Справа № 640/650/13- ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2013 року Київський районний суд м. Харкова у складі головуючої судді Шмадченко С.І. за участю секретарів Галушко А.А., Балахонової І.І., Боденко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО», третя особа: ПАТ «Укрсоцбанк» Новоолексіївське відділення про стягнення суми страхового відшкодування, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» (надалі ПРАТ СК «ВУСО») у якому просив суд стягнути суму страхового відшкодування у розмірі 125510,00 грн., пеню у сумі 16441,81 грн., нормативні витрати у сумі 3950,06 грн. В ході судового розгляду справи доповнив свої позовні вимоги та просив суд визнати Договір добровільного страхування наземного транспорту № -01 від 22.09.08 р., укладений з ПРАТ СК «ВУСО» припиненим у звязку з порушенням страховиком умов договору, стягнути суму страхового відшкодування у розмірі 107222,34 грн., пеню у сумі 20265,02 грн., страхові платежі за період з 2008 року по 2011 у сумі 46370,09 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 22.09.2008 року між ним і ЗАТ СК «ВУСО» був укладений Договір добровільного страхування № -01. Згідно умов договору він сплатив страховий платіж у розмірі 12139,46 грн. Під страховий захист був взятий автомобіль Хонда, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, страхова вартість майна склала 178500,00 грн.

21.06.2012 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахованому автомобілю були спричинені механічні пошкодження. Водій ОСОБА_2, який на той час керував автомобілем застрахованого транспортного засобу викликав працівників ДАІ, які склали відповідні документи. Згідно постанови Алуштінського міського суду від 03.07.2012 року ДТП мала місце з вини водія ОСОБА_2, якого було притягнуто до адміністративної відповідальності за ознакою ст. 124 КУпАП.

26.06.2012 року він звернувся до ПрАТ СК «ВУСО» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Проте, ПрАТ СК «ВУСО» виплати страхового відшкодування не здійснила, а повідомила йому про прийняте рішення щодо відмови у виплаті страхового відшкодування, так як страхувальником не було повідомлено страховика протягом 2-х годин з моменту настання ДТП, а також у звязку з наданням страхувальником неправдивих відомостей про факт настання страхової події. Не погодившись з прийнятим страховою компанією рішенням, він звернувся до суду для захисту свого порушеного права.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ПрАТ СК «ВУСО» ОСОБА_4 проти позову заперечувала, посилалася на те, що з боку страхувальника ОСОБА_1 були порушені умови Договору страхування та сума позовних вимог не обгрунтована.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» Новоолексіївське відділення у судове засідання не зявився, надіслав до суду листа у якому вказав, що банк відмовляється від своїх прав вигодо набувача за договором добровільного страхування наземного транспорту № -01, укладеним 22.09.2008 між ЗАТ «СК» «ВУСО» та ОСОБА_1, не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та просить справу розглядати за відсутністю представника.(а.с.148)

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування», Договір страхування це письмова угода між страхувальником та страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику або іншій особі, визначеної у договорі страхування, а страхувальник зобовязується сплачувати страховий платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до п. 3 ст. 26 Закону України страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у разі подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування.

Судом встановлено, що 22.09.2008 року між позивачем та ЗАТ СК «ВУСО» (реорганізованого у ПрАТ СК «ВУСО» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № -01.

22.09.2009 року сторони уклали додаткову угоду до Договору страхування № -01. Обєктом страхування є автомобіль Хонда, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить страхувальнику ОСОБА_1

21.06.2012 р.з вини водія ОСОБА_2, який керував застрахованим транспортом відбулась ДТП, внаслідок якої а/м Хонда, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження.

