Справа № 101/5482/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 року
Алуштинський міський суд АР Крим

в складі

головуючого судді
Скісова Є.М.

при секретарі
Ремжиной К.В.

розглянувши справу за заявою ОСОБА_1,
заінтересовані особи: Кримське
республіканське підприємство
«Сімферопольське міжміське бюро
реєстрації та технічної
інвентаризації», відділ державної
реєстрації речових прав реєстраційної
служби Алуштинського міського
управління юстиції,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з
заявою про встановлення факту, що має
юридичне значення.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є
власником домоволодіння АДРЕСА_1 що
підтверджується свідоцтвом про право
особистої власності на будівлю від 21
листопада 1997 року з додатками з єдиного
державного реєстру прав на нерухоме
майно по реєстрації права власності №
132168 від 24 січня 2013 року.

26 липня 1990 року за договором
купівлі-продажу вона придбала у ОСОБА_2
17/100 часток в домоволодінні АДРЕСА_2
куди увійшли: в мансарді житлова
кімната площею 12,7 кв.м., ? частку
коридору площею 4,1 кв.м., надвірні
господарські споруди - сарай Б,Е, уборна
Л, бамбур літ.б. Співвласники
домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_6 за взаємною згодою звернулись
до Алуштинського міського суду з
позовною заявою до неї про визнання
права власності на кімнату, площею 12,7
кв.м. за ОСОБА_3, ОСОБА_4, неповнолітньої
ОСОБА_6

29 вересня 1997 року суддя Алуштинського
міського суду Літінський О.А. виніс
рішення по даній заяві та визнав право
власності за обміном на будівлі - сарай
В, гараж Д, туалет К за ОСОБА_1 у будинку
АДРЕСА_1, а за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6
визнано право власності на кімнату,
площею 12,7 кв.м. у будинку АДРЕСА_1.

Після цього сторонам були видані копії
рішення від 29.09.1997 року. В одній копії,
яка була видана ОСОБА_1 не вказані
частки, що були виділені сторонам, А в
копії рішення Алуштинського міського
суду від 29.09.1997 року, які були видані
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_6 були вказані
частки -17/100 часток на кімнату 12,7 кв.м.

Рішення Алуштинського міського суду
від 29.09.1997 року з вказанням розподілу
часток, ОСОБА_3 зареєструвала право
власності на 17/100 часток домоволодіння
АДРЕСА_1 про що зроблений відповідний
реєстраційний запис №349 від 12 жовтня 1999
року.

Вона також зареєструвала рішення
Алуштинського міського суду про
визнання права власності на надвірні
будівлі - гараж Д, уборна К, сарай В, без
вказання часток за домоволодінням
АДРЕСА_1 у зв'язку із чим було видано
свідоцтво про право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 від 21 листопада
1997 року.

Вироком Сімферопольського міського
суду АР Крим від 29.07.2013 року та ухвалою
Апеляційного суду АР Крим від 17 жовтня
2013 року був встановлений факт того, що
частки по рішенню Алуштинського
міського суду від 29.09.1997 року не
розподілялись між сторонами.

Таким чином вона вимушена була
звернутися до суду з відповідною
заявою про встановлення юридичного
факту того, що копія рішення
Алуштинського міського суду від 29.09.1997
року без вказання « що складає 17/100
часток цього ж будинку», а також «
додрукованому, що складає 17/100 часток
цього ж будинку вірити» є законною, а
копія рішення Алуштинського міського
суду від 29.09.1997 року з вказанням «що
складає 17/100 часток цього ж будинку» а
також « додрукованому, що складає 17/100
часток цього ж будинку вірити» є
незаконною.

Заявник ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_7 в судовому засіданні заяву
підтримали. Просили її задовольнити.
ОСОБА_1 пояснила, що встановлення
даного юридичного факту їй потрібно
для того, щоб зареєструвати право
власності на земельну ділянку.

Представник заінтересованої особи
Сімферопольського міжміського бюро
реєстрації та технічної
інвентаризації до суду не з'явився,
надав заяву про розгляд справи у їх
відсутність.

Представник відділу державної
реєстрації речових прав реєстраційної
служби Алуштинського міського
управління юстиції до суду не з'явився,
причини неявки суду не повідомив,
сповіщений належним чином, причини
неявки суду не повідомив.

Вислухавши думку сторін, дослідивши
письмові матеріали справи суд вважає,
що заява задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Згідно до ст.256 ЦПК України, суд
розглядає справи про встановлення
факту:

1) родинних відносин між фізичними
особами;

2) перебування фізичної особи на
утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для
призначення пенсії або одержання
допомоги по загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання
шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
що зазначені в документі, не збігаються
з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження
або в паспорті;

7) народження особи в певний час у
разі неможливості реєстрації органом
державної реєстрації актів цивільного
стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі
неможливості реєстрації органом
державної реєстрації актів цивільного
стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала
безвісти за обставин, що загрожували їй
смертю або дають підстави вважати її
загиблою від певного нещасного випадку
внаслідок надзвичайних ситуацій
техногенного та природного характеру.

2. У судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Суд не вбачає у заяві ОСОБА_1 фактів
від яких залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Відповідно до п. 23.6 ст. 23 про
порядок видачі для ознайомлення
судових справ і копій документів
«Інструкції з діловодства в місцевому
загальному суді», копії документів,
долучених до справи, копії судових
рішень і письмові довідки у справах
відповідно до процесуального
законодавства видаються працівниками
апарату суду або архіваріусами за
письмовою заявою з дозволу головуючого
у справі, після реєстрації видачі копій
у журналі видачі копій судових
документів та у разі необхідності
після сплати державного мита.

На підставі вищенаведеного, суд
вважає що у заяві ОСОБА_1 про
встановлення юридичного факту слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 27, 31, 256 ЦПК
України, Інструкцію з діловодства в
місцевому загальному суді,

ВИРІШИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про
визнання юридичного факту, того, що
копія рішення Алуштинського міського
суду від 29 вересня 1997 року без вказання
( дописки) « що складає 17/100 часток цього
же будинку», а також без в казання («
додрукованому, що складає 17/100 часток
цього же будинку вірити», яка була
видана ОСОБА_1 на руки - є дійсною (
достовірної) копією рішення
Алуштинського міського суду від 29
вересня 1997 року за заявою ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про визнання права власності на
частку будинку та визнання юридичного
факту, того, що копія рішення
Алуштинського міського суду від 29
вересня 1997 року з вказанням « що
складає 17/100 часток цього же будинку», а
також з вказанням « додрукованому, що
складає 17/100 часток цього же будинку
вірити», яка була видана ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_6 на руки - не є дійсною ( не
достовірної) копією рішення
Алуштинського міського суду від 29
вересня 1997 року за заявою ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про визнання права власності на
частку будинку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України, а саме:
апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Алуштинського
Є.М. Скісов

міського суду