АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«03» грудня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі

Головуючого - Барановської Л.В.

Суддів - Качана В.Я., Мазурик О.Ф.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Житловик -Плюс» про скасування боргу за житлово-комунальні послуги та відшкодування моральної шкоди та за зустрічним позовом ТОВ «Житловик -Плюс» до ОСОБА_3, 3-тя особа: ПАТ «Київенерго» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та визнання договору укладеним.

Заслухавши доповідь судді Барановської Л.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В С ТА Н О В И Л А :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2013 року в задоволенні позову відмовлено. Зустрічний позов задоволений.

Визнано Договір між ТОВ «Житловик -Плюс » та ОСОБА_3 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій укладеним.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Житловик-Плюс» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 3844 грн. 55 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким визнати незаконним нарахування йому сплати за житлово-комунальні послуги, а також стягнути на його користь з ТОВ «Житловик Плюс» моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки доказам по справі, неповно з'ясував обставини справи.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири НОМЕР_1, в будинку АДРЕСА_1.

У відповідності до рішення Голосіївської районної в м. Києві Ради № 38/31 від 29.09.2005 р. ТОВ «Житловик-Плюс» є управителем будинків та має право на укладання договорів з виробниками, виконавцями та споживачами житлово-комунальних послуг з дотримання норм чинного законодавства.

Відповідно до договору між КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» та ТОВ «Житловик-Плюс» №13 від 02.01.2008 р. останній обслуговував будинок АДРЕСА_1 у 2008 р.

Згідно договору між КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» та ТОВ «Житловик-Плюс» №13 від 04.01.2010 р. Товариство обслуговувало будинок АДРЕСА_1 до 31.12.2012 р.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25.02.2010 р. договір між УЖКГ Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації в особі ТОВ «Житловик-Плюс» та ОСОБА_3 №4008 від 21.09.2005р. |про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території розірвано та стягнуто з ТОВ «Житловик-Птюс» на користь ОСОБА_3 нараховані 1141,02 грн. та сплачені 650,91 грн. за житлово-комунальних послуги за період з листопада 2006 по жовтень 2009 р.

Відносини між сторонами у даному спорі щодо укладення Договору про утримання будинку і прибудинкової території, надання комунальних послуг та їх оплату регулюється спеціальною нормою, а саме, Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Споживач зобов»язаний укласти договір на надання житлово- комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу; за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Тобто обов»язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг встановлений Законом України «Про житлово-комунальні послуги», який кореспондується з обов»язком виконавця цих послуг підготувати та укласти зі споживачем даний договір.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.03.2011 р. ТОВ «Житловик-Плюс» надіслало на адресу ОСОБА_3 для підписання Договір на утримання будинків та прибудинкової території, який останній не повернув, заперечуючи право ТОВ «Житловик-Плюс» на укладення такого договору з ним.

Позивач не заперечував факт надання йому пропозиції на укладання Договору на утримання будинків та прибудинкової території.

Як вбачається з тексту Договору на утримання будинків та прибудинкової території, який був запропонований для підписання, він відповідає вимогам Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №529 від 29.05.2009 р.

Враховуючи вище викладене суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що в разі невизнання споживачем права виробника, виконавця послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту шляхом визнання договору укладеним.

Також суд обґрунтовано задовольнив вимоги ТОВ «Житловик-Плюс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 3844 грн. 55 коп.

Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів № 572 від 08.10.1992 року передбачено, що власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору та оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 відмовляється сплачувати оплату за надані послуги .

Відповідно до розрахунку, наданого ТОВ «Житловик-Плюс», сума заборгованості ОСОБА_3 за надані послуги становить 3844,55 грн. за період з 01.09.2009 р. по 01.05.2013 р.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Тобто, при розгляді питання щодо стягнення заборгованості суд не може вийти за межі позовних вимог і вирішує даний спір в заявлених розмірах, тобто задоволенню підлягають вимоги ТОВ «Житловик-Плюс» про стягнення суми боргу в розмірі 3844,55 грн.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем за зустрічним позовом пред»явлені вимоги, які виходять за межі позовних вимог, встановлених ст.257 ЦК України.

Однак, в силу положень ст.267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, однак ОСОБА_3 таких заяв до суду не подавав.

Суд також обґрунтовано не прийняв до уваги заперечення ОСОБА_3 в частині того, що оплата за послуги з теплопостачання не може стягуватись з нього, оскільки такі послуги йому не надаються в зв»язку з демонтажем батарей.

Дійсно, в квартирі, що належить ОСОБА_3 були демонтовані батареї, що встановлено при комісійному обстеженні 09.11.2012 р. комісією ТОВ «Житловик-Плюс».

Однак, теплопостачання житлового будинку АДРЕСА_1 здійснюється на підставі договору на постачання теплової енергії у гарячій воді, укладеним між ТОВ «Житловик-Плюс» та ПАТ «Київенерго» безперебійно.

Оскільки послуга з централізованого опалення та постачання гарячої води надається ТОВ «Житловик-Плюс» на будинок АДРЕСА_1, то і підлягає стягненню з ОСОБА_3 плата за надані послуги.

Також суд обґрунтовано не приймає до уваги заперечення ОСОБА_3 щодо відсутності підстав для стягнення з нього плати за послуги з утримання будинку і прибудинкової території, оскільки такі послуги він не замовляв і вони йому не надаються.

Питання щодо якості та кількості надання комунальних послуг і врегулювання питання щодо зменшення розміру плати або звільнення від сплати за ці послуги повинно вирішуватись в порядку, передбаченому Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Законом України «Про захист прав споживачів», шляхом пред'явлення відповідних письмових претензій, оформлення відповідних актів між споживачем і надавачем цих послуг, тощо.

Також ОСОБА_3 посилається на те, що більшу частину року він проживає в АР Крим і не споживає будь-яких послуг. Але з відповідними заявами до ТОВ «Житловик-Плюс» щодо ненарахування йому плати за житлово-комунальні послуги на час тимчасової відсутності у спосіб, як це визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами користування приміщеннями житлових будинків ОСОБА_3 не звертався, оскільки доказів на підтвердження цих обставин суду не надано.

Виходячи з вищевикладеного суд прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволені позовних вимог та задовольнив зустрічні позовні вимоги.

Суд повно та всебічно з»ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків рішення суду не спростовують .

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді