АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1 й інстанції -
Приходченко О.С. Доповідач -
Калиновський А.Б. Категорія 42
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 року колегiя суддiв Судовоi
палати з цивiльних справ

Апеляцiйного суду Днiпропетровськоi
областi в складi:

Головуючого судді:
Калиновського А.Б.

Суддів :
Каратаєвої Л.О., Кіктенко Л.М.

При секретарі :
Видюкової Ю.С.

Розглянула у вiдкритому судовому
засiданнi в місті Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 25 вересня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 та Головного управління
Державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області про
визнання особи такою, що втратила право
користування квартирою, виселення,
усунення перешкод в користуванні та
зобов'язання вчинити певні дії,-

встановила:

Рішенням Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 25 вересня
2013 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області про
визнання особи такою, що втратила право
користування квартирою, виселення,
усунення перешкод в користуванні та
зобов'язання вчинити певні дії
задоволено частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_3 у
користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом
виселення ОСОБА_2 з цієї квартири без
надання іншого житлового приміщення та
зняття з реєстраційного обліку за
даною адресою.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 114,70 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Перевiривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегiя суддiв вважає, що скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних пiдстав.

Власник майна, відповідно до ст. 391 ЦК
України, має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Судом встановлено, що право власності
на квартиру за адресою: АДРЕСА_1
рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 07 червня 2012 року
визнано за ОСОБА_3 в порядку
спадкування за заповітом(а.с. 8-11).

Між тим, за згодою колишньої власниці
квартири, 14 квітня 2006 р. в квартиру, як
члена сім'ї власника цієї квартири,
було вселено і зареєстровано за її
адресою ОСОБА_2, який там проживає, що
підтверджується довідкою КЖЕП №22 р/р 609
від 18 березня 2013 р. (а.с. 13).

Право члена сім'ї на користування жилим
приміщенням є похідним правом від
права власності на житло певної особи.
У зв'язку з тим, що минула власниця
через свою смерть втратила право
власності на спірну квартиру,
відповідач ОСОБА_2 втратив право
користування квартирою як член сім'ї
померлої власниці.

Так як ОСОБА_2 проживає у спірній
квартирі без згоди позивача, як нового
власника квартири, правові підстави
для його проживання у цій квартирі
відсутні.

Відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК УРСР осіб, які
самоправно зайняли жиле приміщення,
виселяють без надання їм іншого жилого
приміщення.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3
суд правильно виходив з того, що своїм
проживанням ОСОБА_2 перешкоджає
позивачу у вільному володінні,
розпорядженні і користуванні належною
йому квартирою і тому є достатні
підстави для виселення останнього з
житлового приміщення без надання
іншого житла та зняття з
реєстраційного обліку.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про те, що судом при ухваленні рішення
було порушено норми матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи - є
безпідставними і спростовуються
матеріалами справи.

У разі смерті власника квартири,
положення ст.156 ЖК України про право
членів сім*ї власника на користування
квартирою, застосовуються відповідно
до правил про спадкування.

Згідно зі ст.1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщина) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавець) до
інших осіб (спадкоємців). Не входять до
цих прав і обов*язків лише ті, до яких
обов'язок власника про надання житла в
користування не віднесено.

Виходячи із цього, вирішення питання
про право членів сім*ї власника
квартири продовжувати користування
квартирою після смерті власника
залежить від того, чи було надання
квартири їм у користування обов'язком
власника (за законом, за договором,
рішенням суду).

Враховуючи, що надання квартири в
користування відповідачу не було
обов'язком попереднього власника за
законом, за договором, рішенням суду, а
новий власник не надав згоди на
користування квартирою, суд правильно
дійшов висновку про відсутність у
відповідача права користування нею.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України,
колегiя суддiв -

ухвалила:

Апеляцiйну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 25 вересня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Суддi: