УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2013 року Іллічівський районний суд м.Маріуполя в складі:

головуючого судді Литвиненко Н. В при секретарі Рибро С.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що 17 жовтня 2011 року помер її дід ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина у виді жилого будинку № 44 по провулку Степному у м.Маріуполі. 09 червня 2007 року помер її батько ОСОБА_4. Окрім позивачки, яка є спадкоємицею пятої черги за законом по праву представлення, спадкоємцем за законом також є відповідач, який є сином померлого. Позивачка в установлений законом шестимісячний строк після смерті діда звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини, однак дізналась, що дід при житті заповів своє майно своєму сину, відповідачу по справі. Позивачка не згодна із заповітом, оскільки при житті дід і баба оголосили на сімейній нараді, що домоволодіння після їх смерті мають успадкувати онуки, а саме позивачка та її рідний брат, а відповідач ніколи не заперечував проти цього. Також, позивачка вказує, що відповідач і його співжителька зловживають алкоголем, тому не могли доглядати за дідом, надавати йому належну допомогу. Вони навіть дозволяли діду зловживати спиртними напоями останні пять років його життя, у звязку з чим дід постійно перебував у стані алкогольного спяніння. Вважає, що відповідач навмисно давав діду алкоголь, щоб перешкодити укласти заповіт на імя позивачки, хоча дід мав такий намір, та щоб дід не міг усвідомлювати своїх дій на момент укладання заповіту. Позивачка вважає, що дід під час укладання заповіту не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними, не розумів, що робить, тобто був недієздатним, тому заповіт, який він залишив на імя відповідача, є недійсним. Просила визнати заповіт недійсним та усунути відповідача від права на спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер 17 жовтня 2011 року.

Відповідач позов не визнав та пояснив, що при житті його батьки вирішили та безпосереднього говорили, що все їх майно залишиться тому сину хто буде за ними доглядати. Він, особливо в останні роки життя батька, постійно доглядав батька, забезпечував його продуктами харчування, медикаментами, доглядом, мив і годував його, здійснював все необхідне для його повноцінного життя. Також заперечував проти того, що він та його дружина зловживають спиртними напоями та спаювали його батька, а також перешкоджали внесенню змін до заповіту. Звернув увагу на те, що його батько взагалі не вживав алкогольних напоїв, навіть на свята та днях народження, коли його запрошували друзі. Також вказав, що рішення залишити все майно після себе за сином батько прийняв усвідомлено, що також відображено у самому заповіті нотаріусом, до цього та після говорив про це неодноразово. Вказане рішення він ніколи не міняв, оскільки воно було його прямою волею і він ніколи не говорив, що бажає залишити свій будинок позивачці, котра взагалі ніколи недоглядала за дідом, провідувала його декілька разів на рік та ніколи не проявляла жодної зацікавленості станом його здоров'я та життям. Вважав, що позивачка безпідставно, незаконно, всупереч моральним нормам та нормам закону вимагає визнання заповіту його батька не чинним та усунення нього від права спадкування.

Свідок ОСОБА_5, яка є колишньою дружиною померлого ОСОБА_4, пояснила, що перед їх з чоловіком весіллям його батьки придбали будинок та вказали, що будинок залишиться їхньому сину ОСОБА_6. Після смерті ОСОБА_7 батько сильно нервував, почувався погано, скаржився на біль в руках, ногах, у нього підвищувався тиск. Зі слів дружини відповідача дід погано почувався через вживання алкоголю. Він був неохайний, в будинку і у дворі було брудно. Зі слів дружини відповідача син ОСОБА_6 приходив до батька тільки, коли у нього не було грошей.

Свідок ОСОБА_8, яка є сусідкою померлого ОСОБА_3, пояснила, що відповідач із дружиною постійно жили з батьком. ОСОБА_3 останні роки життя хворів, скаржився на біль у суглобі, йому робили перевязку. На вигляд він був хворою людиною, однак був здоровий в сенсі розумового здоровя, ніколи не вживав та не зловживав алкоголем. В 2008 році ОСОБА_3 був здоровою людиною.

Свідок ОСОБА_9, який є другом позивачки, пояснив, що в період з 2009 по 2011 рік на прохання позивачки три-чотири рази привозив продукти її діду, які передавала ОСОБА_5 Що було у пакетах, він не знає. Привозив все безкоштовно. Коли він приїжджав, дід в основному лежав, був у важкому стані, скаржився на біль в руках і ногах, говорив нерозбірливо з дефектами, постійно забував, хто такий свідок та від кого він приїжджає. Влітку 2012 року дід лежав з переломом стегна. В будинку його зустрічав відповідач. В будинку було брудно, не хотілось знімати взуття.

Свідок ОСОБА_10, яка є сусідкою померлого ОСОБА_3, пояснила, що протягом 6 років ставила автомобіль у дворі ОСОБА_3, вони бачились кожен день, спілкувались, дід був адекватний. До травми ноги він жив сам і доглядав за собою сам. Коли дід зламав ногу, до нього одразу переїхав відповідач із дружиною, вони доглядали за дідом до його смерті. Інших родичів не бачила, позивачку ніколи не бачила, ніхто інший продукти не привозив. В будинку завжди було чисто. Навіть після перелому ноги дід тримав кроликів.

Свідок ОСОБА_11, яка є медичною сестрою, пояснила, що надавала ОСОБА_3 медичну допомогу, коли у нього були рани на ногах, робила перевязки протягом місяця. Діда відвідували тільки діти молодшого сина, відповідача. Колишньої дружини старшого сина та його дітей ніколи не бачила. Ліки купував відповідач, іноді вона. При ній дід ніколи не згадував про старшого сина та його дітей. З дідом жив молодший син. Коли вона робила перевязки діду, він все розумів, скаржився тільки на ноги. До перелому ноги дід доглядав за собою сам, готував, купував все необхідне. Сторонньої допомоги не потребував. До перелому ноги вона приходила до діда раз на місяць.

Свідок ОСОБА_12, яка була свідком при посвідченні заповіту ОСОБА_3, пояснила, що стала свідком випадково, коли знаходилась в нотаріальній конторі у своїх справах і її запросили бути свідком при посвідченні заповіту. Нотаріус розяснювала діду, що він дарує сину якесь майно, яке точно вона не памятає. Говорила тільки нотаріус, а дід і ще двоє чоловіків мовчали. Чи зясовувала нотаріус волю діда, вона не памятає.

В матеріалах справи є в наявності медичні документи щодо стану здоровя померлого: медична карта амбулаторного хворого ОСОБА_3 від 25.03.1998р., медичні карти стаціонарного хворого № 3479/472, № 3650/499 за квітень 2009 року.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат ОСОБА_13 заявила клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи для визначення психічного стану ОСОБА_3 на момент укладання заповіту.

Відповідно до ст.145 ЦПК України, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи, то призначення особи є обовязковим за клопотанням хоча б однієї із сторін.

Заслухавши думки сторін у справі, їх представників, суд вважає, що для вирішення питання про психічний стан ОСОБА_3 в період укладання і посвідчення заповіту потрібні спеціальні знання в області медицини. Тому у справі необхідно призначити судово-психіатричну (посмертну) експертизу.

Керуючись ст.ст. 168, 143, 144, п.5 ст.202 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Призначити у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та усунення від права на спадкування судово-психіатричну (посмертну) експертизу, провадження якої доручити Донецькому обласному центру судово-психіатричних експертиз (м.Донецьк, вул.Червоноармійська, буд.5, тел. 062-305-00-89, 062-93-81-89), попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України.

На вирішення експертів поставити наступні питання:

1. Чи міг ОСОБА_3 за своїм психічним станом чи за загальним станом здоровя розуміти значення своїх дій та керувати ними під час складання заповіту 16 лютого 2008 року?

Надати експертам для проведення експертизи матеріали цивільної справи 0520/5193/2012, медичну карту амбулаторного хворого ОСОБА_3 від 25.03.1998р., медичні карти стаціонарного хворого № 3479/472, № 3650/499 за квітень 2009 року.

Провадження по справі зупинити на час проведення експертизи.

Ухвала в частині зупинення провадження по справі може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Іллічівський райсуд міста Маріуполя протягом 5 днів з дня її проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_14