Справа № 2 - 235 /13 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 січня 2013 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів. Позивачка вказувала на те, що з серпня 2002 року по червень 2011 року проживала з ОСОБА_4 однією сімєю без укладення шлюбу. Вони разом вели спільне господарство, мали єдиний бюджет, підтримували сімейно-шлюбні стосунки. В період їх спільного проживання у травні 2003 року на підставі договору купівлі - продажу вони спільно придбали квартиру АДРЕСА_1, яку оформили на ОСОБА_4 1 червня 2011 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на придбану ними квартиру АДРЕСА_2. Спадкоємцем ОСОБА_4 є його син ОСОБА_3., який звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті його батька.

За час проживання з ОСОБА_3 вони спільно зробили ремонт квартири, придбали меблі та побутову техніку. ЇЇ особисті кошти на ремонт квартири склали 7061 грн. 89 коп. Крім того після смерті ОСОБА_4 вона за власні кошти здійснила його поховання, на що витратила 10300 грн. власних коштів, замовила та оплатила поминальні обіди на загальну суму 14880 грн.

Посилаючись на викладені обставини, положення ст.ст. 1231, 1232 ЦК України позивачка просила суд стягнути з відповідача як спадкоємця померлого витрачені кошти на ремонт квартири та на поховання всього у розмірі 37380 грн.

В судовому засіданні позивачка підтримала свій позов, просила про його задоволення.

Відповідач позов не визнав. Вказував на те, що ремонт квартири при житті батько здійснював за свої кошти, оскільки працював та до своєї смерті отримував заробітну плату. Посилався також на те, що розмір витрат на поховання є завищеним, оскільки фактично витрати на поховання батьки понесли родичі померлого батька, а проведення поминальних обідів взагалі нічим не підтверджується. З цих підстав просив в позові відмовити.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.1232 ЦК спадкоємці зобовязані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

З матеріалів справи вбачається, що 1 червня 2011 року помер батько відповідача ОСОБА_4, з яким позивачка проживала однією сімєю. Відповідач ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4 та спадкоємцем померлого першої черги. 23.07.2012 року відповідачу видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька.

3 червня 2011 року позивачка за власний рахунок здійснила поховання ОСОБА_4 на кладовищі села Капітанка Голованівського району Кіровоградської області, де проживають близькі родичі померлого.

Згідно наданої до суду квитанції на ритуальні послуги повязані з похованням ОСОБА_4 позивачка витратила 10300 грн.

Як пояснила позивачка в судовому засіданні, саме такий розмір витрат на поховання включає також витрати, які надавала ритуальна служба по перевезенню померлого до місця поховання в село Капітанка Голованівського району Кіровоградської області, яке є досить віддаленим від міста Миколаєва.

Доказів які б спростовували вимоги позивачки в цій частині відповідачем суду не надано.

За такого, суд приходить до висновку, що позов про стягнення витрат на поховання є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Стаття 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у звязку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Таким чином з визначенням поняття поховання відповідно до закону до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

Отже, витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодувати які зобовязані спадкоємці відповідно до ст.1232 ЦК, а відтак, стягненню не підлягають.

Що стосується позовних вимог про стягнення коштів на ремонт квартири, то вони є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10 300 (десять тисяч триста ) грн. витрат на поховання.

В іншій частині в позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н.А. Спінчевська