Провадження № 760/7252/13
Справа № 2-2765/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2013 року Солом`янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді- Лозинської М.І.,

за участі секретаря- Панченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в квітні 2013 року звернулась до суду з позовом до відповідачів в якому просить встановити факт проживання ії та ОСОБА_5 однією сім`єю з 1999 року до час відкриття спадщини; визнати за нею право на спадкування за законом як спадкоємця ОСОБА_5 в четверту чергу; змінити їй черговість одержання права на спадкування за законом майна померлого ОСОБА_5 із спадкоємцями першої черги.

В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ії вітчим ОСОБА_5, який за життя заповіту не складав. Вказує , що спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є його мати ОСОБА_6, яка відмовилась від спадщини на користь ОСОБА_4 . Також спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 , які звернулись із заявами про прийняття спадщини є ОСОБА_4 - відповідач по справі, яка є мати позивачки та дружиною померлого, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 - дочки померлого.

Позивач позов мотивує тим, що вона як спадкоємець четвертої черги за законом після смерті вітчима ОСОБА_5 звернулась до суду з даним позовом , оскільки встановлення факту проживання з ОСОБА_5 однією сім`єю впливає на ії законні права та інтереси , тому що визначає ії право на спадщину за померлим. Зазначене обумовлює тим, що починаючи з 1992 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 вона разом з померлим проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 та не зважаючи на те, що вона фактично являється падчеркою ОСОБА_5, вона завжди сприймала його як рідного батька, і в свою чергу померлий завжди відносився до неї як до рідної доньки. Позивач в позові посилається на те, що в ході проживання вона з померлим вела спільний бюджет, доглядали один за одним, проводили спільні свята та один одного підтримували, в підтвердження чого послалась на покази свідків та спільні фотокартки.

Також в позові позивач посилається на те, що в ході спільного проживання ії з померлим, вона систематично піклувалась померлим, в підтвердження послалась на те, що 05 вересня 2001 року вона разом з матір`ю відповідача по справі ОСОБА_4 подарували ОСОБА_5 по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування . В підтвердження факту допомоги також послалась у позові на покази своєї матері, доньки померлого ОСОБА_3 - відповідача по справі. Крім того, в обґрунтування позову послалась на те, що останнього часу вітчим тяжко хворів на онкологічне захворювання, а тому в інтересах хворого нею було укладено договір про здійснення медичної практики суб`єктом господарської діяльності у Збройних Силах України на платній основі та нею було сплачено його лікування власні кошти у розмірі 40 тис. гривень. Матеріальне утримання померлого, оплату його лікування та його поховання здійснювалось нею безпосередньо. На підставі наведеного вище , просила позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивач та ії представник позовні вимоги підтримали та просили їх задоволення.

Представником відповідача ОСОБА_8 в судовому засіданні були подані письмові заперечення на позов. В яких представник відповідача вказав на те, що відповідачем не визнаються позовні вимоги про визнання з спадкодавцем факту проживання однією сім`єю , з посиланням на те, що місцем реєстрації спадкодавця було інше ніж позивачки, оскільки померлий був зареєстрований по АДРЕСА_2, в той час коли місце реєстрації позивачки є АДРЕСА_3, що на думку представника відповідача виключає можливість спільного проживання протягом п`яти років. Також представник відповідача послався на те, що надані фотокартки не підтверджують спільне проживання позивача разом з померлим та не є доказами спільного проживання однією сім`єю, а є підтвердженням лише спільного проведення часу. Крім того, представник відповідача заперечив факт оплати лікування спадкодавця, оскільки в квитанції до прибуткового касового ордеру вказано прізвище останнього, що вказує на те, що лікування здійснювалось виключно за кошти померлого.

Посилаючись на відсутність доказів в підтвердження зміни черговості спадкування позивачу, представник відповідача просив у позові відмовити.

Вказані заперечення, представник відповідача ОСОБА_9 в судовому засіданні просив долучити до матеріалів справи, що підтверджується журналом судового засідання від 18 липня 2012 року.

В подальшому відповідач ОСОБА_2 та ії представник ОСОБА_9 в судове засідання, будучи повідомленими належним чином, не з`явились,докази підтвердження поважності причин відсутності в судовому засіданні суду не надали, у зв»язку з чим судом було ухвалено у відповідності до ст.169 ЦПК України про розгляд справи у їх відсутність, зважаючи на те, що розгляд справи неодноразово був відкладений у зв»язку з неявкою представника відповідача ОСОБА_2, яким не було надано доказів поважності своєї відсутності в судовому засіданні 22.05.2013 року.

Відповідач ОСОБА_3, будучи повідомленою належним чином про місце, день та час судового розгляду, в судове засідання не з»явилась, у зв`язку з чим судом ухвалено про розгляд справи у ії відсутність.

Відповідачем ОСОБА_4 через канцелярію суду подано заяву про визнання позову в якій відповідач вказала, що вона з 1999року проживала разом із своїм чоловіком ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 та донькою від першого шлюбу ОСОБА_1 -позивачкою по справі, до якої померлий відносився як до рідної доньки, разом вони проживали більше 10 років. Зазначила, що після народження донькою дитини, вона разом з чоловіком піклувались про неї, чоловік весь вільний час проводив з нею. Оскільки матеріальне становище було скрутне, донька ОСОБА_1 відразу вийшла на роботу та допомогала їй з чоловіком. 5 вересня 2001 року вона з позивачкою подарували по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 а пізніше розпочали ремонт, який майже свій рахунок зробила дочка ОСОБА_1. Зазначила, що влітку 2012 року ОСОБА_5 тяжко захворів, у зв`язку з чим донька ОСОБА_1 оплачувала його лікування , домовлялась з лікарями, допомогала доглядати за ним. Коли стан чоловіка буз безпорадним та потрібна була операція, донька ОСОБА_1 влаштувала його в медичну установу, за що сплатила 40 тис. грн. за свій рахунок. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер та донька надала кошти на всі витрати на поховання.

З підстав викладених вище, відповідач ОСОБА_4 просила позов задовольнити.

Вислухавши пояснення позивачки та ії представника, заслухавши свідків, дослідивши письмові докази , суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи , матір»ю позивачки ОСОБА_1 є ОСОБА_10, яка в подальшому у зв`язку з одруженням з ОСОБА_5 28 вересня 1993 року змінила прізвище на «ОСОБА_5», що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 та свідоцтвом про реєстрацію шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5. ( а.с.а.с.87,90).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1, виданого Відділом реєстрації смерті у м.Києві, ІНФОРМАЦІЯ_1. ( а.с.57).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 , які звернулись із заявами про прийняття спадщини є :

ОСОБА_4 - дружина померлого , відповідач по справі- мати позивача;

ОСОБА_2 -дочка померлого -відповідач по справі;

ОСОБА_3 -дочка померлого-відповідач по справі;

Судом також встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 є його мати ОСОБА_6, яка як вбачається з матеріалів справи, відповідно до поданої заяви до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Корецькій І.С. відмовилась від спадщини після смерті сина на користь його дружини, -мати позивачки ОСОБА_4. ( а.с.75).

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше ніж як п»ять років до часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 в порядку спадкування майна померлого в четверту чергу звернулась у встановлений законом строк 27.02.2013 року із заявою про прийняття спадщини після смерті вітчима ОСОБА_5.

Як вбачається з матеріалів справи, померлий ОСОБА_5 був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2

Також судом встановлено, що померлому ОСОБА_5 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1, яка за життя йому була подарована ОСОБА_4 - його дружиною та позивачкою по справі ОСОБА_1 05.09.2001 року, про що свідчить договір дарування, посвідчений П»ятою державної нотаріальною конторою ОСОБА_12, 05.09.2001 року , реєстровий номер 4-1846. ( а.с.16).

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

В ході судового розгляду, позивач послалась на те, що 1992 року по день смерті ОСОБА_5 вона проживала з померлим однією сім`єю, вважаючи його своїм батьком, відносилась до нього як до рідного, мала спільний бюджет, доглядала за ним, матеріально підтримувала, здійснила оплату його лікування та в подальшому його поховання.

Згідно з наданими нотаріально посвідченими поясненнями матір`ю покійного ОСОБА_6, вбачається, що з часу одруження ОСОБА_5 з ОСОБА_4 останній протягом усього часу до своєї смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1. Вказує, що син ОСОБА_5 відносився до падчерки ОСОБА_1 як до рідної дочки, а вона як до онуки. Всі разом вони прожили більше 17 років та вона завжди сприймала ОСОБА_1 - позивача по справі як свою онуку. Пояснює, що після народження позивачкою дитини, син весь свій вільний час проводив з онукою. Крім того, в наданих поясненнях ОСОБА_6 послалась на те, що ОСОБА_1 за власні кошти оплачувала лікування, перебування його в медичних установах, оскільки ні у неї , ні у ОСОБА_4, коштів на лікування не було. При цьому ОСОБА_6 вважала, що позивачці повинна бути змінена черговість одержання права на спадкування за законом, оскільки ії померлий син проживав з позивачкою більше як 19 років і був їй як рідний батько.

Відповідно до ч.2,4 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом в таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Як вбачається із складеного акту мешканцями будинку по АДРЕСА_1, які є сусідами померлого за затвердженого КП «Грушківське», зокрема мешканцем квартири 41 ОСОБА_13, ОСОБА_14,квартири НОМЕР_2 ОСОБА_15, останні засвідчили, що з 1999року року по ІНФОРМАЦІЯ_1 -по день смерті ОСОБА_5 ОСОБА_1 проживали однією сім`єю з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 , доглядали за дитиною позивачки , за час спільного проживання разом зробили ремонт в квартирі та під час хвороби ОСОБА_5 позивач доглядала за ним.

