Справа № 524/5401/13-ц
Провадження № 2/524/2051/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2013 року Суддя Автозаводського районного суду м Кременчука Полтавської області ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та одночасно з заявою про забезпечення позову. В заяві вказувала, що в червні 2013 року вона звернулася до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Як зазначалося у позові, відповідач в порушення умов договору своє зобов'язання не виконав та грошові кошти не повернув. Тому вона має усі підстави вважати, що відповідач і в подальшому уникатиме від повернення суми боргу.

Відповідно до ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Позов, зокрема, забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб (ч. 1 ст. 152 ЦПК України).

Також відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року за №3857-ХП вважає за необхідне ОСОБА_3 тимчасово відмовити у виїзді за кордон, так як їй відомо, що відповідач отримав у борг значні кошти не повернув і має намір, з отриманими коштами, виїхати за кордон на постійне місце проживання.

Посилаючись на обставини і підстави викладені в заяві позивач просила суд вжити заходів забезпечення позову на накласти арешт на майно та рахунки, які належать ОСОБА_4. Судові витрати стягнути з відповідача.

Заява позивача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Примірний перелік видів забезпечення позову наведений в ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

На підставі наведеного, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з цим, при вирішенні питання про застосування такого заходу забезпечення позову як обмеження відповідача у праві виїзду за межі України суд виходить з наступного.

Так, суд також вважає за необхідне звернути увагу на розяснення Пленуму Верховного Суду України, що викладені у п. 4 його постанови від 22.12.2006 р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», відповідно до положень якого, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У поданій же до суду заяві представник позивача не обґрунтовує необхідність забезпечення позову у вигляді одночасного накладення арешту на будь-яке майно відповідача і обмеження відповідача у праві виїзду за межі України. У випадку застосування обох заходів забезпечення позову наявні підстави вважати, що вид забезпечення позову та позовні вимоги є не спів мірними, оскільки суд дійшов висновку про застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача у межах ціни позову.

Крім того, у поданій заяві позивача також не обґрунтовує необхідність забезпечення позову у вигляді обмеження відповідача у праві виїзду за кордон та вилучення державними органами паспорту та проїздних документів відповідача, оскільки позивачем не доведена та обставина, що відповідач дійсно має намір виїхати за кордон та жодного доказу на підтвердження вказаної обставини позивачем суду не надано.

Тому, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог позивача про обмеження відповідача у праві виїзду за межі України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151 153 ЦПК України, суд -

У Х В АЛ И В:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на будь-яке майно, з чого воно б не складалося та де б воно не знаходилося в межах позову на суму 1 509 547 (один мільйон пятсот девять тисяч пятсот сорок сім) грн. 49 коп., яке належить на праві власності ОСОБА_3.

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Заявник позивач - ОСОБА_2, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований АДРЕСА_1.

Інші відомості стосовно заявника - позивача та відповідача суду - невідомі.

Копію ухвали направити до Автозаводського відділу ДВС Кременчуцького МУЮ, сторонам по справі.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу судді протягом пяти діб з дня отримання .

Ухвалу в частині вжиття заходів по забезпеченню позову виконати негайно.

Оскарження ухвали не зупиняє її негайне виконання.

Строк предявлення до виконання один рік

Про виконання ухвали повідомити суд не пізніше наступного дня після вжиття заходів з направленням копії справи виконавчого провадження в адресу суду.

Попередити начальника Автозаводського відділу ДВС Кременчуцького МУЮ та його заступників про кримінальну відповідальність за ст.382 КК України за невиконання ухвали.

Суддя: