Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 22ц/778/331/13 р. Головуючий у 1 інстанції: Степаненко Ю.А.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2013 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів: Коваленко А.І.,

ОСОБА_2,

При секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Придніпровського міжрайонного управління водного господарства на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 15 листопада 2012 року у справі за позовом Придніпровського міжрайонного управління водного господарства Запорізького обласного управління водних ресурсів до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Запорізьке обласне виробниче управління меліорації і водного господарства, про стягнення заборгованості за надані послуги з подачі води, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2012 року Придніпровське міжрайонне управління водного господарства Запорізького обласного управління водних ресурсів звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з подачі води, який в ході судового розгляду уточнили.

У позові зазначалось, що позивач є бюджетною неприбутковою організацією, яка в межах своїх повноважень забезпечує на території Василівського, Токмацького, Михайлівського та Чернігівського районів вирішення питань щодо експлуатації державних меліоративних систем, використання, збереження та відтворення поверхневих водних ресурсів, меліорації земель, вирішує у встановленому порядку разом з місцевими органами виконавчої влади та іншими організаціями питання забезпечення населення і галузей економіки Василівського, Токмацького, Михайлівського та Чернігівського районів водними ресурсами, здійснює від імені Держводагентства виробничі функції з управління інженерною інфраструктурою меліоративних систем та її окремими обєктами, що перебувають у державній власності.

6 травня 2011 року між позивачем, Запорізьким обласним виробничим управлінням меліорації і водного господарства та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було укладено договір № 12 про надання послуг з подачі води на полив сільськогосподарських культур.

На підставі наказу Державного агентства водних ресурсів України від 12.09.2011 року № 159 Запорізьке обласне виробниче управління меліорації і водного господарства було перейменовано у Запорізьке обласне управління водних ресурсів.

Відповідач протягом поливного сезону 2011 року підписав акти про надання послуг з подачі води, а, отже, погодив показники використаної електроенергії, поданої води та вартість подачі води. Акти за серпень та вересень 2011 року відповідач відмовився підписувати в усній формі, жодної претензії у письмовому вигляді не надав.

Припинити подачу води лише відповідачу не було технічної можливості. Відповідач продовжував робити забір води у вересні 2011 року.

Згідно з розрахунком, проведеним позивачем та актами подачі-приймання води: за період з травня по вересень 2011 року відповідачу надано послуг на загальну суму 15821,28 грн.

Протягом поливного сезону відповідачу були виставлені рахунки.

Станом на 20.09.2012 року згідно з виписками банку відповідачем оплачено рахунки на суму 11251 грн. за надані послуги у 2011 році.

Заборгованість за використану технічну воду станом на 20.09.2012 року складає 4570,28 грн.

З метою дотримання досудового порядку урегулювання спору позивачем 11.11.2011 року була направлена претензія за вих. № 852, відповідь на яку відповідачем не була надана. Відповідачу була нарахована пеня, яка склала 329,51 грн.

У звязку з вказаними обставинами, позивач просив суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 4570,28 грн., пеню в сумі 329,51 грн. та судові витрати.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 15 листопада 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Придніпровське міжрайонне управління водного господарства подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 06 травня 2011 року між позивачем, Запорізьким обласним виробничим управлінням меліорації і водного господарства та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було укладено договір № 12 про надання послуг з подачі води на полив сільськогосподарських культур.

Згідно з розрахунком, проведеним позивачем та актами подачі-приймання води: за період з травня по вересень 2011 року відповідачу надано послуг на загальну суму 15821,28 грн.

Згідно з виписками банку відповідачем оплачено рахунки на суму 11251 грн., тому заборгованість за використану технічну воду станом на 20.09.2012 року складає 4570,28 грн., та відповідачу була нарахована пеня в розмірі 329,51 грн.

Між тим, як вбачається із повідомлення державного реєстратора №770-20 від 29.10 2012 року (а.с.87) публікація повідомлення про прийняття рішення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 про припинення підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі датується 10.01.2012 роком. Це повідомлення було надруковано у спеціальному друкованому засобі масової інформації «Бюлетені державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців», а відомості про порядок та строк, наданий кредиторам про заяву своїх вимог ОСОБА_3 зазначив в заяві про прийняття рішення припинити підприємницьку діяльність як -10.03.2012 року, на протязі двох місяців з дати публікації повідомлення. 10.05.2012 року проведено Державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3

Ухвалою Господарського Суду Запорізької області від 24 липня 2012 року припинено провадження у справі за позовом Придніпровського міжрайонного управління водного господарства до ОСОБА_3, третя особа: Запорізьке обласне управління водних ресурсів про стягнення заборгованості в розмірі 4899,80 грн. , оскільки позивач звернувся із позовом до суду 21.06.2012 року тоді як з 10.05.2011 року дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення стану фізичної особи підприємця, підприємницька діяльність фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, відповідача у справі припинилась. Також судом зазначено, що враховуючи припинення підприємницької діяльності відповідача у справі, беручи до уваги, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.6 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.1,2 ст.50-1 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець письмово повідомляє державного адміністратора, кредиторів про прийняте рішення щодо припинення її підприємницької діяльності, порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог, що не може становити менше двох і більше трьох місяців з дня опублікування повідомлення про прийняття фізичною особою - підприємцем рішення щодо припинення підприємницької діяльності. Після внесення запису про прийняття рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо рішення фізичної особи - підприємця про припинення нею підприємницької діяльності публікується у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації.

Пунктом 5 ст.50-1 ЦК України передбачено, що підприємницька діяльність фізичної особи - підприємця є припиненою з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про державну реєстрацію припинення такої діяльності.

Згідно з п.17 ст.47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що при реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 було дотримано вимоги ст.ст. 46,47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», ст..ст.50,50-1,52 ЦК України, ст.ст. 51,59,60,61 ГК України. Ці обставини позивачем не оспорювалися.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач не дотримався вимог зазначених норм та не звернувся у зазначений у засобі масової інформації строк з вимогою до відповідача про сплату існуючої заборгованості, або з позовом до суду, тобто пропустив передбачений законом строк.

Відповідно до ч. 4 ст. 50-1 ЦК України вимоги кредиторів, не визнані фізичною особою - підприємцем, діяльність якої припиняється, якщо кредитор у місячний строк з дня одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, та вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, не задоволені через відсутність майна, вважаються погашеними.

В матеріалах справи є копія претензії від 11.11.2011 року до відповідача про сплату заборгованості, але доказів направлення її відповідачу та отримання ним цієї претензії суду не надано, тому посилання позивача на ці обставини не обґрунтовані (а.с.33). Крім того, посилання апелянта на те, що відповідачу надавалися акти про постачання води в серпні - вересні 2011року, які він відмовився по телефону підписати, не можуть бути доказом того, що ОСОБА_3 достовірно знав про існуючу заборгованість перед позивачем.

Із заперечень відповідача вбачається, що про заборгованість йому стало відомо тільки після звернення позивача з позовом до Господарського суду, тобто після припинення ним підприємницької діяльності та зі спливом майже 8 місяців з дня виникнення вимоги. Крім того, він вважає, що повністю розрахувався з позивачем за надані послуги з водопостачання, навіть у більшому розмірі ніж ним фактично було отримано послуг за договором та виконав усі зобов'язання за договором.

За таких обставин рішення суду відповідає фактичним обставинам справи та закону. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Придніпровського міжрайонного управління водного господарства відхилити.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 15 листопада 2012 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: