НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-512/11
№ 2/183/83/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2013 року

Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря Кравченко О.О.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Новомосковську цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
третя особа - Новомосковський
міськрайонний центр зайнятості про
розірвання трудового договору,
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

25.12.2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, третя особа -
Новомосковський міськрайонний центр
зайнятості про розірвання трудового
договору, зобов'язання вчинити певні
дії.

22.10.2010 року позивач ОСОБА_4 звернувся до
суду з уточненим позовом до ОСОБА_2,
третя особа - Новомосковський
міськрайонний центр зайнятості про
розірвання трудового договору,
зобов'язання вчинити певні дії

В обґрунтування своїх вимог позивач
ОСОБА_4 посилався на те, що він є
фізичною особою-підприємцем, 11 лютого
2009 року уклав із відповідачкою ОСОБА_2
трудовий договір, відповідно до якого
ОСОБА_2 працювала продавцем
продовольчих товарів в магазині.

Трудовий договір був зареєстрований 11
лютого 2009 року Новомосковським
міськрайонним центром зайнятості за
НОМЕР_1.

Позивач зазначив, що 19.10.2009 року в
магазині буда проведена
інвентаризація, в результаті якої була
виявлена нестача товару на суму 42 000
грн.

Відповідачка ОСОБА_2 зізналася в
систематичному розкраданні товару,
тому, він звернувся до органів міліції
з відповідною заявою.

За його заявою органами міліції
відмовлено в порушенні кримінальної
справи з посиланням на
цивільно-правові відносини між ним та
відповідачкою.

ОСОБА_2 відмовилася розірвати трудовий
договір у Новомосковському
міськрайонному центрі зайнятості за п.2
ст. 41 КЗпПУ, а саме, в наслідок вчинення
винних дій працівника, який
безпосередньо обслуговує грошові або
товарні цінності, якщо ці дії дають
підстави для втрати довір'я до нього з
боку власника або уповноваженого ним
органу.

Позивач зазначив, що відповідно до
положень Порядку реєстрації трудового
договору між працівником та фізичною
особою, затвердженого Наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 08.06.2001 року за № 260,
Інструкцією про порядок ведення
трудових книжок працівників від 29.07.1993
року № 58, провести дії про реєстрацію
розірвання трудового договору в центрі
зайнятості можливо тільки в разі
звернення обох сторін трудових
відносин (роботодавця та працівника) з
належними їм документами.

У разі виникнення трудового спору між
сторонами трудових відносин
роботодавцем та найманим працівником,
а також, у разі відсутності однієї
сторони в центрі зайнятості, підставою
для зняття трудового договору з
реєстрації в державній службі
зайнятості є рішення суду. яке набрало
законної чинності, щодо припинення дії
договору.

В зв'язку з наведеним, в позовній заяві
позивач ОСОБА_4 просив суд:

-розірвати трудовий договір, укладений
між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
ОСОБА_2, зареєстрований в
Новомосковському міськрайонному
центрі зайнятості НОМЕР_1 від 11.02.2009
року за п. 2 ст. 41 КЗпПУ - вчинення винних
дій працівника, який безпосередньо
обслуговує грошові або товарні
цінності, якщо ці дії дають підстави
для втрати довір'я до нього з боку
власника або уповноваженого ним
органу;

-зобов'язати Новомосковський
міськрайонний центр зайнятості зняти з
реєстрації трудовий договір, укладений
11 лютого 2009 року між суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 і ОСОБА_2,
зареєстрований в Новомосковському
міськрайонному центрі зайнятості під
НОМЕР_1.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги
ОСОБА_4 в повному обсязі, посилався на
підстави звернення до суду, викладені в
позовній заяві, просив суд
задовольнити позов.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засідання позов не визнала, посилалася
на те, що її провини в нестачі товару
немає, в магазині працювали інші
продавці, інвентаризація давно не
проводилася, 14 жовтня 2009 року вона
звернулася до позивача з заявою, про
звільнення її з роботи за власним
бажанням,

Новомосковський міськрайонний центр
зайнятості, як третя особа, в своєму
листі просила суд розглянути справу
без участі її представника.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 є
фізичною особою-підприємцем, що
підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця від 02.02.2004 року, серія
НОМЕР_2.

