САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/866/13-ц
Провадження №4-с/726/3/13
УХВАЛА

13.05.2013 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Мілінчук С. В. при секретарі Руснак Н.В. розглянувши скаргу ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України ОСОБА_2 від 1 березня 2013 року про повернення виконавчого листа стягувачу,

ВСТАНОВИВ :

Заявник звернувся до суду зі скаргою про визнання дій старшого державного виконавця неправомірними та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України ОСОБА_2 від 1 березня 2013 року про повернення виконавчого листа стягувачу. Стверджував що посилання державного виконавця на п.9 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження» при винесенні постанови є незаконними.

Скаржник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час місце дату розгляду справи був повідомлений належним чином, просив суд розглядати справу за його відсутності.

Представник ДВС України ОСОБА_3 13.05.2013 року надала суду заперечення на скаргу в яких просила суд розглядати справу в порядку письмового провадження, у запереченні зазначила, що скаргу вважає необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню з підстав фактично зазначених у оскаржуваній постанові від 1 березня 2013 року.

Суд, дослідивши матеріали скарги, вважає необхідним скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно рішення Садгірського районного суду м. Чернівці було видано виконавчий лист №2-а-46/2008 року про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 не нараховану та не виплачену в період з 01 червня 2005 року по 31 липня 2008 року заробітну плату в сумі 72191 гривень 66 копійок та щомісячне грошове утримання в період з травня 2006 року по 31 липня 2008 року в сумі 30785 гривень 62 копійки. (а.с.4).

Як вбачається з постанови від 01.03.2013 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 якою було повернуто виконавчий документ стягувану на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» для предявлення його у спосіб, встановлений іншим порядком про який зазначає виконавець у мотивувальній частині своєї постанови, а саме те, що встановлена законом щодо стягнення коштів державним виконавцем з рахунків боржника Державної судової адміністрації України, як органу державної влади через органи державного казначейської служби України. Також зазначив, що виконавчий документ може бути повторно предявлений для виконання в строк до 01.03.2014 року. (а.с.3).

У відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню .

Згідно ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Також відповідно до ст.7 Закону України «Про виконавчу службу» - працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Відповідно доч.1 п.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, власне імя та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код субєкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб-платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Судом встановлено, що державним виконавцем при винесенні постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, не враховано те, що виконавчий лист заповнено правильно відповідно до законодавства, також не зазначені вірно підстави повернення виконавчого документу стягувачу, а тому застосування державним виконавцем п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» є незаконним і порушує права стягувача ОСОБА_1. Також слід зазначити, що вимоги державного виконавця, щодо виконання рішень обовязкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних та юридичних осіб на території України. Крім того, виконання судового рішення це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецендентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви і закінчується виконанням рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним визнати оскаржувані дії державного виконавця неправомірними та скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Також суд вважає за необхідне поновити строк на оскарження постанови, оскільки він був пропущений з поважних причин, а саме скаржник подав скаргу до Печерського районного суду м. Києва та відповідно ухвали цього суду від 25 березня 2013 року скарга була повернута, оскільки була подана до неналежного суду.(а.с.6-7). Копію ухвали скаржник отримав 1 квітня 2013 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 383-387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Поновити строк на оскарження постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України ОСОБА_2 від 1 березня 2013 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Визнати незаконною постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України ОСОБА_2 від 01 березня 2013 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Зобовязати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України ОСОБА_2 відновити виконавче провадження, яке було відкрите на підставі виконавчого листа №2-а-46, який був виданий 12 січня 2011 року Садгірським районним судом м. Чернівці.

Стягнути з ВДВС України на користь держави 114, 70 гривень судового збору.

Апеляційна скарга на цю ухвали може бути подано до Апеляційного суду міста Чернівецької області через Садгірський районний суд міста Чернівці протягом 5 днів

Суддя ОСОБА_4