Апеляційний суд Житомирської області
Справа №0604/2-49/12 Головуючий у 1-й інст. Болейко А.П.
Категорія 30 Доповідач Гансецька І. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2013 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Гансецької І.А.

суддів: Микитюк О.Ю.,

Худякова А.

при секретарі: Дехтієвській Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 05 червня 2013 року,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що у 2003 році уклала з відповідачем усну угоду про спільну діяльність по придбанню житла для спільного проживання. Відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, чим завдав їй збитків, що складаються з суми, на яку зросли ціни на будинки в Соколовському дачному масиві поблизу міста Житомира з 2004 по 2009 рік. Просила стягнути на її користь з відповідача 12600,00 євро.

Під час розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги і просила стягнути з відповідача на її користь 191006,00 грн. на відшкодування збитків, 300,00 грн. за проведення незалежної оцінки та судовий збір.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 05 червня 2013 року ОСОБА_2 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Богунського районного суду м.Житомира від 05 червня 2013 року та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що укладала з відповідачем угоду на придбання у власність земельної ділянки та дачного будинку.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що протягом 2003-2004 років ОСОБА_2 та ОСОБА_3 домовились про створення спільної сумісної власності шляхом перебудови та ремонту дачного будинку у Соколовському дачному масиві поблизу м.Житомира та облаштування його у постійне житло з метою спільного користування ним у майбутньому. За умовами цієї домовленості ОСОБА_3 взяв на себе обов'язок по придбанню необхідних будматеріалів, оплаті ремонтних робіт, виконанню окремих будівельних робіт особистою працею, виконанню садово-городніх робіт, а ОСОБА_2, яка працювала за межами України, взяла на себе обов'язок брати участь у створенні спільної власності шляхом вкладання власних коштів для оплати ремонтних робіт та матеріалів. Таким чином, справжнім наміром сторін було будівництво спільними працею та коштами будинку для спільного проживання, однак цілі договору сторони не досягли через невиконання відповідачем зобов'язання.

Вказані обставини встановлені Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 04.02.2009 року і відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно зазначеного рішення суду ОСОБА_3 зобов'язано повернути ОСОБА_2 4200,00 євро на виконання зобов'язання, а у випадку неможливості такого повернення стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в сумі 31804,00 грн. Рішення суду ОСОБА_3 виконано і 23.03.2010 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що збитки, завдані їй відповідачем, полягають у втраті домоволодіння, а також витратах, які вона мусить зробити для відновлення порушеного права, тобто придбання (будівництва) будинку, ринкова вартість якого на день подання позову до суду становить 191006,00 грн.

За змістом вимог ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що вимоги позивача про відшкодування збитків у зв'язку з втратою будинковолодіння є безпідставними.

Так, позивач не надала суду доказів того, що відповідач зобов'язувався придбати чи побудувати для неї будинок або що ним знищено чи пошкоджено належне їй майно. Також позивачкою не надано суду доказів про наявність і розмір понесених нею збитків.

Що стосується невиконання ОСОБА_3 зобов'язання про будівництво спільною працею та коштами будинку для спільного проживання, цивільне право позивачки в даному випадку відновлено шляхом стягнення на її користь грошової компенсації вкладених нею коштів в розмірі 31804,00 грн.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин, підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,308,313-315,317,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 05 червня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Судді :