Справа № 366/3198/13-ц
Провадження № 2/366/615/13
УХВАЛА

23 жовтня 2013 року суддя Іванківського районного суду Київської області Ткаченко Ю.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання договорів дарування житлового будинку та земельних ділянок недійсними, визнання державних актів про право власності на землю недійсними, визнання права власності на ? частину житлового будинку, -

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2013 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову та одночасно подав позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання договорів дарування житлового будинку та земельних ділянок недійсними, визнання державних актів про право власності на землю недійсними, визнання права власності на ? частину житлового будинку.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до переконання, що в задоволенні даної заяви слід відмовити.

У відповідності до вимог ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Із змісту заяви про забезпечення позову не наведено достатніх підстав для вжиття цих заходів.

Як вбачається з матеріалів позову та матеріалів заяви про забезпечення позову позивачем не представлено відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача.

Крім того, позивач не надав суду відомостей про факт належності відповідачу майна, до якого просить суд вжити заходів із забезпечення позову, не надав підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду, у зв'язку з чим не навів достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність необхідних даних для забезпечення позову.

Одночасно суд роз'яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно з абзацом 3 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову та за змістом ст. 293 ЦПК України, окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 151,153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання договорів дарування житлового будинку та земельних ділянок недійсними, визнання державних актів про право власності на землю недійсними, визнання права власності на ? частину житлового будинку - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: