Справа № 403/3719/12

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2012 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Шевцової Т.В.

при секретарі - Мар`єнко К.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя та визнання права особистої власності, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та розподіл майна подружжя -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та з урахуванням уточнень просила: провести розподіл домоволодіння в натурі, виділивши їй ідеальну частку, що складає 1/2 частину та ОСОБА_3 ідеальну частку, що складає 1/2 його частину за адресою АДРЕСА_1 ; виділити їй в порядку розподілу спільного майна подружжя однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати за нею право власності на однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_3 ; визнати за нею право власності на автомобіль марки Шевроле Авео державний номер НОМЕР_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 04.11.1995 року сторони по справі зареєстрували шлюб, від якого мають доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. 16.05.2006 року згідно договору купівлі-продажу подружжя придбало двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , яка юридично оформлена на ОСОБА_3 23.11.2005 року згідно договору купівлі-продажу подружжя придбало однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка юридично оформлена на ОСОБА_1 06.04.2007 року згідно договору купівлі-продажу подружжя придбало однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , яка юридично оформлена на ОСОБА_1 17.08.2005 року згідно до договору дарування ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 Ѕ частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Бабушкінського районного суду від 12 вересня 2008 року шлюб між сторонами розірваний.

Добровільно ОСОБА_3 не погоджується розділити майно подружжя, подав зустрічну позовну заяву, в якій з урахуванням уточнень просить: поділити спільне майно виділив йому Ѕ частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , Ѕ частину квартири за адресою АДРЕСА_3 , стягнути з ОСОБА_1 компенсацію у розмірі Ѕ частини вартості автомобіля марки Шевроле Авео державний номер НОМЕР_1 у розмірі 37500 грн.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що спірне майно було придбане в період його шлюбу з ОСОБА_1 , а тому відповідно до ст.70 СК України частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Сторони надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність та без ведення фіксації технічними засобами.

ОСОБА_1 проти позову ОСОБА_3 заперечує, надала пояснення, де зазначила, що автомобіль марки Шевроле Авео державний номер НОМЕР_1 , та однокімнатна квартира за адресою АДРЕСА_3 були придбані нею за власні кошти у той час, коли шлюбні відносини з відповідачем були припинені.

Дослідивши матеріали цивільної справи, ознайомившись із наданими заявами, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21.12.2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).

При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" №14 від 18.12.2009 року, відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Як встановлено з матеріалів справи, 04.11.1995 року між сторонами укладено шлюб, який був розірваний за рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 вересня 2008р. (справа № 2-2283/2008). Також, цим рішенням було встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем були припинені з 2007 року.

Згідно договору купівлі-продажу, укладеного 16.05.2006 року на ім`я ОСОБА_4 придбана двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_4 . Згідно договору купівлі-продажу, укладеного 23.11.2005 року на ім`я ОСОБА_1 придбана однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно договору купівлі-продажу, укладеного 06.04.2007 року ОСОБА_1 особисто, за власні кошти придбана однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_3 . 28.08.2007 року ОСОБА_1 особисто за власні кошти був придбаний автомобіль марки Шевроле Авео державний номер НОМЕР_1 . Згідно до договору дарування укладеного 17.08.2005 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_1 Ѕ частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, в період зареєстрованого шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було придбано: двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_4 ., однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , та автомобіль марки Шевроле Авео державний номер НОМЕР_1 .

Ѕ частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю ОСОБА_1 ,, оскільки набуте нею в період шлюбу на підставі договору дарування.

Також судом встановлено, що земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та на якій знаходиться домоволодіння, в яком по 1/2 його частині належить ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 27.08.2002 року.

Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ч.8 ст. 6 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, їх доведеність та переконливість, а також домовленість сторін, щодо поділу майна, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає за можливе в порядку розподілу майна подружжя задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та виділити ОСОБА_1 однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , автомобіль марки Шевроле Авео державний номер НОМЕР_1 , визнавши за нею право особистої власності на вказане майно. ОСОБА_3 в порядку розподілу спільного майна подружжя виділити двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_4 , Ѕ частину домоволодіння, яка належала ОСОБА_1 відповідно до договору дарування від 17.08.2005 року за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за ним право особистої власності на вказане майно.

Нормою ст.182 ЦК України передбачена обов`язкова державна реєстрація права власності на нерухомі речі, його виникнення, перехід та припинення. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють комунальні підприємства, бюро технічної інвентаризації відповідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України №7/5 від 07.02.2002 р. (із змінами та доповненнями). Відповідно до п.10 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, рішення суду про визнання права власності є правовстановлюючим документом і підлягає обов`язковій реєстрації.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на сторони та не відшкодовувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57- 61, 88, 169, 197, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Виділити ОСОБА_1 в порядку розподілу спільного майна подружжя, однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_2 , визнавши за ОСОБА_1 право особистої власності на вказану квартиру.

Виділити ОСОБА_1 в порядку розподілу спільного майна подружжя, однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_3 , визнавши за ОСОБА_1 право особистої власності на вказану квартиру.

Виділити ОСОБА_1 в порядку розподілу спільного майна подружжя, автомобіль марки Шевроле Авео державний номер НОМЕР_1 , визнавши за ОСОБА_1 право особистої власності на вказаний автомобіль .

Виділити ОСОБА_3 в порядку розподілу спільного майна подружжя, двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_4 , визнавши за ОСОБА_3 право особистої власності на вказану квартиру.

Виділити ОСОБА_3 в порядку розподілу спільного майна подружжя Ѕ частину домоволодіння, яка належала ОСОБА_1 відповідно до договору дарування від 17.08.2005 року за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_3 право особистої власності на вказане домоволодіння.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - відмовити.

Судові витрати покласти на сторони та не відшкодовувати.

Рішення підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Особи, які не були присутні при оголошенні рішення, мають право оскаржити рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Т.В.Шевцова