суддя Павлоградського

міськрайонного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_4