АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/419/13 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 2027/6072/2012 Поліщук Т.В.
Категорія: надання послуг Доповідач - Костенко Т.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2013 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді: Костенко Т.М.

суддів: Колтунової А.І.,

Гальянової І.Г.,

при секретарі: Галушко Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2012 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоремонт" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

В квітні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 про стягнення з відповідачів заборгованості за квартирну плату та комунальні послуги у розмірі 3549 грив. 30 коп.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 02 листопада 2011 року у власності ТОВ "Енергоремонт" знаходиться житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1. Під час перебування відповідачем у трудових правовідносинах з ВАТ "Харківським енергоремонтним підприємством" колишнім власником будинку відповідачу було надано кімнату АДРЕСА_1, де відповідач проживала з членами своєї родини і проживає після припинення трудових правовідносин. Після передачі ВАТ "ХЕРПом" будинку АДРЕСА_1 у власність ТОВ "Енергоремонт" останній придбав право вимагати сплати квартирної плати та комунальних послуг від мешканців. Однак, відповідачі своєчасно і в повному обсязі не сплачували квартирну плату і за комунальні послуги, внаслідок чого в них утворилась заборгованість перед ТОВ "Енергоремонт" у розмірі 3549 грив. 30 коп. та судові витрати.

02.11.2012 р. представник позивача подала до суду уточнену позовну заяву, в якій просила стягнути з відповідачів заборгованість по квартирній платі та за комунальні послуги, у розмірі 2177 грив. 38 коп. за період з 01.01.2009 року по 01.06.2012 року.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_6, позовні вимоги підтримала, просила стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по квартплаті і за комунальні послуги у розмірі 2177 грив. 38 коп., а також судові витрати.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні першої інстанції заперечувала проти позову посилаючись на те, що між нею та ТОВ "Енергоремонт" відсутній договір найму житла, оскільки ТОВ „Енергоремонт" не є власником вказано будинку. Також, зазначила, що сплачувала за електроенергію та комунальні послуги. Проте, мешканцями будинку за влашні кошти були зроблені ремонтні роботи в будинку, тому просила в задоволенні позову відмовити.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з"явились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти позову заперечували.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2012 року позовна заява ТОВ "Енергоремонт" задоволена. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які проживають за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальності "Енергоремонт" заборгованість в сумі 2177,28 грн. та судовий збір у сумі 214,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати. Посилається на те, що рішення суду безпідставне та необгрунтоване, постановлене з порушення норм матеріального та процесуального права, не повно з'ясовані обставини справи, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України суд першої інстанції розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Так, судом першої інстанції встановлено, підтверджено наявними у справі доказами та цей факт не заперечується сторонами, що відповідачі зареєстровані і проживають за адресою: АДРЕСА_1 з 28.08.1987 року. Згідно рішення Харківської міської Ради № 1062 від 05.11.2003 будинок АДРЕСА_1 був виключено із числа гуртожитків і надано статус житлового будинку.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно з 08 листопада 2011 року будинок АДРЕСА_1 є приватною власністю товариства з обмеженою відповідальністю „Енергоремонт".

З приписів Закону України "Про житлово-комунальні послуги" вбачається, що предметом його регулювання є правовідносини, які виникають між виробниками, виконавцями, споживачами в процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб*єктами цього закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Якшо балансоутримувач не є виконавцем цих послуг, він укладає договори на надання житлово-комуналних послуг з іншими виконавцями. Виконавці житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій визначаються органами місцевого самоврядування, власниками житлових будинків відповідно до Порядку, встановленого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25 квітня 2005 року № 60, зареєстрованим в Міністерстві Юстиції України 19 травня 2005 року № 541/10821.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем, як балансоутримувачем, а в подальшому власником будинку АДРЕСА_1, правомірно були укладені договору на виконання послуг, зокрема, постачання електроенергії, вивезення твердих побутових відходів, на виконання технічних робіт з обслуговування ліфтів, тощо.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції з посиланням на ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", виходив з того, що відповідачі протягом тривалого періоду часу несвоєчасно сплачували квартирну плату, внаслідок чого у них виникла заборгованість по квартирній платі перед позивачем у розмірі 2177, 38 грв.

Судова колегія погоджується з таким висновками суду першої інстанції, оскільки відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинкової території споживач зобов*язаний сплачувати послуги по утриманню будинків та прибудинкової території в строки, передбачені договором або законом.

Судова колегія не приймає до уваги посилання відповідачів на той факт, що між сторонами не укладені договори про надання послуг з обслуговування при домової території, оскільки ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов*язок укласти договір про надання відповідних послуг покладено на споживача, тобто на відповідачів у справі.

Судова колегія також не приймає до уваги доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, як на підставу скасування рішення суду першої інстанції та відсутність у неї заборгованості перед позивачем, стосовно того, що нею понесені витрати на ремонт електрообладнання, оскільки зустрічні вимоги з зазначеного питання (ст.601 ЦК України) відповідачами в межах цієї справи не заявлялися.

Розглядаючи доводи апелянта стосовно того, що позивач незаконно нараховує витрати по обслуговуванню будинку та прибудинкової території виходячи з площі квартири 53,1 кв.м, тоді як згідно довідки дільниці № 34 КП "Жилкомсервіс" площа квартири складає 37, 6 кв.м, судова колегія зазначає, що розрахунок загальної площі квартири АДРЕСА_1 позивачем виконано у відповідності до Наказу Міністерства з з питань житлово-комунального господарства України № 369 від 16.12.2009 року Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", відповідно до якого загальна площа квартири (будинку) визначається як сума площ жилих і підсобних приміщень квартири, веранд, вбудованих шаф, а також площ лоджій, балконів і терас, та становить 53, 1 кв.метри.

Отже, доводи апелянта в цій частині судова колегія вважає необґрунтованими.

Інші доводи, викладені ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 319, 218 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2012 року, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -