АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/2090/8315/2012 Справа: № 2018/2-10/11 Категорія: «земельні правовідносини» Головуючий 1 інстанції: Зуб Г.А. Доповідач: Малінська С.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Швецової Л.А.,

Даниленка В.М.,

при секретарі - Колісник Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2012 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про реальний розподіл домоволодіння, виділу частки в натурі і визначення порядку користування земельною ділянкою; за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поновлення порушеного права користування земельною ділянкою, зміну місця розташування межі між земельними ділянками; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_6, Харківська міська рада про поновлення порушеного права користування земельною ділянкою, зобов'язання звільнити земельну ділянку,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2003 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в обґрунтування якого, з подальшим його уточненням, зазначала, що їй на праві власності належить 53/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 жовтня 1999 року. Відповідачу ОСОБА_3 належить 47/100 частин домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу від 09 грудня 1977 року. Домоволодіння складається з житлового будинку та надвірних споруд і розташовано на земельній ділянці площею 1120 кв. м. Позивач просила, з урахуванням висновку експерта від 14 березня 2005 року провести реальний розділ домоволодіння між співвласниками та виділити належну їй 53/100 частину житлового будинку з прибудовами та встановити порядок користування земельною ділянкою, перерозподілити ідеальні долі співвласників домоволодіння, визначивши долю ОСОБА_4, як 51/100 частину, ОСОБА_3 виділити 49/100.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 червня 2005 року зазначені позовні вимоги задоволено. Ухвалою цього ж суду першої інстанції від 02 вересня 2005 року рішення суду від 13 червня 2005 року скасовано за заявою представника Харківської міської ради за нововиявленими обставинами в частині визначення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3

У червні 2003 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, який обґрунтовувала тим, що 09 грудня 1977 року на підставі договору купівлі-продажу вона придбала 47/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1. Право власності на інші 53/100 частин домоволодіння зареєстровані на ім'я ОСОБА_7 На підставі рішення Московського РВК № 830 від 30 листопада 1956 року за вказаним домоволодінням закріплена на правах користування земельна ділянка площею 1120 кв. м., яка була огороджена парканом, що встановлював межу між її земельною ділянкою та іншими співвласниками житлового будинку. Земельна ділянка, якою користується позивач з іншого боку межує з земельно ділянкою № 33, якою користується ОСОБА_5 Відповідач зруйнував паркан та побудував гараж, самовільно захопивши 40 см площі земельної ділянки. При цьому він перешкоджає відновити цей паркан та попередню межу між земельними ділянками. Оскільки таким чином порушені права позивача, вона просила відновити право користування земельною ділянкою, зобов'язавши відповідача встановити паркан як межову споруду відповідно до земельно-кадастрової документації на земельні ділянки № 33 та № 35. Відповідно до наданої 15 листопада 2012 року представником ОСОБА_3 заяви про збільшення позовних вимог вона просила суд змінити місце розташування (конфігурації) межі між земельними ділянками № 33 та АДРЕСА_2 та встановити межі наступним чином: від правого кута гаражу літ. «З»по правій стіні до тильного кута гаражу літ. «З», від тильного кута гаражу літ. «З»до правого кута сараю літ. «Б»по правій стіні до тильного кута сараю літ. «Б», від тильного кута сараю літ. «Б»до лівого кута житлового будинку літ. «З-1», від лівого тильного кута житлового будинку літ. «З-1»до лівого кута самочинної прибудови літ. «З», від лівого кута самочинної прибудови літ. «З»по лівій стіні до тильного лівого кута самочинної прибудови літ. «З»до лівого кута сараю літ. «О», від лівого кута сараю літ. «О»по лівій стіні і далі до кута огорожі з тильної сторони земельної ділянки.

У лютому 2006 року із зустрічним позовом до суду звернувся ОСОБА_5, у якому просив відновити ОСОБА_3 порушене право користування земельною ділянкою по АДРЕСА_3, зобов'язати ОСОБА_3 звільнити частину земельної ділянки площею 21.3 кв.м з боку домоволодіння № 35, знести самовільно встановлені ворота між домоволодіннями № 33 та № 35, не перешкоджати йому та третій особі користуватися межею між земельними ділянками, площею 0,6 м, зобов'язати ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку, на якій розташовані будівлі літ. «З-1»та «К», площею 10,0 кв. м між домоволодіннями № 33 та № 35, яка була зайнята нею без згоди ОСОБА_5 та ОСОБА_6, стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 8000 грн. та матеріальні збитки у розмірі 2000 грн.

В обґрунтування вказаного позову позивач посилався на те, що земельна ділянка площею 1459 грн. за адресою: АДРЕСА_3 була надана в тимчасове користування рішенням Московського РВК № 71 від 07.04.1971 року. Протягом 1985-2000 років ОСОБА_3 захопила частину земельної ділянки без згоди на те користувача та побудувала на ній житловий будинок. Станом на 15 листопада 2005 року ширина вказаної земельної ділянки становила 21.35, замість 22.1 у 1954 році. Окрім того, частина земельної ділянки, що проходить вздовж домоволодінь № 33 та № 35 розміром 0,6 метра також зайнята ОСОБА_3 Вказані дії відповідача за зустрічним позовом призвели до погіршення здоров'я у користувачів земельної ділянки АДРЕСА_3.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2012 року в задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про реальний розподіл домоволодіння, виділу частки в натурі і визначення порядку користування земельною ділянкою відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поновлення порушеного права користування земельною ділянкою, зміну місця розташування межі між земельними ділянками задоволено частково. Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково. Відновлено порушене право користування земельними ділянками, встановлено межі між земельними ділянками домоволодінь 33 та АДРЕСА_2 наступним чином: залишено в користуванні ОСОБА_5 частину земельної ділянки площею 16.5 кв. м (поза будівлями домоволодіння № 33, гаражу літ. «З», гаражу літ. «Б», літньої кухні літ. «В») з поверненням частини заїзду до домоволодіння № 35 по червоній лінії шириною 0,68 м; передано в користування ОСОБА_3 частину земельної ділянки, площею 38.5 кв. м (зайняту частиною житлового будинку літ. «З-1», самочинно побудованими будівлями: прибудова літ. «З»та «З-3», сараїв літ. «О»та «Л»з врахуванням проходу між цими сараями ); залишено в користуванні ОСОБА_5 частину земельної ділянки площею 15,0 кв. м (від будівлі домоволодіння № 35, сараю літ «Л»до тильної сторони домоволодіння № 35); передано в користування ОСОБА_5 частину земельної ділянки, площею 38.5 кв. м вздовж межі домоволодінь від сараю літ. «Л»до тильної сторони домоволодіння № 35 - як компенсацію відступленої частини земельної ділянки, зайнятої ОСОБА_3 під частиною житлового будинку літ. «З-1»та самочинно зведеними будівлями: прибудова літ. «З»та «З-3», сараїв літ. «О»та літ. «Л»з врахуванням проходу між цими сараями.

Визначено межу розподілу між домоволодіннями № 33 та АДРЕСА_2 по ломаній ліній, а саме: встановлено ширину земельної ділянки по АДРЕСА_3 по фасадній частині домоволодіння -21.56 м, по тильній стороні -22.83 м, встановлено ширину земельної ділянки по АДРЕСА_2 по фасадній частині домоволодіння -16.6 м, по тильній частині -16.45 м, як зазначено на схематичному плані -додатку № 1 до висновку експертизи № 11777; відступлено по червоній лінії від правого нижнього кута будівлі домоволодіння № 33 -гаражу літ. «З»вправо 0.68 м, як зазначено на схематичному плані -додатку № 1 до висновку експертизи № 11777; від точки відступу визначити межу по прямій лінії -до стінки будівлі домоволодіння № 35 -житлового будинку літ. «З-1»- на відстані 1.49 м від лівого нижнього кута будівлі домоволодіння № 35 -житлового будинку літ. «З-1», як зазначено на схематичному плані -додатку № 1 до висновку експертизи № 11777; поворот ліворуч вздовж зовнішньої стіни будівлі домоволодіння № 35 -житлового будинку літ. «З-1»на відстані 1.49 м, до лівого нижнього кута житлового будинку літ. «З-1», як зазначено на схематичному плані -додатку № 1 до висновку експертизи № 11777; встановлено, що межа між домоволодіннями № 33 та № 35 проходиться по лінії лівої зовнішньої стіни будівель домоволодіння № 35 - житлового будинку літ. «З-1», лівої зовнішньої стіни самочинно збудованих прибудов літ. «З»та «З-1», самочинно збудованого сараю літ. «О», як зазначено на схематичному плані -додатку № 1 до висновку експертизи № 11777; з'єднано межею по прямій ліній верхній лівий кут сараю літ. «О»та ніжній лівий кут сараю літ. «Л», як зазначено на схематичному плані -додатку № 1 до висновку експертизи; встановлено, що межа між домоволодіннями проходить по лівій зовнішній стіні самочинно збудованого сараю літ. «Л»до верхнього лівого кута, як зазначено на схематичному плані -додатку № 1 до висновку експертизи № 11777; поворот праворуч по зовнішній стіні самочинно збудованого сараю літ. «Л»на відстань 2.42 м, як зазначено на схематичному плані -додатку № 1 до висновку експертизи № 11777; від точки відступу межу між домоволодіннями встановлено по прямій ліній до тильної частини домоволодіння № 35, на відстані 2.24 м від правої стіни сараю домоволодіння № 33 літ. «М», як зазначено на схематичному плані -додатку № 1 до висновку експертизи № 11777. Зобов'язано ОСОБА_5 забезпечити винесення визначених судом меж розподілу суміжних земельних ділянок в натурі та встановлено паркан між домоволодіннями № 33 та АДРЕСА_2. Зобов'язано ОСОБА_3 здійснити демонтування в'їзних воріт домоволодіння АДРЕСА_2, перемістивши ворота вправо на відстань 0.68 м від правого нижнього кута будівлі домоволодіння АДРЕСА_3 -гаражу літ. «З». В задоволені інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити, постановивши рішення про зміну місця розташування (конфігурації) межі між земельними ділянками № 33 та АДРЕСА_2 за таким варіантом: від правого кута гаражу літ. «З»по правій стіні до тильного кута гаражу літ. «З», від тильного кута гаражу літ. «З»до правого кута гаражу літ. «Б», від правого кута сараю літ. «Б»до лівого кута житлового будинку літ. «З-1», від лівого кута житлового будинку літ. «З-1»до тильного лівого кута житлового будинку літ. «З-1», від лівого тильного кута житлового будинку літ. «З-1»до лівого кута самочинної прибудови літ. «З-3», від лівого кута самочинної прибудови літ. «З-3»по лівій стіні до тильного лівого кута самочинної прибудови літ. «З-3», від тильного лівого кута самочинної прибудови літ. «З-3»до лівого кута сараю літ. «О», від лівого кута сараю літ. «О»по лівій стіні і далі до кута огорожі з тильної сторони земельної ділянки. В частині: залишити в користування ОСОБА_5 частину земельної ділянки, площею 16.5 кв.м (поза будівлями домоволодіння № 33, гаражу літ. «З», гаражу літ. «Б», літньої кухні літ. «В») з поверненням частини заїзду до домоволодіння № 35 по червоній лінії шириною 0,68 м; передати в користування ОСОБА_3 частину земельної ділянки, площею 38,5 кв. м (зайняту частиною житлового будинку літ. «З-1», самочинно побудованими будівлями: прибудова літ. «З» та літ. «З-3», сараїв літ. «О»та літ. «Л»з врахуванням проходу між цими сараями): залишити в користуванні ОСОБА_5 частину земельної ділянки площею 15.0 кв. м (від будівлі домоволодіння № 35, сараю літ. «Л»до тильної сторони домоволодіння № 35 -як компенсацію відступленої частини земельної ділянки, зайнятої ОСОБА_3 під частиною житлового будинку літ. «З-1», самочинно побудованими будівлями: прибудова літ. «З»та літ. «З-3», сараїв літ. «О» та літ. «Л»з врахуванням проходу між цими сараями; зобов'язати ОСОБА_5 забезпечити винесення визначених судом меж розподілу суміжних земельних ділянок в натурі та встановити паркан між домоволодіннями № 33 та АДРЕСА_2; зобов'язати ОСОБА_3 здійснити демонтування в'їзних воріт домоволодіння АДРЕСА_2, перемістивши ворота вправо на відстань 0.68 м від правого нижнього кута будівлі домоволодіння № 33 -гаражу літ. «З».

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частинами 1, 2 ст.103 ЗК України встановлено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяються власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з засад справедливості та визначив найменш трудомісткий та затратний спосіб шляхом встановлення паркану між домоволодіннями 33 та АДРЕСА_2 та демонтажу воріт шляхом переміщення їх на 0,68 м в бік домоволодіння № 35.

Такі висновки суду першої інстанції є законними, такими, що групуються на доказах, які знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до висновку судової комісійної будівельно-технічної експертизи № 11777 має місце самозахоплення земельної ділянки № 33 з боку ОСОБА_3, площа якого становить 70 кв. м. Самозахоплення частини земельної ділянки по АДРЕСА_2 з боку ОСОБА_5 не існує. Також експертами встановлено, що межові знаки між земельними ділянками домоволодінь №№ 33 та 35 частково відсутні (відкриті) та частково межовими знаками слугують побудовані споруди та ширина земельної ділянки № 33 по фасадній частині зменшена на 0,28 м, в результаті переуступки у бік домоволодіння № 31 та зменшена на 0,68 м в результаті самозахвату зі сторони домоволодіння № 35.

Поновлюючи право ОСОБА_5 на землекористування, суд першої інстанції виходив з того, що сторони не домовились, у який саме спосіб необхідно встановлювати межі між земельними ділянками та той факт, що у своїх поясненнях ОСОБА_5 схилявся до варіанту встановлення межі із зміною місця розташування (конфігурації) межі між земельними ділянками, та розцінив це як згоду на переуступку права користування частиною земельної ділянки.

Цей висновок суду є законним та обґрунтованим,оскільки право власника земельної ділянки вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними встановлено ч.1 ст.106 ЗК України.

Згідно ст.197 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Судом першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно розглянуто справу, правильно встановлено обставини справи, доказам у справі надана належна оцінка. Колегія суддів , перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає , що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 317, 319, 323, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти діб з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді