АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/1281/13 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 2011/4363/2012 Григор*єва А.О.
Категорія: право власності Доповідач - Костенко Т.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2013 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді: Костенко Т.М.

суддів: Колтунової А.І.,

Гальянової І.Г.,

при секретарі: Ленюк Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 грудня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кондрат*єва Дар'я Юріївна про визнання договору купівлі - продажу недійсним, витребування майна з незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:

26 листопада 2008 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати договір дарування квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_6 недійсним.

В подальшому нею неодноразово уточнювалися позовні вимоги та кінцево 23 липня 2010 року вони були сформульовані в такій редакції: визнати недійсним договір купівлі-продажу від 14 травня 2008 року квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6; витребувати від ОСОБА_2 на її (позивачки) користь 1/2 частину зазначеної квартири, зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в праві користування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, що належить їй на праві приватної власності шляхом надання вільного доступу та проживання в вищевказаній квартирі.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 11.12.2007 року Дзержинським районним судом міста Харкова було ухвалене рішення, згідно з яким за нею та ОСОБА_3 було визнано право власності по Ѕ частині за кожним квартири АДРЕСА_1.

14 лютого 2008 року Апеляційний суд Харківської області ухвалив нове рішення, яким скасував рішення суду першої інстанції та визнав право власності на всю спірну квартиру за ОСОБА_3.

За її зверненням до Верховного Суду України 09 квітня 2008 року було відкрите касаційне провадження, про що були повідомлені сторони по справі тобто ОСОБА_3 та його батько ОСОБА_6 були повідомлені про те, що відносно квартири АДРЕСА_1 є спір. Однак, під час розглядаляду справи у Верховному Суді України ОСОБА_3. 14 травня 2008 року уклав зі своїм батьком ОСОБА_6 договір купівлі - продажу спірної квартири. Після укладення договору купівлі - продажу покупець ОСОБА_6 не переоформив на себе особистий рахунок та жодного договору про надання комунальних послуг. Продавець ОСОБА_3. продовжував проживати у спірній квартирі.

Також, вважає, що покупець ОСОБА_3 фактично не платив продавцю за купівлю спірної квартири тому, що не мав коштів розрахуватися.

За таки обставин, вважає, що спірний договір купівлі - продажу від 14.05.2008 року був укладений фіктивно, тобто без наміру утворення правових наслідків.

Що стосується договору купівлі - продажу від 19.11.2008 року, який був укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 зазначила наступне.

Ухвалою Верховного Суду України від 15.10.2008 року за нею було визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. На момент укладення договору купівлі - продажу від 19.11.2008 року вона була повноправним співвласником квартири, тобто продавець ОСОБА_6 не мав права відчужувати частину квартири, яка їй належала без згоди.

Також, зазначила, що ОСОБА_2 є рідною донькою продавця квартири ОСОБА_6 та сестрою відповідача ОСОБА_3

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 08 листопада 2010 року (суддя Шишкін О.В.) у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 було відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13 липня 2011 року рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 08 листопада 2010 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 грудня 2011 року рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 08 листопада 2010 року та ухвала Апеляційного суду Харківської області від 13 липня 2011 року - скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_9, ОСОБА_10 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник Воробйов 0.0. позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що укладені договори купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 від 14.05.2008 року та 19.11.2008 року не є фіктивними через відсутність доказів про це. Ані ОСОБА_3, ані його батько ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, не були обізнані про розгляд справи у Верховному Суді України. На момент укладення говору купівлі - продажу вказаної квартири від 14.05.2008 року ОСОБА_3 був власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до ухвали Апеляційного суду Харківської області від 14.02.2008 року.

Що стосується відсутності у померлого ОСОБА_6 коштів на придбання спірної квартири зазначив про те, що дане твердження позивача є безпідставним, оскільки ОСОБА_6 мав заощадження, які містилися на ощадних книжках, отримував пенсію, маючи пільги як Ветеран Вітчизняної Війни, а також продав квартиру АДРЕСА_2, тобто був спроможний купити спірну квартиру.

Також, вважає, що позивачка не має права звертатися до суду з вимогою про витребування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_4 на момент укладення спірних договорів купівлі - продажу не була власником зазначеної квартири.

Інші учасники розгляду справи в суді першої інстанції присутніми не були.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2012 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 від 14.05.2008 року укладений між: ОСОБА_3 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кондрат*євою Д.Ю., реєстровий N° 3031.

Витребувано від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 на праві приватної власності. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 - відмовлено.

З апеляційними скаргами на зазначене рішення звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_3, де останні зазначають, що рішення суду безпідставне та необгрунтоване, постановлене з порушення норм матеріального та процесуального права, не повно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України суд першої інстанції розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 в частині визнання договору купівлі продажу від 14 травня 2008 року недійсним та витребування майна з незаконного володіння ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що спірний договір було укладено, коли відповідачу було відомо про те, що касаційна скарга ОСОБА_4 перебуває на розгляді в суді касаційної інстанції, що за позивачкою визнане право власності на 1/2 частину спірної квартири, а значить спірне майно вибуло з володіння ОСОБА_4 поза волею останньої, а також що набуття ОСОБА_6 та пізніше ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 не є добросовісним.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 11 грудня 2007 року, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 15 жовтня 2008 року, за ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_3, приймав участь у розгляді зазначеної судової справи як в суді першої, так і апеляційної інстанцій.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 знав про існування спору щодо права власності на зазначену квартиру, а також знав про відкриття Верховним Судом України 09 квітня 2008 року провадження у справі, про що свідчить лист Верховного Суду України від 06 травня 2010 року про направления сторонам у справі 15 квітня 2008 року ухвали про відкриття касаційного провадження у справі. Зазначені обставини відповідачами не спростовані.

Крім того, на час укладання договору купівлі - продажу спірної квартири з ОСОБА_2, 19 листопада 2008 року, ОСОБА_6 не був власником всієї квартири АДРЕСА_1, оскільки за ОСОБА_4 за рішенням суду було визнано право власності на 1/2 частину спірної квартири.

Як вбачається з приписів ст.ст.330, 387, 388 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник мас право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Судова колегія вважає, що судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами та застосовані норми матеріального права відповідно до встановлених обставин справи.

Крім того, відмовляючи ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог в частині усунення перешкод в користуванні частиною квартири, суд першої інстанції також обгрунтовано виходив з мотивів недоведеності обставин, які би свідчили про відсутність вільного доступу та проживання у вищевказаній квартирі.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлених обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, 314, 319, 218 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -