Провадження № 22ц/790/4494/13 Головуючий 1 інст. -Гетьман Р.А.
Справа №2-9376/2011 Доповідач - Макаров Г.О.
Категорія: стягнення заборгованості
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2013 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Макарова Г.О.,

суддів: Кружиліної О.А.,

Кіся П.В.,

при секретарі - Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 08 грудня 2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС», в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС » у Дзержинському районі м.Харкова », ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановила:

У листопаді 2011 року представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 46 917 грн. 32 коп.

Одночасно представником позивача подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 8 грудня 2011 року заяву ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт, у межах суми заборгованості за кредитним договором від 30.11. 2007 року у сумі 46 917 грн. 32 коп.., на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження. Обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду від 8 грудня 2011 року. Обґрунтовуючи скаргу апелянт посилається на порушення судом норм процесуального права.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги вважає, що вона підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно вимог п.1, 2, 7 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

На підставі ч.3 ст.152 ЦПК види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повертатися в Україну.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд із України та в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Зазначеним законом не передбачено за ухвалою суду тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до розгляду справи по суті.

Частинами 1, 2 ст. 6 Закону визначають випадки тимчасової відмови у видачі паспорта та тимчасової відмови у виїзді за кордон.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вживаючи заходів до забезпечення позову, слід виходити з відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції від 8 грдуня 2011 року в частині обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 не є законною та підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції обґрунтовано застосував заходи забезпечення позову в частині накладення арешту у межах суми заборгованості на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 оскільки відповідач може на власний розсуд розпорядитись вказаним майном, продати, подарувати чи вчинити будь-які інші дії, що утруднять чи зроблять неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.1ст. 152, п. 3 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1 ст. 312, 313- 315,317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 08 грудня 2011 року змінити.

Скасувати ухвалу в частині обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянство України, паспорт серії НОМЕР_1 виданий ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВСУ України в Харківській області 18.09.1996 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1).

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді: