Провадження : 22ц/790/1297/13 Головуючий 1-ї інстанції Штих Т.В.
Справа № : 2-3627/2012 Доповідач Шевченко Н.Ф.
Категорія : сімейне.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2013 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Бобровського В.В., Кокоші В.В.

при секретарі - Гелашвілі Т.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 травня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29 грудня 2007 року, від якого мають неповнолітню доньку Дар'ю, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що між сторонами склалися неприязні стосунки. Міри, які приймалися для збереження сім'ї позитивного результату не дали. На теперішній час вони проживають окремо і спільне господарство не ведуть.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 травня 2012 року позов задоволено в повному обсязі.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, зареєстрований 29 грудня 2007 року в Комінтернівському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 860.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище Зайцева на прізвище Корнієнко, відповідачу залишене прізвище без змін.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що сторонами були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що сім'я сторін розпалася, їхнє спільне життя суперечить їхнім інтересам, а збереження сім'ї є неможливим, оскільки заходи відповідача для її збереження не дали позитивного результату.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки вони засновані на матеріалах справи та відповідають нормам матеріального і процесуального прав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 заявлено позов про розірвання шлюбу у зв'язку з несумісністю характерів подружжя, їхніх поглядів на спільне життя та сімейні відносини, спричинення їй тілесних ушкоджень, психологічний тиск на неї з боку чоловіка, а також інших обставин, що роблять неможливим їхнє подальше спільне проживання.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України).

Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України).

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (чч. 3, 4 ст. 56 СК України).

Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, колегія суддів не вбачає підстав для надання строку для примирення сторін враховуючи категоричне заперечення позивачки та застосування насильства до неї з боку відповідача, що підтверджується постановами правоохоронних органів за зверненнями ОСОБА_3 від 16.03.2010 року, 29.03.2012 року,02.04.2012 року (а.с.21-24).

Крім того, в засіданні апеляційного суду відповідач підтвердив, що шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з грудня 2011 року, і з цього часу позивачка категорично не бажає їх відновлення.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи, дана вірна оцінка наявним по справі доказам, і постановлено законне та обґрунтоване рішення.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, 314, 315, 317 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, проте може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий

Судді