Справа №442/8763/13-ц
Провадження №2/442/2795/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2013 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді Івасівки А.П.

при секретарі Грабар Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільно сумісною власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним та його дружиною ОСОБА_2 право спільної сумісної власності по ? частині кожному на будинок, загальною площею 152,2 кв.м. та житловою 79,7 кв.м., що по вул. Котляревського,49, м. Дрогобич Львівської області. В обґрунтування позову, покликається на те, що 12.06.1997 року між ними було укладено шлюб. Поряд з цим його дружиною було куплено будинок №49 по вул. Котляревського в м. Дрогобичі. Такий будинок він за власні кошти та зусилля самовільно реконструював, внаслідок чого збільшилась його загальна площа 105,6 кв.м. до 152, 2 кв.м., житлова з 77,5 кв.м. до 79,7 кв.м., що підтверджується технічним паспортом, а тому такий будинок являється обєктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто власністю його та його дружини. Після завершення реконструкції, ще до здачі його в експлуатацію, вони не можуть досягти згоди про розмір їхніх часток у вказаному майні, адже відповідачка стверджує, що його частка у праві власності на спірний будинок, відсутня, з чим він не погоджується.

Сторони в судове засідання не зявилися, від позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та уточнення позовних вимог, в яких просить визнати за ним та його дружиною право спільної сумісної власності на будинок, загальною площею 152,2 кв.м. та житловою 79,7 кв.м., що по вул. Котляревського,49, м. Дрогобич Львівської області, а від відповідачки - про розгляд справи у її відсутності та визнання уточнених позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що 12.06.1997 року між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб (а.с.18- свідоцтво про шлюб).

Поряд з цим, ОСОБА_2 під час шлюбу, а саме 15.10.1999 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори ОСОБА_3, р. №1-2754, придбала 31/100 ідеальних частин житлового будинку, що по вул. Котляревського, 49, м. Дрогобич, житловою площею 38,2 кв.м. (а.с.19), та 31/100 частину земельної ділянки за вказаною ж адресою (договір купівлі-продажу земельної ділянки від 19.06.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори ОСОБА_3П, р.№1-789 - 20), а 29.11.2006 року на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та частин земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу, р. №2634., придбала 69/100 частин такого ж житлового будинку загальною площею 105,6 кв.м., житловою 39,4 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель та земельною ділянкою, наданої для обслуговування такого житлового будинку, господарських споруд площею 0,0727 га. (а.с.22). Також здійснено реєстрацію вказаних прав відповідно до витягу про реєстрацію.

Як вбачається з технічного паспорта та довідки ДК МБТІ та ЕО (а.с.10-14, 16), здійснено переобладнання вказаного житлового будинку літ. «А-2», другий поверх, сіни літ. «а-2», приміщення IV; V, веранда літ. «б», розмірами 1,7х3,2 гараж літ. «Е-2» р. 4,47х7,9 м. в результаті чого загальна площа житлового будинку літ. «А-2» становить 152,2 кв.м., а житлова 79,7 кв.м., вартість чого складає 56200 грн. (а.с.25- висновок про вартість майна ФО-П ОСОБА_4 від 18.10.2013 року).

Поряд з цим, як вбачається з висновку №115 від 06.08.2013 року КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» про технічний стан будинку з господарськими спорудами такий є добрим (а.с.15).

Право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (ст.90 ЗК України), землекористувачі (ст. 95 ЗК України), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (ст. 1021 ЗК України) або з інших передбачених підстав.

Поняття реконструкції об'єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295 (далі - ДБН), відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Крім того, слід зазначити, що положення ст. 376 ЦК України, ведуть мову лише про будівництво, а не про «перебудову», «реконструкцію», тому судовий порядок визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, як це випливає із ст.376 ЦК України, не поширюється на випадки «перебудови», «реконструкції», що пояснюється тим, що ці обєкти вже є власністю особи.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 62 СК України якщо, майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності.

За змістом ст. 70 СК України частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічно дане питання врегульоване і в ст.372 ЦК України.

Враховуючи наведене, той факт, що спірний будинок є спільною сумісною власністю подружжя і таке істотно збільшилось, що здійснено на відведеній земельній ділянці, кожен з подружжя має рівне право на такий будинок, а від так позов підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 214 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на будинок літ. «А-12», загальною площею 152,2 кв.м. та житловою - 79,7 кв.м., що по вул. Котляревського,49, м. Дрогобич Львівської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Суддя А.П. Івасівка