Справа № 192/816/13-ц
Провадження № 2/192/325/13
У Х В А Л А

17 травня 2013 року суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Омелюх В.М., вивчивши матеріали позовної заяви Військової сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та проїзної частини дороги,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та проїзної частини дороги.

Позовна заява не відповідає вимогам ч.2 ст. 119 ЦПК України, а саме:

п.3, 5 - в частині зазначення змісту позовних вимог та викладення обставин, якими позивач обґрунтовує вимоги, за змістом позовних вимог позивачем заявлено позовні вимоги про звільнення відповідачами самовільно зайнятої земельної ділянки, при цьому в супереч вимогам діючого законодавства не конкретизовано ні розмір самовільно зайнятої на думку позивача земельної ділянки, ні її розмір, ні місце розташування як не зазначено і ті обставини з чого виходить позивач стверджуючи, що спірну земельну ділянку самовільно захватили та здійснили на ній будівництво, саме відповідачі, зазначені в позовній заяві;

- позивачем зазначено, що діями відповідача зруйновано та звужено ширину проїзної частини дороги шляхом здійснення будівництва опорної стіни та парапету, в той же час не зазначено чи притягнуті певні особи до встановленої законом відповідальності як за самовільне зайняття земельної ділянки так і здійснення самочинного будівництва, питання про знесення якого позивач в позовній заяві взагалі не ставить;

п.6 - не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, викладену в позовній заяві, в тому числі в частині розміру, місця розташування самовільно зайнятої земельної ділянки, її знаходження саме на проїзній частині дороги, яке є вулицею населеного пункту, її пошкодження та звуження внаслідок самочинного будівництва, самозахвату спірної земельної ділянки саме відповідачами у справі.

В супереч вимог ч.5 ст.119 ЦПК України та Закону України Про судовий збір до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору, а викладені в позовній заяві доводи позивача з посиланням на п.15 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір про те, що позивач звільнений від сплати судового збору не обґрунтована законі, оскільки п.15 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір передбачено звільнення від сплати судового збору органів виконавчої влади та місцевого самоврядування за подання позовів щодо спорів, повязаних з відчуженням земельних ділянок, інших обєктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а позов ними предявлено з інших правовідносин про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, а не про відсудження земельної ділянки, що перебуває у приватні власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності.

З урахуванням викладеного, позовна заява повинна бути залишена без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119, 121, 208, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву Військової сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та проїзної частини дороги, залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали, роз'яснивши, що якщо недоліки не будуть усунені в установлений строк, позовна заява буде вважатись неподаною і повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: