ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1008/7622/12
Провадження № 2/362/628/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2013 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Медведєва К.В.,

при секретарі - Савчук Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області про зобов'язання вчинити дії, визнання права на проведення реконструкції, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог просив: 1) зобов'язати ОСОБА_2 за власний кошт усунути перешкоди у користуванні позивачем своїм майном шляхом демонтажу у спосіб закладення вікон, спрямованих у сторону помешкання позивача у самовільно збудованому двоповерховому мансардному даху над АДРЕСА_1; 2) зобов'язати Виконавчий комітет Васильківської міської ради Київської області не реєструвати за ОСОБА_2 право власності на самочинно збудоване нерухоме майно - холу та веранди без дотримання вимог про демонтаж ОСОБА_2 вікон, спрямованих у сторону помешкання позивача у самовільно збудованому двоповерховому мансардному даху над АДРЕСА_1; 3) визнати за позивачем право на проведення реконструкції своєї частини даху під мансарду для поліпшення своїх житлових умов без отримання згоди ОСОБА_2

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 здійснила самочинне будівництво надбудовина своєю квартирою, в якій (надбудові) розміщено вікна, що виходять на сторону квартири позивача. Позивач зазначає, що він також почав перебудовувати покрівлю над своєю квартирою. На думку позивача, в результаті дій ОСОБА_2 власність позивача почала псуватись, а саме відбулось протікання вологи до приміщень квартири позивача. Також позивач зазначив, що за результатами вирішення в судах спорів між позивачем та ОСОБА_2 позивачу було заборонено проводити подальші будівельні роботи з реконструкції даху, який до цього часу стоїть недобудованим.

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 наразі намагається отримати необхідні дозволи на здійснене будівництво, а тому вважає, що реєстрація Виконавчим комітетом Васильківської міської ради Київської області за ОСОБА_2 права власності на самочинно збудоване нерухоме майно - холу та веранди без дотримання вимог про демонтаж ОСОБА_2 вікон, спрямованих у сторону помешкання позивача у самовільно збудованому двоповерховому мансардному даху порушить права позивача на реконструкцію даху над своєю квартирою.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити, пояснивши що через самовільно збудоване майно ОСОБА_2 до приміщень його квартири потрапляє волога, а через вікна самовільного будівництва відбувається засмічення його подвір'я.

Представник ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечила та зазначила, що ОСОБА_2 прав позивача не порушувала.

Виконавчий комітет Васильківської міської ради Київської області повідомлений належним чином в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали та відповідно до ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснивши особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попередивши їх про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяючи здійсненню їхніх прав, приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Позивач є власником 1/2 частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 06.04.2004 року, що підтверджується копіями договору дарування частини будинку від 06.04.2004 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.05.2004 року.

ОСОБА_2 є власником 1/2 частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу13.09.1991 року, що підтверджується копією вказаного договору. Згідно державного акту серія НОМЕР_1 ОСОБА_2 належить на праві власності земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1, площею 0,024 га для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням від 07.08.2012 року Апеляційного суду Київської області у справі №22ц-2682/12р між тими ж сторонами встановлено, наступне «відповідно до витягу з рішення виконкому Васильківської міської ради Київської області від 30.07.2010 року № 318 ОСОБА_2 надано дозвіл на проведення прибудови холу та веранди до належної їй частини житлового будинку. У вказаному рішенні зазначено, що вказане будівництво є самовільним». Також цим же рішенням встановлено, що «ОСОБА_1 який є співвласником будинку, без належного дозволу чи належного затвердженого проекту здійснив будівельні роботи з реконструкції належної йому частини житлового будинку, а саме: перебудовано дах - демонтовано старий, змонтовано нову кроквяну систему, влаштовано дах з метало черепиці, а також по зовнішнім стінам будинку, над приміщенням кухні, виконану цегляну кладку з піно блоку висотою 0,6 м.».

Постановою від 24.10.2012 року Київського апеляційного адміністративного суду у справі №2а-1008/401/2012 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення встановлено, що «на час прийняття відповідачем спірного пункту рішення, у ОСОБА_2 на самовільне проведене будівництво - прибудову холу та веранди до належної їй квартири за адресою АДРЕСА_1 відсутні належні узгодження відповідних служб, а погодження позивача ОСОБА_1, як співвласника даного домоволодіння на здійснення прибудови було відсутнє як на час прийняття рішення так і на час розгляду апеляційним адміністративним судом даної справи».

Також в зазначеній постанові Київського апеляційного адміністративного суду зроблено висновок, що «самовільно здійснена прибудова іншим співвласником, без належного погодження, безпосередньо зачіпає права позивача як співвласника 1/2 частини нерухомого майна».

