Справа № 1805/6832/2012
Провадження № 2/591/53/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2013 року Зарічний районний суд м. Суми

в складі головуючого судді - Прокудіної Н.Г.

при секретарі - Бондар С.М.

розглянувши у судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа : Служба у справах дітей Сумської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 16 січня 2010 року уклав шлюб з ОСОБА_2, від спільного проживання мають синів: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. 06.06.2012 року рішенням Зарічного районного суду шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання дітей. 13.03.2012 року звернувся з заявою до служби у справах дітей Сумської міської ради з проханням вирішити питання про визначення часу зустрічі з синами. Однак згідно листа від 02.04.2012 року за № 847, отримав відповідь, що відповідачка не погоджується на умови зазначені у його заяві та заперечує проти будь-якого його спілкування з дітьми, тому така позиція відповідачки унеможливлює прийняття рішення Виконавчим комітетом Сумської міської ради з питань спілкування з дітьми. В звязку з чим просить суд визначити час зустрічі з дітьми слідуючим чином: зустрічі кожної суботи і неділі з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на вулиці з 10:00 год. до 12:00 год., крім того з ОСОБА_3 кожної суботи та неділі з 12:00 год. до 17:00 год. зустрічі за місцем проживання позивача, за адресою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми позивачу.

Відповідач заперечила проти вимог позову, зазначивши, що спілкування позивача із дітьми буде суперечити інтересам останніх, оскільки позивач неврівноважений та перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері, постійно вчиняє сварки, про що свідчать неодноразові звернення до правоохоронних органів, раніше судимий, за те, що були погрози вбивством та спричинення тілесних ушкоджень їй, коли вона знаходилась в стані вагітності. Крім того вважає, що позивач лише створює видимість, що йому потрібні діти, адже не надає матеріальної допомоги на їх утримання, про що свідчать відповідні довідки залучені до матеріалів справи, хоча діти мають хворобливий стан здоровя і потребують постійного догляду та частого лікування, що потребує відповідних матеріальних затрат. В звязку з чим просить відмовити в задоволенні позову в звязку з його необґрунтованістю.

Представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в звязку з його необґрунтованістю.

Представник служби у справах дітей Сумської міської ради в судовому засіданні пояснив, що відповідно до вимог чинного законодавства, той з батьків хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Однак як було встановлено позивач перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері, позивач відмовився від проходження експертизи для визначення питання чи не буде спілкування перешкоджати нормальному розвитку дітей, тому не впевнений що дане спілкування буде цілком безпечним для дітей. Тому вважає, що на даний час визначити час для спілкування з дітьми є неможливим, оскільки відсутні відомості експерта з приводу психо-емоційного стану позивача.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.01.2010 року (а.с.6) по 6.06.2012 року (а.с.20), від шлюбу мають двох синів: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7-8), які проживають разом з відповідачкою, з довідки наданою медичним закладом, Сумським обласним клінічним психоневрологічним диспансером слідує, що позивач з 1991 року перебуває під наглядом в КГ з 1991 р., діагноз зазначений в медичних довідках. (а.с.21), 99, між позивачем та відповідачем постійно виникають сварки та непорозуміння, які вдається владнати за допомогою працівників правоохоронних органів, про що свідчать численні постанови про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с.25, 27, 29,31,33, 72, 77-78). Згідно довідки наданої ВАТ «Аграрник» ОСОБА_1 має позитивну виробничу характеристику ( а.с.62), постановою Зарічного районного суду м. Суми від 01.11.2011 року позивача було звільнено від відбуття основного покарання у вигляді обмеження волі призначеного вироком Зарічного районного суду м. Суми за ч.1 ст. 129, ч. 2 ст. 125 КК України по закінченню іспитового строку. Згідно довідки наданої відділом державної виконавчої служби СМУЮ ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів за період з 10.04.2012 року по 01.10.2012 року в розмірі 3955,23 грн. (а.с. 89). Ухвалою суду від 13.11.2012 року по справі було призначено судово-психіатрично-психологічну амбулаторну експертизу, проведення якої було доручено експертам Сумського обласного психоневрологічного диспансеру, з постановкою питань чи дозволяє стан здоровя позивача виконувати свої батьківські обовязки та інші питання, за клопотанням представника служби у справах дітей Сумської міської ради (а.с. 114), однак справа була повернута суду та зазначено, що вважають за доцільне проведення даної експертизи в Українському науково-дослідному інституті соціальної і судової психіатрії та наркології міністерства охорони здоровя України, однак 27.02.2013 року позивач заявив у судовому засіданні усно та надав письмову заяву в якій відмовляється від проходження (а.с.140), мотивуючи це тим, що проходив амбулаторну судово-психіатричну експертизу при ОКЗ СОКПНД 17.12.2009 року, за висновком якого він може розуміти свої дії та керувати ними (а.с.138). З листа від 28.12.2012 р. Сумського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру слідує, що дійсно позивач проходив амбулаторну судово-психіатричну експертизу при ОКЗ СОКПНД 17.12.2009 року, (акт № 467). За даними акту йому було встановлено відповідний діагноз, F 70.0. Згідно висновку аСПЕ: рекомендовано визнати таким, який міг розуміти свої дії та керувати ними.

Крім того позивач з представником звернулися до суду з усною та письмовою заявою про необхідність завершення розгляду справи та вирішення даного спору за наявними матеріалами справи (а.с.136).

У відповідності до ст. 159 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Судом встановлено, що між сторонами склалися конфліктні стосунки, вони не можуть знайти порозуміння з питань участі кожного у вихованні дитини.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а у відповідності до ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При вирішення вимоги про встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей, суд зважає на вік дітей, відсутність взаємопорозуміння між батьками щодо участі і ролі кожного з них у вихованні синів, наявності у позивача відповідного діагнозу та не бажання проходити останнім судово-психіатрично-психологічної експертизи, з урахуванням висновку Служби у справах дітей Сумської міської ради, де вони зазначають, що виходячи з інтересів дітей вважають за можливе визначення порядку участі позивача у вихованні дітей після проходження ним експертизи в Українському науково-дослідному інституті соціальної і судової психіатрії та наркології міністерства охорони здоровя України з обовязковим врахуванням висновку цієї експертизи, а позивач відмовився від експертизи тому суд приходить до переконання, що постановлення рішення з приводу встановлення порядку зустрічей батька з дітьми, що підлягає обов'язковому виконанню, на даний час, з урахуванням вищезазначеного, буде суперечити інтересам дітей і може вплинути на їх психоемоційний стан.

Виходячи із положення ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними, а тому в позові слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 213-215, 218 ЦПК України, ст.159 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову у повному обсязі за необґрунтованістю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст виготовлено та підписано 28 лютого 2013 року.

Суддя