Допитані в ході судового розгляду свідки ОСОБА_16., ОСОБА_17, який є співробітником померлого, а також ОСОБА_18, який є другом померлого підтвердили факт проживання ОСОБА_5 разом з ОСОБА_1, та вказали , що померлий завжди відносився до позивачки як до рідної дочки, та зазначили , що позивачка здійснювала оплату лікування ОСОБА_5, та забезпечила оплату його поховання.

Наведене вище також підтверджується письмовими показами співробітників ОСОБА_5 з ВСП « Виробничник" КП « Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, засвідченими начальником ВСП ОСОБА_24., які вказали, що були свідками спільного ведення господарства позивачки разом з матір`ю ОСОБА_4 та померлим ОСОБА_5 , оскільки вони неодноразово за адресами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 забирали ОСОБА_5 з дому для ліквідації виниклих раптових аварій.

Судом також встановлено, що за участі позивачки були проведені ремонтні роботи в квартирі АДРЕСА_1, про що свідчать копії товарних чеків на придбання будівельних матеріалів ( а.с. а.с. 104-125).

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 мав захворювання на рак лівої легені, що є причиною його смерті та підтверджується довідкою про причину смерті від ІНФОРМАЦІЯ_1.

З матеріалів справи вбачається , що між позивачкою по справі ОСОБА_1, яка діяла від імені хворого ОСОБА_5 та Головним військово-медичним клінічним орденом Червоної Зірки центром укладений договір про здійснення медичної практики відповідно до якого військово-медичний центр зобов`язався прийняти його лікування на платній основі та забезпечити надання усіх видів медичних послуг.

Відповідно до наданих квитанцій вартість лікування ОСОБА_5 становила 40 тис. грн., які як встановлено в ході судового розгляду були сплачені позивачкою.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що позивачкою було здійснено організацію поховання ОСОБА_5, про що свідчить зокрема накладна про оплату вартості ритуальних послуг на загальну суму 10 198 грн. ( а.с.15).

Таким чином, з урахуванням того, що судом встановлено спільне проживання однією сім`єю позивачки та померлого ОСОБА_5 з 1999року до часу відкриття спадщини, суд вважає , що позовні вимоги про встановлення даного факту , підлягають задоволенню.

При цьому суд не приймає до уваги посилання представника відповідача, які містяться в письмових запереченнях, як підставу відмови у позові, на те, що місце реєстрації позивача є іншим ніж померлого ОСОБА_5, що виключає можливість спільного проживання, оскільки відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання, тобто зняття з реєстрації за попереднім місцем проживання не є обов'язковим у разі реєстрації за іншим місцем проживання та не дотримання позивачем вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» щодо реєстрації за місцем проживання, не свідчить про те, що він не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що було встановлено судом на підставі дослідження наданих позивачем доказів.

З урахуванням наведеного,підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання за позивачем право на спадкування за законом як спадкоємця ОСОБА_5 в четверту чергу, оскільки позивачка із спадкодавцем проживали однією сім»єю більне ніж п»ять років до часу відкриття спадщини, та зважаючи на те, що таке право на спадкування не визнається іншими спадкоємцями першої черги.

Відповідно до частини 2 статті 1259 ЦК України черговість одержання права на спадкування може бути змінена на підставі рішення суду підставами для прийняття якого є встановлення в ході судового розгляду факту здійснення опіки над спадкодавцем, його матеріальне забезпечення, надання будь-якої іншої допомоги, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжи , ремонт квартири; тривале здійснення таких дій; безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан , під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Отже , оцінюючи докази у відповідності до ст.212 ЦПК України, виходячи із внутрішнього переконання, зважаючи на те, що в ході судового розгляду встановлено наявність усіх ознак в сукупності, що дають право позивачу на зміну черговості спадкування, суд вважає, що позов в цій частині також підлягає задоволенню та позивачу слід змінити черговість одержання права на спадкування як спадкоємця ОСОБА_5 та надати їй право на спадкування за законом із спадкоємцями першої черги.

На підставі наведеного, керуючись ст.3 СК України, ст.ст. 1259,1261,1264 ЦК України, ст.ст.10,60,209,212-215,294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадкування задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сім`єю з 1999 року по час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 в четверту чергу.

Змінити черговість одержання права на спадкування за законом ОСОБА_1 як спадкоємця ОСОБА_5 та надати ОСОБА_1 право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 із спадкоємцями першої черги.

Cтягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 114,70 в рівних частинах по 38 ,23 грн. з кожної.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: