МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. №2/521/836/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2013 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.

при секретарі - Яблонській М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Одеської міської ради про визнання часток, встановлення факту належності майна та факту прийняття спадщини,

встановив:

В червні 2012р. ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом до Одеської міської ради, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1. померла його мати ОСОБА_5. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді частки квартири під АДРЕСА_1, яка складає 55,8 кв.м. загальної площі та яка належала їй та її чоловіку ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.09.1994р. № 17-1386. Позивач зазначав, що він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2. її чоловік ОСОБА_6 помер, інших спадкоємців немає. Стверджував, що спадщину після смерті матері він прийняв, шляхом звернення до П'ятої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом можливо видати лише після виділення (визначення) часток померлих у спільному майні. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визначити частки у квартирі АДРЕСА_1, що належала на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 рівними, а саме по 1/2 частці кожному.

Позивач неодноразово змінював позовні вимоги та остаточно просив суд визнати факт належності на праві власності ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. та ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. по 644/2000 частин квартири АДРЕСА_1 встановити факт прийняття ОСОБА_5 спадщини після смерті ОСОБА_6, а саме 644/6000 частин спадкового майна та визнати за позивачем право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_5, а саме на 2576/6000 частин квартирі АДРЕСА_1.

За заявою представника позивача ухвалою суду від 12.12.2012 р. до участі у справі були залучені в якості співвідповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, рідні діти ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2., оскільки між ОСОБА_5 та дітьми її чоловіка існує спір про право на спадкове майно ОСОБА_6.(а.с.69).

Ухвалою суду від 21.03.2013р. за заявою представника позивача позовні вимоги ОСОБА_2 в частини визнання права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_5, а саме на 2576/6000 частин квартири АДРЕСА_1 залишені без розгляду.

Представник позивача, діючий за довіреністю від 21.12.2010р. в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.7).

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні остаточні позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити, про що надав заяву (а.с.103 ).

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не сповістив (а.с.).

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 84 книги шостої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебували в шлюбі, зареєстрованому 09.02.1973р. Іллічівським ЗАГС м. Одеси, актовий запис №131 (а.с.40).

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.09.1994р. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 належало на праві спільної сумісної власності 644/1000 частин квартири АДРЕСА_1, яка складає 55,8 кв.м. загальної площі (а.с.48).

ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.4).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на частку квартири АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 13.09.1994р. № 17-1386 (а.с.6).

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 є ОСОБА_5, дружина померлого та його діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4, частки яких на спадкове майно є рівними.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6, звернувшись у передбачений законом строк із заявами до П'ятої одеської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, але до теперішнього часу свідоцтва про право на спадщину не видані, що підтверджується листом державного нотаріуса від 18.02.2013р. (а.с.87).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 04.06.2009р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.09.2009р. були залишенні без задоволення позовні вимоги ОСОБА_5 до відповідачів

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення від права на спадщину (а.с.106-108, 110).

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на частку квартири АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 13.09.1994р. № 17-1386 (а.с.6).

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є: ОСОБА_2 рідний син померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.39).

Позивач ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, звернувшись 17.12.2010р. у передбачений законом строк із заявою до П'ятої одеської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини (а.с.36).

Державним нотаріусом П'ятої одеської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, у зв'язку з тим, що вказане свідоцтво можливо видати лише після виділення (визначення) часток померлих у спільному майні, що підтверджується листом державного нотаріуса П'ятої одеської державної нотаріальної контори про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 18.02.2013р. (а.с.10).

Відповідно до п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства Юстиції України від 03.03.2004р. № 20/5 нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Якщо у спільному майні подружжя правовстановлювальний документ на таке майно оформлений на того із подружжя, що є живим, нотаріус вимагає його (її) письмову згоду на виділ на ім'я померлого його частки в спільному майні.

Судом встановлено, що у позивача відсутні документи, які б підтвердили частки померлих в праві спільної сумісної власності, тому у нього немає можливості їх надати нотаріусу для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до ст. 25 ЦК України - здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.

Цивільною дієздатністю фізичної особи визнається її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також своїми діями набувати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та відповідати в разі їх невиконання.

Отже право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником даного майна, тобто дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Суд вважає, що питання стосовно визнання за померлими права власності на частину вищевказаної квартири, яка їм належала не може бути вирішене, так як відповідно до ст. 3 ЦПК України, статті 27-31 ЦПК суд не може вирішувати питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв'язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності.

З цих підстав суд може встановити тільки належність нерухомого спадкового майна спадкодавцю та визнати за спадкоємцем право власності на спадкове майно.

Факт належності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на праві власності по 644/2000 частин квартири АДРЕСА_1, яка складає 55,8 кв.м. загальної площі, сторонами не заперечується та не оскаржується.

Таким чином, суд вважає встановленим факт володіння померлим ОСОБА_6 на праві власності 644/2000 частинами квартири АДРЕСА_1, яка складає 55,8 кв.м. загальної площі та факт володіння померлою ОСОБА_5 на праві власності 644/2000 частинами квартири АДРЕСА_1, яка складає 55,8 кв.м. загальної площі.

Що стосується вимог позивача відносно встановлення факту прийняття ОСОБА_5 спадщини після смерті ОСОБА_6, а саме 644/6000 частин спадкового майна, то дані вимоги задоволенню не підлягають, з наступних питань.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Встановлено, що 05.04.2007р. ОСОБА_5 звернулась у передбачений законом строк із заявою до П'ятої одеської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_6, але отримати свідоцтво про право на спадщину не встигла, що підтверджується листом державного нотаріуса від 18.02.2013р. (а.с.87).

Тобто вказані дії свідчать про те, що ОСОБА_5 своєчасно прийняла спадщину після свого чоловіка і у встановленні вказаного факту немає потреби.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині визнання факту прийняття ОСОБА_5 спадщини після смерті ОСОБА_6 слід відмовити, оскільки спадщину після смерті свого чоловіка вона прийняла, що підтверджується її заявою про прийняття спадщини.

Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Згідно ст.41Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення позову в частині визнання факту належності на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13 вересня 1994року, ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. та ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. по 644/2000 частин квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Судовий збір по справі складає 107,30 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст.368,372,1216,1217,1220,1221,1226,1261,1268,1269,1278, ЦК України ст.ст. 10,11,60,88,209,212, 214, 215, 218, 256-259 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Одеської міської ради про визнання часток, встановлення факту належності майна та факту прийняття спадщини - задовольнити частково.

Встановити факт належності ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, 644/2000 частин квартири АДРЕСА_1 яка складає 55,8 кв.м. загальної площі, та належала йому на праві власності на підставі свідоцтва про право на власності на житло від 13 вересня 1994року.

Встановити факт належності ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 644/2000 частин квартири АДРЕСА_1, яка складає 55,8 кв.м. загальної площі яка належала їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на власності на житло від 13 вересня 1994року.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: О.М.Сегеда