Справа № 462/5420/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 серпня 2013 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі:

головуючої-судді - Гедз Б.М.

при секретарі - Рущак Т.О.

за участю представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСББ «Територія комфорту» про визнання права власності на машиномісце (паркомісце),-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на машиномісце (паркомісце) НОМЕР_1 в двохповерховій підземній стоянці для легкових автомобілів за адресою: АДРЕСА_1

В подальшому позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просить суд визнати за ОСОБА_3 право власності на паркомісце НОМЕР_1, загальною площею 41, 4 кв.м., що розташоване в двохповерховій підземній стоянці для легкових автомобілів за адресою: АДРЕСА_1; державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на паркомісце НОМЕР_1, загальною площею 41, 4 кв.м., що розташоване в двохповерховій підземній стоянці для легкових автомобілів за адресою: АДРЕСА_1 провести державному реєстратору у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позовні вимоги мотивує тим, що 25.04.2006 р. між позивачем та ТзОВ «ІК «Комфорт-Інвест» укладено договір №-16М-270 бронювання об'єкту нерухомості, на умовах якого ТзОВ «ІК «Комфорт-Інвест» зобов'язувалося передати у власність позивачу заброньоване машиномісце (паркомісце). 03.05.2012 р. ТОВ «ІК «Комфорт-Інвест» передало на баланс відповідача незавершену будівництвом двохповерхову підземну стоянку для легкових автомобілів за адресою: АДРЕСА_1, у якій на момент передачі на баланс відповідачу згідно технічного паспорту на двохповерхову підземну стоянку для легкових автомобілів від 12.12.2011р., інвент.номер:177 було 83 машиномісця (паркомісця), та у якій ТОВ «ІК «Комфорт-Інвест» відповідно до умов договору бронювання, зобов'язувалось забронювати та передати у власність позивачу машиномісце (паркомісце) НОМЕР_1. 03.05.2012 р. між ТОВ «ІК «Комфорт-Інвест» та ОСББ «Територія комфорту», за згодою позивача, укладено договір про заміну сторони у зобов'язанні, що виникло на підставі договору №-16М-270 бронювання об'єкту нерухомості від 25.04.2006 р. Зазначеним договором ОСББ «Територя комфорту» (новому боржнику) передано права та обов'язки, які належали ТОВ «ІК «Комфорт-Інвест» відповідно до умов договору №-16М-270 бронювання об'єкту нерухомості від 25.04.2006 р. Після підписання вищевказаного договору відповідач здійснив переобладнання вказаних приміщень. Згідно даних технічних паспортів площа паркомісця НОМЕР_1 складає 41, 4 кв.м. та знаходиться на першому поверсі (підвалі) двохповерхової підземної стоянки для легкових автомобілів за адресою: АДРЕСА_1 Незважаючи на те, що відповідачем створено паркомісце НОМЕР_1, останній відмовляється виконувати зобов'язання по переданню позивачу у власність вищевказаного паркомісця, що визначено п.2 договору про заміну сторони у зобов'язанні, яке виникло на підставі договору №-16М-270 бронювання об'єкту нерухомості від 25.04.2006р.

Позивач вказує на те, що взяті на себе зобов'язання згідно договору бронювання ним виконано повністю, однак відповідач свої зобов'язання по передачі у власність позивачам машиномісця (паркомісця) НОМЕР_1 в двохповерховій підземній стоянці для легкових автомобілів, що знаходиться у АДРЕСА_1 визначеного договором бронювання та Угодою про внесення змін до договору бронювання від 27.04.2012 р., не виконує, що порушує його право на власність. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним у фабулі позовної заяви та заяві про уточнення позову та додатково вказала, що через невиконання відповідачем взятих на себе згідно договору бронювання обов'язків по передачі позивачу у власність визначеного договором бронювання та угодою про внесення змін до договору бронювання машиномісця (паркомісця), позивач не може документально оформити право власності на належне йому майно - машиномісце (паркомісце) НОМЕР_1 в двохповерховій підземній стоянці для легкових автомобілів по АДРЕСА_1, просить позов задовольнити.

Відповідач - ОСББ «Територія комфорту» у судове засідання явки повноважного представника не забезпечило, про розгляд справи було належним чином повідомлене та подало письмове пояснення по суті позову, а також клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача.

