АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9323/13 Справа № 2/205/815/13 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2013 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Ремеза В.А., Прозорової М.Л., при секретареві Литвиненко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровськ від 3 липня 2013 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю, зміну черговості отримання права на спадкування, визнання права власності на спадщину, усунення від права на спадкування,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ленінського райсуду м.Дніпропетровськ від 3.07.2013р. ухвалено визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частини квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування після померлого батька ОСОБА_4, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю, зміну черговості отримання права на спадкування, визнання права власності на спадщину, усунення від права на спадкування задоволено частково та визнано за ним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за правом представлення після померлої бабусі ОСОБА_5 В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

З наявних у матеріалах справи свідоцтв щодо цивільного стану вбачається, що подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_5 мало двох дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_7, прізвище якої після укладення шлюбу змінено на «Дмитренко». Від своїх шлюбів останні мали дітей: ОСОБА_4 - дочку ОСОБА_3, а ОСОБА_8 сина ОСОБА_2 (а.с.16-18,75-79).

ОСОБА_6 помер 8.07.1988р. (а.с.80). Дочка останнього - ОСОБА_8 померла 27.05.2008р. (а.с.167). ОСОБА_4 розірвав шлюб з ОСОБА_9 14.09.1991р. (а.с.85).

За життя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 квартира АДРЕСА_1 ними була приватизована та належала їм на праві власності на підставі виданого 11.02.2000р. свідоцтва (а.с.81).

ОСОБА_5 померла 19.07.2010р. (а.с.20). Спадщина після її смерті відкрилась спадщина на ? частину квартири АДРЕСА_1. Спадщину прийняли її син ОСОБА_4, який був зареєстрований у спадковій квартирі, та онук ОСОБА_2 (син померлої ОСОБА_8Ф.) шляхом звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори (а.с.9,10,64,65,110,136). На підставі положень ст.1261,ч.1 ст.1266 ЦК України відповідно прийнята кожним з них спадщина складала по ? частині квартири АДРЕСА_1. Вказані факти не оспорюються.

ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину не отримав. ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину після померлої матері ОСОБА_5 також не отримав та помер 10.12.2010р. (а.с.21). Спадщина після його смерті відкрилась на ? частини квартири АДРЕСА_1. Після його смерті з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись дочка ОСОБА_10 та племінник ОСОБА_2 (а.с.100,104). Вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту його проживання однією сім'єю з ОСОБА_5 та ОСОБА_4, про усунення ОСОБА_10 від права на спадкування після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4, про зміну черговості отримання спадкування з визнанням за ним права на спадкування за законом у першу чергу після померлих ґрунтувались на тому, що саме він здійснював догляд за бабусею та дядьком, від чого ухилилась ОСОБА_3

Враховуючи встановлені обставини про недоведеність ухилення ОСОБА_10 від надання допомоги спадкодавцеві та його безпорадного стану, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.1216,1220-1223,1258,1261,ч.1 ст.1266 ЦК України обґрунтовано ухвалив рішення про визнання за ОСОБА_10 право власності на ? частини квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування після померлого батька ОСОБА_4 та про часткове задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_10 про встановлення факту проживання однією сімєю, зміну черговості отримання права на спадкування, визнання права власності на спадщину, усунення від права на спадкування задоволено частково та про визнання за ним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за правом представлення після померлої бабусі ОСОБА_5 з відмовою у задоволенні інших його вимог.

Твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про неправильність судового рішення без підставні та суперечать встановленим обставинам та вимогам закону. За вимогами ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_10 ухилялась від надання допомоги батьку, який тяжко хворів з 1995 року не може бути прийнято до уваги, оскільки ОСОБА_10 народилась у 1992 році, на час вказаного апелянтом початку хвороби батька була трирічною дитиною. Досягла повноліття ОСОБА_10 лише у червні 2010 року, а тому, будучи дитиною, сама потребувала утримання. З врахуванням лише вказаної обставини ОСОБА_10 не можна вважати особою, що ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві. Не містять доказів такого її ухиляння у дорослому віці протягом пяти місяців до смерті батька і матеріали справи. Необхідною умовою до застосування зазначеної вище правової норми також є і безпорадний стан спадкодавця, проте доказів перебування ОСОБА_4 саме у безпорадному стані матеріали справи не містять. У звязку з цим суд першої інстанції обґрунтовано не застосував до ОСОБА_10 вимоги ч.5 ст.1224 ЦК України. Крім того, ОСОБА_2 фактично погодився з тим, що ОСОБА_10 є спадкоємицею після смерті ОСОБА_4, заявивши вимогу про зміну черговості спадкування шляхом спадкування разом з нею, як спадкоємицею першої черги. За ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування , за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Суд першої інстанції обґрунтовано не застосував вказану правову норму, оскільки доказів перебування ОСОБА_4 саме у безпорадному стані матеріали справи не містять. Посилання ОСОБА_2 на наявність у ОСОБА_4 тяжкої хвороби не можуть бути прийняті до уваги, оскільки сама по собі хвороба не свідчить про його безпорадний стан. Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції дав неналежну оцінку доказам не можуть бути підставою для скасування судового рішення. Суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.212.213 ЦПК України ухвалив рішення на основі повно і всебічно зясованих обставин справи, докази оцінив за своїм внутрішнім переконанням, ґрунтуючись на обєктивному та безпосередньому їх дослідженні. Оцінка доказів є виключною компетенцією суду, а тому переоцінці на вимогу сторони докази не підлягають. Наявність судового спору між спадкоємцями та факт неотримання ОСОБА_4 свідоцтва про спадщину після смерті матері унеможливлювала видачу нотаріусом свідоцтв про право на спадщину. Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки порушень процесуального права, які б впливали на правильність ухваленого судового рішення, апеляційна скарга не містять.

Таким чином рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків, а тому скасуванню воно не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровськ від 3 липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді :