АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
інстанції - Католікян М.О.
Доповідач - Ткаченко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2013 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь В.В.,
Повєткіна В.В.

при секретарі - Шаботинець С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення суми

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 22 січня 2013 року,
-

ВСТАНОВИВ:

8 липня 2009 року позивачка звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
суми. Позовні вимоги обґрунтовано тим,
що між сторонами у травні 2008 року було
досягнуто угоду про купівлю-продаж
квартири АДРЕСА_1, власником якої є
відповідач. При цьому сторонами було
складено та підписано договір про
завдаток, згідно з яким на забезпечення
його виконання позивач передала
відповідачу завдаток в сумі 5 000 доларів
США. Договір також містив умову, за
якою відповідач в разі не укладення
договору купівлі-продажу з її вини мала
сплатити позивачу подвійну суму
завдатку, тобто 10 000 доларів США. Згодом
при зверненні до нотаріуса з'ясувалося,
що квартира перебуває під забороною на
відчуження. Викладені обставини стали
причиною звернення позивача до суду з
позовом (з урахуванням уточнень) про
стягнення з відповідача суми завдатку
в подвійному розмірі, витрат,
пов'язаних з оплатою послуг адвоката,
та поштових витрат.

Заочним рішенням Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
22 січня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2
до ОСОБА_3 задоволено, стягнуто з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 аванс в сумі 39 866,00
грн., неустойку в сумі 39 866,00 грн.,
витрати, пов'язані з оплатою послуг
адвоката, та поштові витрати. Також
вирішено питання щодо судових витрат
(а.с.88).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким у задоволені позовних вимог
відмовити в повному обсязі (а.с. 113-117).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 на праві власності
належить відповідачу (а.с. 20). 12 травня
2008 року між сторонами було укладено
договір про завдаток, згідно з яким
відповідач зобов'язалася до 10.10.2008 р.
продати позивачу належну їй квартиру.
На забезпечення його виконання позивач
передала відповідачу 5 000,00 доларів США
(а.с. 5). У визначені договором строки
договір купівлі-продажу квартири
укладено не було через наявність
заборони на відчуження квартири (арешт)
(а.с. 40).

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду 1 інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді 1 інстанції.

Враховуючи, що апелянт не оскаржує
рішення в частині стягнення витрат,
пов'язаних з оплатою послуг адвоката,
та поштових витрат, то в цій частині
рішення не перевіряється.

Задовольняючи позовні вимоги суд 1
інстанції виходив із того, що сторони
домовилися укласти договір
купівлі-продажу, але належним чином
його не оформили, тому сплачені в
рахунок виконання договору грошові
кошти є авансом і підлягають
поверненню у тому розмірі, в якому вони
передавалися.

При цьому суд 1 інстанції обґрунтовано
посилався на пункт 1 частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України, відповідно
до якого підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори й інші правочини. Статтею 657 ЦК
України передбачено, що договір
купівлі-продажу жилого будинку,
земельної ділянки або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі, підлягає
нотаріальному засвідченню й державній
реєстрації. Згідно ч. 3 ст. 640 ЦК України,
договір, який підлягає нотаріальному
засвідченню й державній реєстрації
вважається укладеним з моменту
державної реєстрації. Частиною 1 статті
570 ЦК України визначено, що завдатком
визнається грошова сума або рухоме
майно, які видаються кредиторові
боржником в рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання й на забезпечення його
виконання. Частиною 2 статті 570 ЦК
України передбачено, що якщо не буде
встановлено, що сума, сплачена в
рахунок належних платежів, є завдатком,
вона вважається авансом.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
в цій частині є обґрунтованим та
відповідає вимогам матеріального й
процесуального права, висновки суду
достатньо обґрунтовані та
підтверджені наявними в матеріалах
справи доказами. Вирішуючи спір, який
виник між сторонами, суд 1 інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи позивача та
дав їм належну правову оцінку. Таким
чином, судова колегія приходить до
висновку, що рішення суду в зазначеній
частині ухвалено у відповідності з
вимогами закону та не має підстав для
його скасування.

Доводи апеляційної скарги в цій
частині не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи, вони не спростовують
правильність висновків суду, а
стосуються переоцінки доказів у
справі, що не є підставою для
скасування законного та
обґрунтованого рішення суду.
Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед установленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Стягуючи з відповідача неустойку в
сумі 39 866,00 грн., суд 1 інстанції виходив
із того, що пунктом 3 договору про
завдаток від 28.12.05.2008 року передбачено у
випадку невиконання договору
відповідач несе відповідальність у
вигляді сплати позивачу суми отриманих
за договором коштів, та зробив
висновок, що ця сума по своїй природі є
неустойкою, у розумінні ст.. 549 ЦК
України, право на яку у позивача
виникло відповідно до ст.. 550 ЦК України.

Однак з висновками суду 1 інстанції в
цій частині не погоджується колегія
суддів, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між
сторонами 12 травня 2008 року було
укладено договір про завдаток, згідно з
яким відповідач зобов'язалася до 10.10.2008
р. продати позивачу належну їй
квартиру. Договір купівлі-продажу між
сторонами укладено не було, у зв'язку з
чим позивачка звернулася до суду з
позовом про стягнення з відповідачки, з
посиланням на ст. ст. 570, 571 ЦК України,
саме завдатку та суми у розмірі
завдатку.

Суд 1 інстанції обґрунтовано визначив,
що передана позивачкою сума є авансом і
підлягає поверненню у тому розмірі, в
якому вона передавалася, а відповідно
наслідки, передбачені ст.. 571 ЦК України
до спірних правовідносин не можуть
бути застосовані.

Не зважаючи на вищезазначене, а також
межі заявлених позовних вимог, суд 1
інстанції, в порушення вимог ст. 11 ЦПК
України, вийшов за межі заявлених
позивачем вимог, та безпідставно
стягнув суму 39 866,00 грн., зробивши
висновок, що ця сума є неустойкою,
передбаченою у договорі про завдаток
від 12.05.2008 року, що суперечить його
змісту та змісту й вимогам позовної
заяви.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення в цій частині ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права й висновки суду
не відповідають обставинам справи, а
тому, відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, воно в частині стягнення
неустойки в сумі 39866, 00 грн. підлягає
скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
слід зменшити суму стягнутого судового
збору з 797, 32 грн. до 398, 66 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313 ЦПК України,
апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 22 січня 2013 року в
частині стягнення неустойки в сумі 39866,
00 грн. - скасувати.

Рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 22 січня 2013 року в
частині стягнення судового збору -
змінити. Зменшити суму стягнутого
судового збору з 797, 32 грн. до 398, 66 грн.

В іншій частині рішення Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
22 січня 2013 року - залиши без змін.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді :