ЛИСИЧАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 415/3609/13-ц

провадження № 2/415/1183/13

19.07.2013 р. м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області

в складі: головуючого судді Томчишена С.В.,

при секретарі судового засідання Мішиній А.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Комунального підприємства Лисичанськтепломережа до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2013 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за надані послуги з теплопостачання в сумі 5214 грн. 97 коп., яка виникла за період з 01.05.2010 р. по 01.05.2013 р. Позов було обґрунтовано тим, що відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання, що надаються позивачем у квартиру, в якій мешкають відповідачі, розташованої за адресою: м. Лисичанськ, вул. Вугільна, б. 4, кв. 14. У позові зазначалося, що відповідачі, одержуючи вказані послуги, не проводять оплату, внаслідок чого станом на 01 травня 2013 р. утворилася заборгованість у вищезазначеному розмірі.

Представник позивача у судовому засіданні заявлений позов підтримала, наполягала на його задоволенні у повному обсязі, доповнивши тим, що відповідачі споживають надавану позивачем тепловою енергією без укладення договору на послуги з теплопостачання.

Відповідачі у судовому засіданні проти позову заперечували у повному обсязі, в обґрунтування несплати послуг посилалися на відсутність договору про надання послуг з теплопостачання, від укладення якого відмовилися. Крім цього відповідач ОСОБА_2 вказував, що звертався до позивача з заявою про відключення квартири, в якій він мешкає, від мережі центрального опалення у звязку із наміром встановити індивідуальне опалення у квартирі, проте з вини позивача це питання не було вирішено.

В судовому засіданні відповідачі визнали, що в квартирі в якій вони проживають, присутні радіатори опалення, але пояснювали, що в опалювальний сезон вони постійно мали низку температуру від самого моменту заселення до помешкання, а тому вони відмовляються сплачувати за неякісне опалення.

У судовому засіданні були дослідженні наступні докази: довідка про реєстрацію осіб у житловій квартирі за адресою: м. Лисичанськ, вул. Вугільна, б. 4, кв. 14; довідка про заборгованість з теплопостачання житлової квартири за вказаною адресою; особова картка абонента відповідача ОСОБА_2; копія ордеру на житлове приміщення № 43 від 17.02.2000 р.; копії рішень Виконкому Лисичанської міської ради № 07 від 11.07.2011 р. та № 236 від 15.04.2010 р. про затвердження тарифів на послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання для населення; відомості про тарифи на послуги теплопостачання у м. Лисичанську.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1. На підставі рішення Виконкому Лисичанської міської ради № 100 від 15.02.2000 р. йому був виданий ордер № 43. У зазначеній квартирі зареєстровано місце проживання відповідачів у справі: ОСОБА_2 з 21.03.2000 р., та ОСОБА_4 з 30.09.2011 р. (а.с. 26, 27).

Позивач ОСОБА_5 підприємство Лисичанськтепломережа є постачальником у квартиру, в якій проживають відповідачі, теплової енергії та гарячої води. Відповідачі не проводили оплату послуг з теплопостачання, внаслідок чого позивачем за період з 01.05.2010 р. по 01.05.2013 р. було нараховано заборгованість в сумі 5214 грн. 97 коп.

Договору про надання послуг з теплопостачання між сторонами укладено не було. Позивачу ОСОБА_2 було відкрито особовий рахунок абонента № 97077, за яким обліковувалося нарахування заборгованості та оплата фактично наданих послуг з теплопостачання (а.с. 8-9).

Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, вислухавши пояснення сторін, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Цивільні права та обовязки можуть виникати також з актів цивільного законодавства.

Статтею 67, 68 ЖК України встановлено, що наймач житлового помешкання зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги). Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісячно в установлені строки. Плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом. Статтею 13 цього Закону до комунальних послуг віднесено в тому числі й послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно із ст. 19 Закону України Про теплопостачання споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до абз. 20 ч. 1 ст. 1 цього Закону споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору, своєчасне укладення якого з теплопостачальною організацією згідно із абз. 1 ч. 2 ст. 24 цього Закону є обовязком споживача.

Здійснення споживачем права, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України Про теплопостачання на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, може мати місце тільки за умови, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. Тому за відсутності таких умов згідно із приписами ч. 6 ст. 19 цього Закону та ст.ст. 67, 68 ЖК України, споживач не може бути звільненим від обовязку щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману ним теплову енергію через його небажання її отримувати, якщо належний йому обєкт теплопостачання приєднаний до теплової мережі та йому фактично постачається теплова енергія без укладення відповідного договору.

Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинне виконуватися належним чином та в установлений строк, що стосується також і виконання зобовязання з оплати фактично спожитої теплової енергії.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є наймачем квартири АДРЕСА_2, а відповідач ОСОБА_3 є його дружиною і відповідно до ч. 3 ст. 64 ЖК України є членом сімї наймача. Відповідачами не було спростовано, що квартира, в якій вони мешкають, підключена до системи центрального опалення і позивачем до цього помешкання постачалася теплова енергія та гаряча вода. Навпроти, вказані обставини були визнані ними в судовому засіданні, але із застереженням про надання позивачем неякісних послуг, які вони не бажають отримувати.

Таким чином між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 були встановлені фактичні правовідносини з надання та отримання послуг з теплопостачання, які надавалися згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 р. (далі - Правила). Тому відповідач зобовязаний був оплачувати отримані послуги.

Облік наданих послуг позивач здійснював за відкритим на імя відповідача ОСОБА_2 особовим рахунком № 97077. З наявної в матеріалах справи особової картки абонента ОСОБА_2 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не сплачував надані позивачем послуги з централізованого опалення, у звязку з чим за період з 01.05.2010 р. по 01.05.2013 р. виникла заборгованість в розмірі 5214 грн. коп.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що фактично отримував послуги з теплопостачання, які надавались позивачем у зазначений період, але не оплачував їх через низьку якість, відсутність відповідного договору про надання цих послуг та подання позивачу 02.08.2010 р. заяви про відключення квартири, в якій він проживає, від мережі теплопостачання, у звязку з встановленням індивідуального опалення.

Суд не може взяти вказані доводи відповідача до уваги, оскільки згідно із ч. 3 ст. 24 Закону України Про теплопостачання, якою встановлено основні обовязки споживача теплової енергії, основним обовязком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відповідачем, як наймачем квартири, яка приєднана до системи централізованого опалення, в порушення цього обовязку не було укладено з позивачем відповідного договору про надання послуг з теплопостачання.

Тому, оскільки згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки можуть виникати не тільки на підставі договорів, але й з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства та безпосередньо з актів цивільного законодавства, відсутність укладеного з позивачем договору про надання послуг з теплопостачання не може звільняти відповідача від обовязку здійснювати оплату фактично наданих послуг без укладення відповідного договору.

Також суд не бере до уваги доводи відповідачів в обґрунтування несплати отриманих послуг з теплопостачання через надання позивачу 02.08.2010 р. заяви про відключення квартири від теплопостачання у звязку із встановленням у квартирі індивідуального опалення. Оскільки, згідно із п. 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання було затверджено наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 р. № 4 (далі Порядок).

Цим Порядком передбачено, що для вирішення питання про відключення від мережі центрального опалення споживач повинен звернутися до міжвідомчої комісії (далі - Комісія) з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі центрального опалення.

Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі центрального опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником, узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі центрального опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт, який подається до Комісії на затвердження.

Відповідачем ОСОБА_2 не було надано доказів відключення його квартири від мережі централізованого опалення у вказаному порядку, тому підстав для зняття його з обліку як споживача послуг теплопостачання відсутні. Отже, посилання відповідачів лише на встановлення системи автономного опалення не можуть бути взяті до уваги при встановленні правомірності нарахування позивачем заборгованості за надані послуги з теплопостачання.

Таким чином, враховуючи неподання відповідачем ОСОБА_2 суду належних доказів в обґрунтування заперечень щодо неякісного опалення в період накопичення заборгованості, за умови чого його заборгованість підлягає перерахунку, суд доходить висновку, що позивач мав право нараховувати та вимагати в судовому порядку сплати заборгованості за надані послуги з теплопостачання у заявленому ним у позові розмірі. За таких обставин суд вбачає правові підстави для стягнення заборгованості за надані позивачем послуги з теплопостачання з відповідача ОСОБА_2 в розмірі 5214 грн. 97 коп.

Разом з цим у заявленому позові позивач з посиланням на ст. 160 ЖК України просить стягнути нараховану ним заборгованість у зазначеному розмірі солідарно з іншого відповідача ОСОБА_3 Однак, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в порядку солідарного стягнення вказаного боргу, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України своєчасно вносити плату за комунальні послуги зобовязаний наймач. Як було встановлено судом та підтверджено доданими до матеріалів справи доказами, наймачем квартири є відповідач у справі ОСОБА_2, а відповідач ОСОБА_3 є членом його сімї (а.с. 6, 31).

Статтею 160 ЖК України встановлено права та обовязки членів сімї наймача жилого приміщення у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, в тому числі й солідарний обовязок, що випливає саме з договору найму. Однак, квартира, в яку позивачем надавалися послуги з теплопостачання, не належить ОСОБА_2 на праві приватної власності та його дружині, яка є другим відповідачем у даній справі, а була надана йому в користування. Тому згідно із приписами ст. 68 ЖК України обовязок оплачувати комунальні послуги є його особистим обовязком солідарне виконання якого не може перекладатися на підставі ст. 160 цього Кодексу на членів його сімї. Крім того, судом встановлено, що місце проживання відповідача ОСОБА_3 зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_1 лише 30.09.2011 р.

Таким чином вимога позивача про стягнення з неї заборгованості за період до 30.9.2011 р. є безпідставною. За таких обставин, суд вважає, що в частині стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.05.2010 р. по 01.05.2013 р. в розмірі 5214 грн. 97 коп. в солідарному порядку з відповідача ОСОБА_3 слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 229,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства Лисичанськтепломережа до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства Лисичанськтепломережа заборгованість, що утворилась за спожиту теплову енергію за період з травня 2010 року по квітень 2013 року за адресою: АДРЕСА_3, у загальній сумі 5214 (пять тисяч двісті чотирнадцять) грн. 97 коп.

У задоволенні вимоги в частині стягнення вказаного боргу солідарно з ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства Лисичанськтепломережа судові витрати в розмірі 229 (двісті двадцять девять) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання через Лисичанський міський суд апеляційної скарги у десятиденний строк з моменту його проголошення, а особами, що брали участь у справі, але не були присутні при його проголошенні, рішення може бути оскаржене в тому самому порядку та в той самий строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя: С.В. Томчишен