Справа № 423/1402/13-ц
У Х В А Л А

03 вересня 2013 року суддя Попаснянського районного суду Луганської області Закопайло В.А.

Розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання вимог безпідставними та визнання договору недійсним, в частині вимог щодо забезпечення позову,-

встановив :

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання вимог безпідставними та визнання договору недійсним. В своєму позову крім іншого позивач просить під час підготовки справи до судового розгляду вирішити питання у порядку забезпечення позову та витребувати у відповідача витяг заборгованості за кредитним договором, оригінал кредитного договору № DNH4KS13850238 від 13.09.2006 року та графік погашення заборгованості до кредитного договору, оригінали додатків до кредитного договору та оригінал кредитної справи ОСОБА_1.

Суд, розглянувши заяву в частині забезпечення позову вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 Цивільного процесуального Кодексу України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1 статті 152 Цивільного процесуального Кодексу України визначено перелік видів забезпечення позову. Такий вид забезпечення позову, як витребування певних документів у відповідача, вищевказаною статтею ЦПК України не передбачено.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування засобів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому згідно з частиною 3 статті 151 ЦПК України.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен встановити, наскільки обґрунтовані позовні вимоги позивача, з'ясувати їх відповідність із заявленими вимогами, а також чи заслуговують уваги побоювання з приводу можливих несумлінних дій з боку відповідача або інших осіб, які можуть протидіяти виконання майбутнього рішення, ускладнити його, чи зробити неможливим.

Так Постанова № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову пояснює, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен враховувати докази, надані позивачем на підтвердження своїх вимог. Однак при вивченні справи, пересвідчився, зокрема, лише в тому, що між сторонами дійсно виник спір.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заяву про забезпечення позову слід залишити без задоволення.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. 151-153 ЦПК України, Постановою № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, -

Ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання вимог безпідставними та визнання договору недійсним, в частині вимог щодо забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Попаснянський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Попаснянського

районного суду ОСОБА_2