11 лютого 2009 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 уклав із
відповідачкою ОСОБА_2 трудовий договір,
відповідно до якого ОСОБА_2 була
прийнята на роботу продавцем
продовольчих товарів, зазначений
договір 11 лютого 2009 року був
зареєстрований Новомосковським
міськрайонним центром зайнятості за
НОМЕР_1.

Як зазначалося вище, позивач посилався
на те, що 19.10.2009 року в магазині буда
проведена інвентаризація, в результаті
якої була виявлена нестача товару на
суму 42 000 грн.

У відповідності до ст.ст. 10,60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на обґрунтування своїх вимог.

Суд приходить до переконання, що
позивачем не надані суду докази, які
підтверджують його вимоги.

Так, згідно до акту ревізії від 19.10.2009
року, недостача склала 14 440,01 грн.

В той же час, сам по собі акт ревізії,
яким виявлена нестача
товарно-матеріальних цінностей, сам по
собі не є доказом винних дій
працівника, позивачем не надано суду
жодного доказу наявності вини в діях
працівника ОСОБА_2, які потягли нестачу
грошових або товарних цінностей.

У відповідності до п.2 ст. 41 КЗпПУ,
трудовий договір з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу може
бути розірваний у випадках винних дій
працівника, який безпосередньо
обслуговує грошові або товарні
цінності, якщо ці дії дають підстави
для втрати довір'я до нього з боку
власника або уповноваженого ним
органу.

Оскільки позивачем не надано суду
доказів винних дій працівника ОСОБА_2, в
задоволенні позовних вимог позивача
щодо розірвання трудового договору, уз
відповідачкою ОСОБА_2 за п. 2 ст. 41 КЗпПУ
належить відмовити.

В той же час, згідно до положень Порядку
реєстрації трудового договору між
працівником та фізичною особою,
затвердженого Наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 08.06.2001 року за № 260, Інструкцією про
порядок ведення трудових книжок
працівників від 29.07.1993 року № 58,
провести дії про реєстрацію розірвання
трудового договору в центрі зайнятості
можливо тільки в разі звернення обох
сторін трудових відносин (роботодавця
та працівника) з належними їм
документами.

У разі виникнення трудового спору між
сторонами трудових відносин
роботодавцем та найманим працівником,
а також, у разі відсутності однієї
сторони в центрі зайнятості, підставою
для зняття трудового договору з
реєстрації в державній службі
зайнятості є рішення суду, яке набрало
законної чинності, щодо припинення дії
договору.

Оскільки судом встановлено, що 14 жовтня
2009 року відповідач ОСОБА_2 зверталася
до позивача з заявою,про звільнення її
з роботи за власним бажанням, суд
приходить до переконання, що трудовий
договір між сторонами повинен бути
розірваний за ст. 38 КЗпПУ - розірвання
трудового договору, укладеного на
невизначений строк, з ініціативи
працівника.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 42, 38 КЗпПУ
України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Розірвати з 14 жовтня 2009 року трудовий
договір, укладений 11 лютого 2009 року між
суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 і
ОСОБА_2, зареєстрований в
Новомосковському міськрайонному
центрі зайнятості під № НОМЕР_1 за ст. 38
КЗпП України - (розірвання трудового
договору, укладеного на невизначений
строк, з ініціативи працівника).

Зобов'язати Новомосковський
міськрайонний центр зайнятості зняти з
реєстрації трудовий договір, укладений
11 лютого 2009 року між суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 і ОСОБА_2,
зареєстрований в Новомосковському
міськрайонному центрі зайнятості під
№ НОМЕР_1

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_4 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ
Д.І. Городецький