Справа № 132/1224/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"26" квітня 2013 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі головуючого: судді Янків Т.П.

при секретарі Гордієнко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказує, що 23.03.2007 р. позичив ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, також 06.03.2008 р. позичив останньому грошові кошти в сумі 2200 доларів США.

Отримані кошти в сумі 1000 доларів США відповідач ОСОБА_2 повернув, однак борг в сумі 2200 доларів США (який зобовязався погасити частинами до 08.03.2008 р. та 25.03.2008 р. ), повертати у добровільному порядку відмовляється. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, але, відповідно до письмової заяви від 26.04.2013 р., просить заслухати справу у його відсутність, зауваживши, що позовні вимоги, ним заявлені, підтримує та просить їх задовольнити.

Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився із невідомих суду причин, хоча про дату розгляду справи належним чином повідомлявся, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток, наявні в матеріалах справи.

За вказаних обставин суд на підставі ч.4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звкузаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом із достовірністю встановлено, що 23 березня 2007 р. ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1000 доларів США (згідно розписки (а.с. 10), також 06.03.2008 р. позичив останньому грошові кошти в сумі 2200 доларів США (відповідно до розписки (а.с. 9).

Отримані кошти в сумі 1000 доларів США відповідач ОСОБА_2 повернув, однак борг в сумі 2200 доларів США (який зобовязався погасити частинами 5000 гривень до 08.03.2008 р., а решту до 25.03.2008 року), повертати у добровільному порядку відмовляється.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або іншими звичними вимогами, що пред'являються.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та тієї ж якості. Ч.1 ст. 1047 ЦПК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму.

Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, адоказування не може грунтуватиися на припущеннях. Позивачем ОСОБА_1 доведено правіомірність його позовних вимог, права останнього порушуються невиконаням грошового зобов'язання відповідачем, тому позов підлягає до задоволення.

Виходячи з наведенного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог позивачки.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

До судових витрат відповідно до ч.1,ч.6 ст.79 ЦПК України зокрема, відносяться витрати по сплаті судового збору.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 229,40 грн., що підтверджується квитанцією №45 від 04.04.2013 р., яка й підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.

На підставі викладеного та, керуючись ч.2ст.192, ст.ст.509, 525-26, 530, 625, 628, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ч.2,3 ст.65 СК України, ст.ст.10, 60, ч.1ст.88, 158, 169, 197, 212-215, 224 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 2200 (дві тисячі двісті) доларів США (еквівалент в гривнях станом на 26.04.2013 р. 17578 грн.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 229,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: