АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/2090/7668/2012
Справа № 2035/2069/2011 Головуючий 1-інстанції -Протасова О.М.
Категорія -право власності Доповідач -Кругова С.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - КРУГОВОЇ С.С.

суддів колегії - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

- ХОРОШЕВСЬКОГО О.М.

при секретарі - Міщенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скарга Харківської міської ради на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 16 лютого 2012 року по справі за позовом Харківської міської ради до Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»та ОСОБА_3 про скасування реєстрації права власності,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року позивач звернувся з вказаним позовом, в якому просив зобов'язати КП «ХМБТІ»анулювати (скасувати) реєстрацію права власності в реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 на павільйон очікування з вбудованими торгівельними приміщеннями літ. «А-1», загальною площею 24,2 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 16 лютого 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Харківська міська рада просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що, суд першої інстанції, встановивши наявність фактів порушення норм чинного законодавства у сфері реєстрації права власності на нерухоме майно та незаконність первинної реєстрації права власності на тимчасовий павільйон очікування, своїм рішенням не відновив порушені права позивача та не скасував незаконний запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Вказує, що, незважаючи на те, що КП «ХМБТІ» визнав неправомірність своїх дій та помилку під час первинної реєстрації права власності на спірний павільйон, суд залишив дані факти без належної правової оцінки та однобічно і необгрунтовано в рішенні послався лише на чинність договорів купівлі-продажу вказаної тимчасової споруди. Зазначає, що не заперечує проти наявності у ОСОБА_3 права власності на павільйон, помилка полягає лише у незаконно набутому статусі даної речі і відношення її до нерухомого майна.

До суду були надані докази, які ні ким не спростовані, про те, що спірний об'єкт є тимчасовим, згідно пункту 5.3. Порядку надання земельних ділянок для будівництва павільйонів очікування міського пасажирського транспорту, павільйонів прокату спортивного інвентарю та влаштування сезонних майданчиків.

На теперішній час право власності на даний павільйон, як на нежитлову будівлю, незаконно зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28 червня 2008 року приватним нотаріусом ХМНО Купровською Я.М. за № 662.

Між тим у матеріалах інвентаризаційної справи відсутні документи про право власності або користування земельною ділянкою, на якій знаходиться спірний об'єкт, а також документи про надання дозволу на будівництво капітальної будівлі замість вищевказаного тимчасового павільйону, а також акт прийняття до експлуатації такої капітальної споруди.

Згідно ч. 1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності -на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обгрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпним, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Проте зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Постановляючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доказів того, що договір купівлі-продажу павільйону, укладений 28 червня 2008 року визнаний недійсним, позивач суду не надав.

З таким висновком суду, судова колегія не погоджується з наступних підстав.

Матеріали справи містять рішення виконавчого комітету Харківської міськради № 1278 від 26.12.96 року про надання земельної ділянки для будівництва та обслуговування павільйонів очікування з вбудованими приміщеннями для дрібно-роздрібної торгівлі згідно списку в якому зазначено підприємця ОСОБА_5 і адреса земельної ділянки АДРЕСА_1(а.с.11,12).

8 серпня 1997 року робочою комісією прийнято зупиночний комплекс як об'єкт закінченого будівництва, про що складено відповідний акт (а.с.14).

Рішенням виконавчого комітету Червонозаводської райради м.Харкова від 9.09.97 року № 188 затверджено акт прийняття до експлуатації закінченого будівництвом павільйону очікування, збудованого ОСОБА_5 по АДРЕСА_1(а.с.13).

В подальшому ОСОБА_5 було відчужено зазначені нежитлові приміщення і останнім власником згідно договору купівлі-продажу від 28 червня 2008 року є ОСОБА_3 (а.с.19 зворот).

Суд, відмовляючи в задоволенні позову, керувався ст. 204 ЦК, яка передбачає, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, діє презумпція правомірності правочину.

При цьому, суд, на порушення вимог ст. 213 ЦПК, належним чином не з'ясував, на який об'єкт надавався дозвіл на об'єкт нерухомості чи на об'єкт малої архітектурної форми, оскільки мала архітектурна форма - це невелика одноповерхова споруда, яка виконується з полегшених конструкцій, установлюється тимчасово без улаштування фундаментів. Стаціонарна мала архітектурна форма після введення її в експлуатацію підлягає реєстрації відповідним органом містобудування та архітектури.

Згідно п.5.3., 5.4 , 5.6.Порядку надання суб'єктам підприємницької діяльності земельних ділянок для будівництва літніх кафе і торгівельних майданчиків, павільйонів очікування на зупинках міського пасажирського транспорту з вбудованими приміщеннями для дрібно-роздрібної торгівлі….., затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міськради № 266 від 28.03.1996 року кіоск і павільйон -це тимчасові споруди. Будівництво повинно здійснюватись без фундаментів, матеріал стінових конструкцій визначається в залежності від місця розташування і виходячи із архітектурних та естетичних вимог. При переході права власності на об'єкти умови попереднього договору оренди земельної ділянки залишаються дійсними для суб'єкта, до якого перейшло право власності на об'єкт.

Таким чином, органом місцевого самоврядування надавався дозвіл на будівництво тимчасових об'єктів малої архітектурної форми.

З огляду на вищевикладене , суд не врахував вимоги ст. ст. 181, 182 ЦК, а саме, що визнання права власності на об'єкти малої архітектурної форми законом не передбачено і відповідно до «Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних і фізичних осіб», затвердженого наказом Держкомітету України по житлово-комунальному господарству від 1312.1995 року № 56, які діяли на той час державній реєстрації не підлягають.

Оскільки допущені порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Керуючись ст. 181,182 України, ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Харківської міської ради -задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 16 лютого 2012 року- скасувати і ухвалити нове.

Позов Харківської міської ради до Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»та ОСОБА_3 про скасування реєстрації права власності,- задовольнити.

Зобов?язати Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»скасувати реєстрацію права власності в реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 на павільйон очікування з вбудованими торгівельними приміщеннями літ. «А-1», загальною площею 24,2 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя - підпис

Судді колегії -підписи