26.06.2012 року ОСОБА_1 звернувся до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування на підставі настання страхового випадку згідно до умов Договору добровільного страхування наземного транспорту. До заяви додав копію посвідчення водія, копію свідоцтва на автомобіль, копію паспорта та коду страхувальника.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої, виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування)

17.09.2012 року ПрАТ СК «ВУСО» прийняла рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, про що складено страховий акт № 3771-02.(а.с.41)

Розділом 11 договору страхування передбачені підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, зокрема у випадку якщо про подію не було повідомлено в порядку та строки, вказані в п. 8.1.2 , а саме не пізніше 2-х годин з моменту ДТП.

В судовому засіданні представник позивача посилався на те, що позивач з поважних причин не міг виконати умови п.8.1.2 договору, повідомити страхову компанію протягом 2 годин про настання страхового випадку, оскільки з місця ДТП потрапив до лікарні, а договір добровільного страхування наземного транспорту знаходився у автомобілі Хонда, який працівниками ДАІ був поставлений на штрафмайданчик.

З матеріалів справи вбачається, що згідно карти виїзду швидкої медичної допомоги (а.с.74), довідки Алуштинської центральної міської лікарні (а.с. 23,73) та епікризу (а.с.24) ОСОБА_1 швидкою медичною допомогою 21.06.2012 р. був доставлений у лікарню з місця ДТП та знаходився у лікарні у хірургічному відділенні з 21.06.2012 по 23.06.2012 з діагнозом: забій мяких тканин, алкогольне спяніння.

У Договорі страхування зазначено, що у разі неможливості виконання вказаних вимог, страхувальник зобовязаний надати підтвердження наявності поважних причин.

В якості поважності причин прострочення повідомлення позивач надав квитанцію № 000162 ФОП ОСОБА_5, відповідно до якої автомобіль страхувальника знаходився в ангарі з 21.06.2012 по 4.07.2012 року (а.с.16), доказів про те що автомобіль знаходився на штраф майданчику позивач не надав.

Крім того, згідно з п.7.2.5 договору страхувальник зобовязаний довести до відома осіб, які мають право на керування застрахованим ТЗ умови Договору страхування, недотримання умов Договору страхування з боку цих осіб надає право страхової компанії відмовити у виплаті страхового відшкодування.

21.06.2012 р. застрахованим автомобілем керував ОСОБА_2, який повідомив страхову компанію про страховий випадок лише 25.06.2012 р. о 13.36 год. про що свідчить диск з записом телефонної розмови.

Таким чином відмова страхової компанії з причин неповідомлення страхувальником про подію в порядку та строки, вказані в п. 8.1.2 ., а саме не пізніше 2-х годин з моменту ДТП є правомірною, тому суд відмовляє у позові позивачу про стягнення суми страхового відшкодування.

Суд не бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_2, оскільки він є близьким членом родини позивача, а тому зацікавлений у вирішенні спору, окрім цього, його пояснення викликають сумніви та не знайшли підтвердження в матеріалах справи.

Також суд відмовляє позивачу у позові про визнання договору страхування припиненим та стягнення страхових платежів за період з 2008 року по 2011 рік, виходячи з того, що відповідно до ст.28 Закону України «Про страхування» визначено, що у разі дострокового припинення дії Договору страхування за вимогою Страхувальника Страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії Договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхового відшкодування, що були здійснені за цим Договором страхування. Якщо вимога Страхувальника обумовлена порушенням Страховиком умов Договору страхування, то останній повертає Страхувальнику сплачені ним страхові платежі повністю.

Вказана норма Закону встановлює спеціальний порядок припинення договору страхування, а саме: про намір достроково припинити дію договору страхування, будь-яка сторона зобовязана повідомити іншу не пізніш як за 30 календарних днів до дати припинення дії договору страхування.

Судом встановлено, що про такий намір позивач страхову компанію не повідомляв. Крім цього, позивач не надав суду доказів про наявність порушення страховиком умов договору страхування.

Враховуючи вищевикладене, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст.8, 25 Закону України «Про страхування», суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договору добровільного страхування наземного транспорту № -01 від 22.09.2008 р., стягнення суми страхового відшкодування та страхових платежів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в судову палату з цивільних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд протягом 10днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя