АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/705/13 Справа № 2/415/2326/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Болтунова Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2013 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Болтунової Л.М.

суддів - Тамакулової В.О., Козлова С.П.

при секретарі - Горлаковій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 липня 2012 року по цивільній справі за позовом ТОВ "Бізнес-Інтеграл", ОСОБА_3 до Приватного підприємства "Креатор", ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

ТОВ "Бізнес-Інтеграл" та ОСОБА_3 у липні 2007 року звернулися в суд з вказаним позовом до ПП "Креатор" та ОСОБА_2, зазначивши, що 9 травня 2007 року в газеті "Все для всех" було опубліковано статтю "История магазина, которого уже нет". В зазначеній статті було поширено інформацію щодо їх діяльності та участі у демонтажі магазину, розташованого в м. Дніпродзержинськ, провулок Кирпичний, 10, та самочинно збудованого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 Зокрема, вказано, що (мовою оригіналу):

1. "ОСОБА_5, хозяин разрушенного магазина, считает, что ОСОБА_3 чужими руками разбил его магазин";

2. "ОСОБА_3 общаться с корреспондентом не захотел";

3. "Проводит демонтаж предприятие "Бизнес-Интеграл" под надзором судебных исполнителей";

4. "Предприятию "Бизнес-Интеграл", имевшему отношение к ОСОБА_3, в свое время выделили землю под строительство площадью 200 квадратных метров";

5. "Когда постройка была завершена, по словам ОСОБА_6, ОСОБА_3, на то время хозяин соседнего магазина, передумал и выдвинул Зелинскому свои условия: либо плати мне по 1,5 тыс. грн. в месяц, либо "сворачивайся"";

6. "В то же время, право на землю под своим уже построенным магазинчиком пытается получить ОСОБА_5. Сессия горсовета отказала в выделении земли. Основываясь "на словах" на том, что она принадлежит ОСОБА_3. В действительности аренда уже просрочена. Помогать берется ОСОБА_6. Депутат просил, чтобы был проведен замер земли и было установлено, что ОСОБА_5 построился на земле громады или на земле, которая хоть как-то имеет отношение к предприятию "Бизнес-Интеграл". Запросов было сделано множество, но никто не реагировал. ОСОБА_6 проводит собственное расследование как депутат и находит владельцев земли. Оказывается, территория более 200 квадратных метров, о которой говорилось ранее, принадлежит Агрофирме "Науковой". Выяснилось, что землю у предприятия изъяли незаконно. И сейчас предприятие пытается забрать землю назад. То єсть, по словам ОСОБА_6, ОСОБА_3 изначально не имел права на эту землю";

7. "Он считает, что это ОСОБА_3 подключил прокуратуру, а сам остался в тени".

Тобто у статті відповідача-1 стверджується, що ОСОБА_3 бере участь у вчиненні протизаконних дій по демонтажу магазину, розташованого за адресою: м. Дніпродзержинськ, провулок Кирпичний, 10, та самочинно збудованого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 Крім того, міститься звинувачення позивача-2 у взаємодії із прокуратурою м. Дніпродзержинська шляхом порушення норм чинного законодавства України. Також відповідно до зазначеної статті ТОВ "Бізнес-Інтеграл" взагалі не має ніякого права на земельну ділянку, на якій було розташовано демонтований магазин фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, користувалося нею незаконно і більш того, здійснювало демонтаж спірного самочинно збудованого магазина.

Усі вищевикладені обставини позивачі вважають такими, що не відповідають дійсності та порочать їх честь, гідність та ділову репутацію, а тому просили зобов'язати відповідачів опублікувати спростування поширеної недостовірної інформації щодо ТОВ "Бізнес-Інтеграл" та ОСОБА_3 в спеціальній рубриці або на тій самій полосі і тим самим шрифтом, що й стаття "История магазина, которого уже нет"; відшкодувати завдану ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.; стягнути з відповідачів кошти, витрачені ТОВ "Бізнес-Інтеграл" за юридичні послуги, надані по веденню зазначеної судової справи в сумі 3000 грн.; судові витрати покласти на відповідача.(т.1 а.с.5-8)

У подальшому, позивачі доповнили і уточнили свої вимоги та просили стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь ОСОБА_3 15 000 грн. моральної шкоди та на користь ТОВ "Бізнес-Інтеграл" витрати за юридичні послуги 3000 грн. ( т.1 а.с.68)

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 липня 2012 року позовні вимоги задоволені частково. Приватне підприємство "Креатор" та ОСОБА_2 зобов*язані опублікувати спростування поширеної недостовірної інформації щодо ТОВ "Бізнес-Інтеграл" та ОСОБА_3, надруковану в газеті " Все для всех" 09 травня 2007 року ( статья "История магазина, котрого уже нет"), а саме:

"ОСОБА_5, хозяин разрушенного магазина, считает, что ОСОБА_3 чужими руками разбил его магазин";

"ОСОБА_3 общаться с корреспондентом не захотел";

"Проводит демонтаж предприятие "Бизнес-Интеграл" под надзором судебных исполнителей";