У своєму письмовому поясненні відповідач зазначив, що позов ОСОБА_3 до ОСББ «Територія комфорту» про визнання права власності на машиномісце (паркомісце), з урахуванням заяви про уточнення позову від 27.08.2013 р., визнає повністю, однак не має можливості передати позивачу у власність машиномісце (паркомісце) НОМЕР_1, у зв'язку із важким фінансовим становищем ОСББ «Територія комфорту» та, відповідно, відсутністю коштів для покриття витрат на передбачене договором бронювання нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу машиномісця (паркомісця).

Представник позивача не заперечила проти розгляду справи за відсутності відповідача, тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, взявши до уваги письмові пояснення відповідача, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Судом встановлено, що 25.04.2006 р. між ОСОБА_3 та ТзОВ «ІК «Комфорт-Інвест» укладено договір №-16М-270 бронювання об'єкту нерухомості, що підтверджується копією договору.

Відповідно до умов п.1.1 договору, замовник (позивач) зобов'язується здійснити придбання облігацій на первинному або вторинному ринку цінних паперів, з метою отримання у власність приміщення, зазначеного в п.1.4. договору, а виконавець (ТОВ «ІК «Комфорт-Інвест») зобов'язується забронювати та в порядку, передбаченому даним Договором, передати замовнику машиномісце (паркомісце).

Згідно п.1.4 договору, у редакції, викладеній згідно угоди від 27.04.2012р. про внесення змін до договору №16-М-270 бронювання об'єкту нерухомості від 25.04.2006р. та п.3.1., виконавець бронює для передачі у власність замовнику машиномісце (паркомісце) НОМЕР_1 за адресою: Львівська область, АДРЕСА_1, а замовник зобов'язується для отримання у власність машиномісця (паркомісця) НОМЕР_1 придбати облігації у кількості 10 шт.

У відповідності до розділу «Визначення термінів» договору, облігація - процентні облігації серії М емітовані виконавцем, що засвідчує внесення її власником грошових коштів і підтверджує зобов'язання відшкодувати йому номінальну вартість цього цінного паперу в передбачений в ньому строк з виплатою фіксованого процента.

На виконання зобов'язань за договором з придбання облігацій, позивачем (замовником) 13.04.2006р. укладено договір №Т06114085 купівлі-продажу цінних паперів. На підставі вказаного договору позивачем придбано облігації у кількості 10 шт. емітовані ТОВ «ІК «Комфорт-Інвест», що підтверджується актом прийому-передачі №1 по договору №Т06114085 купівлі-продажу цінних паперів від 13.04.2006р. та випискою про залишки на рахунку в цінних паперах №017782 від 25.04.2006 р. Вартість цінних паперів оплачена позивачем повністю, що підтверджується копією платіжного доручення №699 від 19.04.2006р. та копією квитанції №02 від 19.04.2006р., наявними в матеріалах справи.

Відтак, позивач, як замовник машиномісця (паркомісця) НОМЕР_1 по договору №-16М-270 бронювання об'єкту нерухомості від 25.04.2006 р., зобов'язання за даним договором виконав повністю, придбавши емітовані виконавцем цінні папери (облігації) у кількості 10 шт.

Судом встановлено, що 03.05.2012р. ТОВ «ІК «Комфорт-Інвест» передало на баланс відповідача - ОСББ «Територія комфорту» незавершену будівництвом двохповерхову підземну стоянку для легкових автомобілів за адресою: АДРЕСА_1, у якій на момент передачі на баланс відповідачу, згідно технічного паспорту на двохповерхову підземну стоянку для легкових автомобілів від 12.12.2011р., інвент.номер:177, було 83 машиномісця (паркомісця), та у якій ТОВ «ІК «Комфорт-Інвест» відповідно до умов договору, зобов'язувалось забронювати та передати у власність позивачу машиномісце (паркомісце) № 84.

Факт передання на баланс відповідачу вищевказаної підземної стоянки для легкових автомобілів підтверджується актом №1 приймання-передачі з балансу на баланс двохповерхової підземної стоянки для легкових автомобілів від 03.05.2012р.