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Посилання позивача в якості обґрунтування своїх вимог на ч. 2 ст. 386 ЦК України відхиляється, оскільки вказана норма передбачає можливість власника через звернення до суду запобігти порушенню своїх прав, ще безпосередньо до настання порушення цих прав. Натомість, позивач зазначає що його права вже порушено, а тому до спірних правовідносин положення ч. 2 ст. 386 ЦК України не застосовуються.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ст. 376 ЦК України.

Згідно ч. 1, 7 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

ОСОБА_2 в установленому законом порядку не надано належних і допустимих доказів на підтвердження набуття права власності на новозбудовану двоповерхову прибудову з мансардним дахом з житловими кімнатами над належною ОСОБА_2 частиною спільного будинку, який належить позивачу і відповідачу на праві спільної часткової власності.

Позивачем не доведено суду факту істотного порушення будівельних норм і правил при будівництві ОСОБА_2 самовільного будівництва. Представником позивача не вказано, які саме положення будівельних норм і правил порушено під час здійснення самочинного будівництва.

Посилання позивача на порушення його прав, а саме проникнення вологи до приміщень його квартири судом відхиляються виходячи з наступного. По-перше, з наданих копій фотокарток пошкоджень не вбачається можливості встановлення часу фіксування вказаних пошкоджень; по-друге, позивачем не доведено, що вказані пошкодження мали місце саме в результаті проникнення вологи, а не інших чинників (не доведено причинного зв'язку); по-третє, позивачем не надано доказів, що вказані пошкодження мали місце саме як наслідок самовільного будівництва ОСОБА_2 (не доведено вини). Крім того, суд враховує, що (як стверджує в позовній заяві сам позивач та представник позивача в судовому засіданні) позивач також розпочав самовільне будівництво щодо реконструкції даху на своєю квартирою, проте позивач його не завершив, і вказаний дах до цього часу стоїть недобудований, що свою чергу, очевидно не могло забезпечити належного відведення дощової води з покрівлі, яка розташована над квартирою позивача та не могло убезпечити приміщення квартири позивача від потрапляння вологи та відповідно псування.

Щодо засмічення подвір'я позивача через вікна розташовані в самочинному будівництві ОСОБА_3, то позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження вказаного факту.

Щодо посилань позивача на порушення ОСОБА_3 його права на поліпшення житлових умов, що полягає у ненаданні ОСОБА_3 позивачу погодження на виготовлення документації по реконструкції даху над квартирою позивача, то вказані твердження судом відхиляються, оскільки виходячи з норм ст. 358 ЦК України кожен з співвласників вправі на власну думку щодо здійснення права спільної власності, і сам факт недосягнення згоди між співвласниками щодо здійснення права спільної власності не є порушенням права одного з співвласників іншим співвласником.

Крім того, судом відхиляється посилання позивача на те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2012 року у справі №2а-1008/401/2012 встановлено факт, що «самовільно здійснена прибудова іншим співвласником, без належного погодження, безпосередньо зачіпає права позивача як співвласника 1/2 частини нерухомого майна». Як вбачається з вказаної постанови, то в процитованій частині останньої апеляційним судом зроблено висновок, а не встановлено факт. При цьому, ч. 3 ст. 61 ЦПК України не регулює питання звільнення від доказування щодо висновків апеляційного адміністративного суду у інших справах.

Отже, позивачем не доведено порушення його прав в частині проникнення вологи до приміщень його квартири, засмічення його подвір'я через вікна у самовільно збудованому майні та права на поліпшення житлових умов.

Щодо вимог позивача про зобов'язання Виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області не реєструвати за ОСОБА_2 право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, то вказана вимога задоволенню не підлягає, оскільки державна реєстрація прав на нерухоме майно здійснює не виконавчий комітет Васильківської міської ради Київської області, а органи державної реєстрації прав (ст.ст.6 - 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Щодо вимоги позивача, про визнання за позивачем права на проведення реконструкції своєї частини даху під мансарду для поліпшення своїх житлових умов без отримання згоди ОСОБА_2, то слід зазначити наступне. Правова конструкція такого способу захисту як «визнання права» передбачає наявність у позивача відповідного права, яке не визнається іншою особою.

В межах цієї судової справи, позивачем не доведено суду факту наявності у нього права на здійснення права спільної часткової власності без згоди іншого співвласника. Більш того, зміст вказаної позовної вимоги прямо суперечить положенням ст. 358 ЦК України.

Отже, ні ст. 16 ЦК України, ні Книгою третьою ЦК України не передбаченого такого способу захисту права, яке обрав позивач.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги позивача є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 60, 61, 74, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-233, 293, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області про зобов'язання вчинити дії, визнання права на проведення реконструкції - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя К. В. Медведєв