"Предприятию "Бизнес-Интеграл", имевшему отношение к ОСОБА_3, в свое время выделили землю под строительство площадью 200 квадратных метров";

"Когда постройка была завершена, по словам ОСОБА_6, ОСОБА_3, на то время хозяин соседнего магазина, передумал и выдвинул Зелинскому свои условия: либо плати мне по 1,5 тыс. грн. в месяц, либо "сворачивайся"";

"В то же время, право на землю под своим уже построенным магазинчиком пытается получить ОСОБА_5. Сессия горсовета отказала в выделении земли. Основываясь "на словах" на том, что она принадлежит ОСОБА_3. В действительности аренда уже просрочена. Помогать берется ОСОБА_6. Депутат просил, чтобы был проведен замер земли и было установлено, что ОСОБА_5 построился на земле громады или на земле, которая хоть как-то имеет отношение к предприятию "Бизнес-Интеграл". Запросов было сделано множество, но никто не реагировал. ОСОБА_6 проводит собственное расследование как депутат и находит владельцев земли. Оказывается, территория более 200 квадратных метров, о которой говорилось ранее, принадлежит Агрофирме "Науковой". Выяснилось, что землю у предприятия изъяли незаконно. И сейчас предприятие пытается забрать землю назад. То єсть, по словам ОСОБА_6, ОСОБА_3 изначально не имел права на эту землю";

"Он считает, что это ОСОБА_3 подключил прокуратуру, а сам остался в тени".

Стягнуто з відповідачів в солідарному порядку на користь ОСОБА_3 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також на користь останнього витрати по сплаті судового збору по 773,50 грн.; по 15 грн. втрат на інформаційно-технічне забезпечення та по 1500 грн. витрат на правому допомогу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене рішення суду не відповідає зазначеним вимогам закону.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення, в порушення ст.215 ЦПК України, не зазначив встановлених та досліджених в судовому засіданні обставин і визначених відповідно до них правовідносин, не навів мотивів, з яких він вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, сам текст рішення повторює текст позовної заяви позивачів. (а.с.5)

Апеляційним судом встановлено, що 09 травня 2007 року в газеті "Все для всех", видавником якої є Приватне підприємство "Креатор" була опублікована стаття "История магазина, котрого уже нет", автором якої являється ОСОБА_2

Звертаючись до суду з позовом ТОВ "Бізнес-Інтеграл" та ОСОБА_3 посилилися на те, що викладені в даній статті обставини, в зазначених ними семи позиціях, є такими, що не відповідають дійсності та порочать їх честь, гідність та ділову репутацію.

Згідно з положеннями статті 277 ЦК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Частина 3 ст. 10 ЦПК України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень та надати докази згідно ст. ст. 57-60 ЦПК України.

У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 28 вересня 1990 року "Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій", що діяла на час виникнення спірних правовідносин, роз'яснено, що до відомостей, що ганьблять особу, слід відносити ті з них, які принижують честь, гідність і ділову репутацію громадянина або організації в громадській думці чи думці окремих громадян з точки зору додержання Законів, загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі.

Як зазначено в позові та рішенні суду, в результаті опублікування відповідачем 1 вказаної статті в засобі масової інформації, серед читачів зазначеного видання сформувалося стійке враження про те, що позивач-2 є недобросовісною особою, яка порушує вимоги законодавства задля досягнення власної користі та діє на власний розсуд. Що стосується позивача-1, то, крім вищевикладеного, інформація призвела до погіршення стосунків із контрагентами, які перестали довіряти ТОВ "Бізнес-Інтеграл" та бояться мати з ним будь-які ділові стосунки.

Між тим, будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин позивачами, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді надано не було.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Розглядаючи спір по суті, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, не прийнявши до уваги те, що інформація, яка була вказана автором в статті і оспорюється, повинна оцінюватися щодо правдивості та достовірності взагалі в цілому, з урахуванням контексту всіх абзаців, параграфів, глав в повному обсязі, а не виділення речень з контексту статті, як це було зроблено позивачами.

Колегія суддів вважає, що висловлювання в статті не можна витлумачити як такі, що містять фактичні дані, бо вони не містять ствердження про порушення позивачами законодавства чи моральних принципів, а лише надають можливість читачам проаналізувати та сприйняти зміст інформації згідно власних суб'єктивних переконань, в розумінні ст. 47-1 Закону України "Про інформацію".

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Оскільки позивачами не надано доказів щодо розповсюдження відповідачами інформації, яка порочить їх честь, гідність та ділову репутацію, не підлягають задоволенню і вимоги стосовно стягнення моральної шкоди та судових витрат по справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову , так як такого висновку суд дійшов не з*ясувавши дійсні обставини справи, без перевірки доводів і заперечень сторін та без належної оцінки доказів. Зазначені порушення норм матеріального та процесуального права є підставою до скасування рішення суду, відповідно до вимог п.п.3,4 ст. 309 ЦПК України та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивачів.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 липня 2012 року скасувати і в задоволенні позовних вимог ТОВ "Бізнес-Інтеграл" та ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: