Справа № 452/2952/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"04" листопада 2013 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд

Львівської області

в складі: головуючої судді Карнасевич Г.І.

секретаря Луцана І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні будинком та виселення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що являється власником житлового будинку, розташованого у АДРЕСА_1, та земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування цього житлового будинку і господарських споруд згідно договору дарування від 01.09.2008 року.

Крім неї та баби, яка подарувала їй згадане нерухоме майно, у будинку проживають та зареєстровані відповідачі, котрі не є і не були членами її сім'ї, але займають дві жилі кімнати із трьох наявних. Будинок їй потрібний для власного користування, так як її сім'я складається з чотирьох осіб. Приміщення потребує капітального ремонту, але відповідачі чинять їй перешкоди у проведенні таких робіт, відмовилися звільнити одну жилу кімнату, самовільно розібрали піч в іншій кімнаті, почали переобладнання кімнат без її дозволу, на її зауваження не проводити будь-які роботи не реагують та ображають її, у зв'язку з чим вона зверталася зі скаргами в міліцію.

А тому просить постановити рішення, яким зобов'язати відповідачів не чинити їй перешкоди у володінні та користуванні нею належним їй на праві приватної власності будинком, розташованим в АДРЕСА_1, виселити відповідачів зі згаданого житла, та зняти з реєстрації за вказаною адресою.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 в порядку ст. 31 ЦПК України збільшила свої позовні вимоги, просила виселити відповідачів з належного їй на праві власності житлового будинку та зняти їх з реєстрації у Самбірському міському відділі головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області за вищевказаною адресою, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві.

Пояснила, що загальний технічний стан будинку незадовільний, він потребує негайного ремонту, однак не може цього зробити по вині відповідачів, які відмовляються у добровільному порядку звільнити приміщення спірного житлового будинку. Вона являється власником спірного майна, однак відповідачі у здійсненні цього права чинять їй перешкоди.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позову не визнали і пояснили, що ОСОБА_2 з 1977 року, а ОСОБА_3 - з 1985 року після одруження з ОСОБА_2 проживали у будинку АДРЕСА_2 і були членами сім'ї ОСОБА_4 та її чоловіка, котрий загинув у ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті батька він, ОСОБА_2, відмовився від своєї частки у спадщині у користь матері ОСОБА_4 задля полегшення оформлення спадщини мамою частки батька. Остання пообіцяла, що в майбутньому все своє майно подарує йому, у зв'язку з чим його сім'я проводила ремонтні роботи в будинку, до листопада 2012 року сплачувала комунальні послуги, опікувалась матір'ю. Про те, що мати ОСОБА_4 подарувала позивачці жилий будинок та земельну ділянку, на якій він розташований, їм, відповідачам, стало відомо тільки у січні 2012 року.

Перешкод позивачці у користуванні жилим будинком вони не чинять, звільнили одну жилу кімнату, Піч у кімнаті демонтували у зв'язку з тим, що вона була в аварійному стані, жодних інших перепланувань чи переобладнань у жилому будинку не проводили.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку та земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування цього житлового будинку і господарських споруд в АДРЕСА_1 згідно договорів

дарування від 01.09.2008 року, укладених між ОСОБА_4, що доводиться їй бабою, з однієї сторони, та нею, з другої сторони, і нотаріально посвідчених приватним нотаріусом Самбірського

районного нотаріального округу Кульчицьким А. І., що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 18.09.2008 року.

Крім позивачки та її баби ОСОБА_4, у будинку проживають та зареєстровані відповідачі: син ОСОБА_4 - ОСОБА_2 та його дружина - ОСОБА_3, котрі не є і не були членами сім'ї позивачки. Останні займають дві жилі кімнати із трьох наявних.

Як убачається з технічного висновку про стан конструктивних елементів та інженерного обладнання згаданого житлового будинку, наявного у матеріалах даної справи, технічний стан будинку незадовільний, однак із - за проживання в ньому відповідачів позивачка не може на свій розсуд розпорядитися свої майном.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка мати позивачки ОСОБА_6 підтвердила ту обставину, що відповідачі чинять позивачці перешкоди у розпоряджанні нею своїм майном, перешкоджають проведенню у будинку ремонтних робіт, не бажають добровільно виселитись з приміщення.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні ствердила, що згідно свого волевиявлення все своє майно подарувала позивачці, так як з відповідачами перебувала у неприязних відносинах, жили окремо. На даний час вона являється особою похилого віку і догляд за нею здійснює позивачка та її дочка ОСОБА_6, що доводиться матір'ю позивачки.

Підтвердила ту обставину, що будинок потребує капітального ремонту, так як відповідачі на протязі тривалого часу його не проводили.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Як було встановлено у судовому засіданні, позивачка з відповідачами спільного господарства не веде, самостійно сплачує комунальні послуги, у них немає спільного бюджету.

Згідно ст. 386 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів його сім'ї та інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20. 03. 1952 року, до якої Україна приєдналась 17. 07. 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, а, отже, особа має право на безперешкодне користування своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Судом встановлено, що відповідачі чинять перешкоди позивачу у здійсненні свого права власності: самовільно розібрали піч, не дають можливості проводити ремонт, а тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про їх виселення підлягають задоволенню.

Як на підставу відмови у позові відповідачі посилаються на ту обставину, що тривалий час проживали у спірному будинку з попереднім власником однією сім'єю. Цей факт підтвердили допитані у якості свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України з урахуванням ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить йому, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником, тобто право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватись цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно, тобто права членів сім'ї власника будинку (квартири) є похідним від права самого власника, а відтак таке право згідно ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України зберігається лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку при умові, збереження права власності на житло цього власника, тобто при незмінності власника.

Як було встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 була єдиним власником спірного будинку, проживала окремо від відповідачів, останні не являються членами сім'ї власника - позивача по справі, не ведуть з ним спільного господарства, не проживають однією сім'єю, у зв'язку з чим суд не приймає до уваги показань свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 і приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 174, 209, 212, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3, проживаючих у АДРЕСА_2, не чинити перешкоди ОСОБА_1 проживаючій у АДРЕСА_2, як власнику у користуванні та володінні будинком, розташованим у АДРЕСА_2, шляхом виселення з даного будинку та зняття з реєстрації за вищевказаною адресою.

Виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з житлового будинку, розташованого у АДРЕСА_2 та зняти їх з реєстрації у Самбірському міському відділі Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області за вищезгаданою адресою.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Г.І.Карнасевич