Справа № 591/9223/13-ц Провадження № 2/591/3041/13
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2013 року Зарічний районний суд м . Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря Кабаненко А.С.

позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про усунення перешкод у здійсненні права власності, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до УМВС України в Сумській області про усунення перешкод у здійсненні права власності.

В судовому засіданні представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження в справі в звязку з тим, що позивачка ставить вимогу про зняття арешту, накладеного 04 липня 2007 року слідчим в ОВС СУ УМВС України в Сумській області ОСОБА_3 на автомобіль. Спір, з яким позивачка звернулася до суду, стосується оскарження дій слідчого в рамках кримінальної справи, яка перебувала в його провадженні, а тому належить розглядати в порядку кримінального судочинства. Посилаючись на вказані обставини, просить закрити провадження у вказаній справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивачка в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вказаного клопотання.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 цього Кодексу, які є обовязковими для всіх судів України.

Як вбачається з постанови від 15 травня 2013 року (у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції, треті особи: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, про звільнення майна з-під арешту та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна) Верховний Суд України сформував правову позицію, відповідно до якої вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме до цього зводяться розяснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року № 5.

Виходячи з викладеного, доводи представника відповідача про наявність підстав для закриття провадження у справі, є необґрунтованими.

Таким чином у задоволенні клопотання представника відповідача слід відмовити.

Керуючись ст. 205 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про усунення перешкод у здійсненні права власності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.П.Сидоренко