Як вбачається з документів, наявних в матеріалах справи, 03.05.2012р. між ТОВ «ІК «Комфорт-Інвест» та відповідачем, за згодою ОСОБА_3, укладено Договір про заміну сторони у зобов'язанні, що виникло на підставі договору №-16М-270 бронювання об'єкту нерухомості від 25.04.2006р.

Відповідно до вищевказаного договору відповідачу (новому боржнику) передано права та обов'язки, які належали ТОВ «ІК «Комфорт-Інвест» відповідно до умов договору №-16М-270 бронювання об'єкту нерухомості від 25.04.2006р.

Згідно положень п.2 договору про заміну сторони у зобов'язанні, що виникло на підставі договору №-16М-270 бронювання об'єкту нерухомості від 25.04.2006р., новий боржник (відповідач) зобов'язаний замість первісного боржника (ТОВ «ІК «Комфорт-Інвест») здійснити переобладнання приміщення, що позначені в технічному паспорті на двохповерхову підземну стоянку для легкових автомобілів від 12.12.2011р., інвент.номер 177 під №V-ІХ під машиноміcце (паркомісце) НОМЕР_1 та передати його у власність позивачу.

Судом з'ясовано, що після підписання вищевказаного договору відповідач здійснив переобладнання вказаних приміщень, що підтверджується технічним паспортом на двохповерхову підземну стоянку для легкових автомобілів за адресою: АДРЕСА_1 від 27.06.2013 р. та технічним паспортом на паркомісце за адресою: АДРЕСА_1 від 27.06.2013р.

Згідно даних технічних паспортів площа паркомісця НОМЕР_1 складає 41, 4 кв.м. та знаходиться на першому поверсі (підвалі) двохповерхової підземної стоянки для легкових автомобілів за адресою: АДРЕСА_1

Однак, незважаючи на те, що відповідачем створено паркомісце НОМЕР_1, останній відмовляється виконувати зобов'язання по переданню ОСОБА_3 у власність вищевказаного паркомісця, що визначено п.2 договору про заміну сторони у зобов'язанні, яке виникло на підставі договору №-16М-270 бронювання об'єкту нерухомості від 25.04.2006р.

Судом дано відповідну оцінку письмовим поясненням відповідача, згідно яких він не має можливості передати позивачу у власність згадуване вище машиномісце (паркомісце) у зв'язку із важким фінансовим становищем ОСББ «Територія комфорту» та відсутністю коштів для покриття витрат на передбачене п.3.10. договору бронювання нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу машиномісця (паркомісця).

Однак, посилання на важке фінансове становище відповідача не може бути підставою для ухилення ОСББ «Територія комфорту» від виконання своїх обов'язків за договором бронювання.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що позивач взяті на себе зобов'язання згідно умов укладеного ним договору бронювання об'єкту нерухомості виконав повністю, тоді як відповідач взяті на себе зобов'язання передати машиномісце (паркомісце) у власність позивачу не виконує.

З огляду на вищенаведене судом встановлено, що на підставі згаданого договору про бронювання об'єкту нерухомості та угоди про внесення змін до договору бронювання від 27.04.2012 р., позивач має право на отримання у власність зазначеного в даній угоді машиномісця(паркомісця), однак, через невиконання відповідачем своїх зобов'язань, документально оформити та зареєструвати відповідним чином право власності не може.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Виходячи із положень ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Із ст. 331 ЦК України вбачається, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не передбачено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.329 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України вказує на те, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість передбачено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно ст. 2, ч. 3 ст. 3 вказаного Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Статтею 4 вказаного Закону передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

Таким чином, суд приходить до переконання, що невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо передачі позивачу придбаного ним згідно договору бронювання об'єкту нерухомості машиномісця (паркомісця) порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, як власника машиномісця (паркомісця) НОМЕР_1 у двохповерховій підземній стоянці для легкових автомобілів по АДРЕСА_1 а тому позов підставний та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 182, 319, 321, 328, 329, 392, 526, 626, 629, ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на паркомісце НОМЕР_1, загальною площею 41, 4 кв.м., що розташоване в двохповерховій підземній стоянці для легкових автомобілів за адресою: АДРЕСА_1

Державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на паркомісце НОМЕР_1, загальною площею 41, 4 кв.м., що розташоване в двохповерховій підземній стоянці для легкових автомобілів за адресою: АДРЕСА_1 провести державному реєстратору у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: (підпис) Б.М.Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз