Справа №2/489/302/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2013 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Іваницькій А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Банк Траст (далі за текстом Банк) до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення солідарно боргу за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, публічного акціонерного товариства Банк Траст про визнання договору поруки недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2012 р. Банк звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів на свою користь заборгованість у 26467,24 грн. за кредитним договором №R151.0004219 від 22 липня 2008 р. Позов обґрунтовано тим, що зобовязання за кредитним договором не виконуються, ОСОБА_1 є позичальником, а ОСОБА_2 її солідарним поручителем..

У серпні 2012 р. ОСОБА_2 звернувся з зустрічним позовом до Банку та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору поруки від 22 липня 2008 р. за №R151.0004219 G яким забезпечувалися зобовязання за кредитним договором між ОСОБА_1 та Банком посилаючись на не підписання його ним.

В судовому засіданні представник Банку не зявився, надав заяву на підтримку первісного позову в повному обсязі та проханням відмовити у задоволенні зустрічного. Також просив розглянути справу за його відсутністю.

ОСОБА_2 з представником проти первісного позову заперечували, на задоволенні зустрічного наполягали. ОСОБА_2 суду пояснив, що ані анкету на отримання кредиту до Банку від 11 липня 2008 р., ані договір поруки 22 липня 2008 р. за №R151.0004219 G він не підписував. Інші копії документів, які витребував суд від Банку, належать йому і дійсно мають його підпис, як-то свідоцтво про реєстрацію ФОП, свідоцтво про сплату єдиного податку, квартальні звіти ФОП, квитанція про сплату єдиного податку. Хто засвідчував дані документи з боку Банку він не знає. Вважає, що копії документів відносно нього з його підписами узяла і використала на той час його дружина ОСОБА_1, з якою він формально перебував у шлюбі, але подружніх відносин не підтримував. Він заготовив дані документи для отримання кредиту в іншому банку. Про існування боргу дізнався лише у 2012 р., підпис на зворотному поштовому повідомленні на а.с. 18 йому не належить.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляд справи повідомлялася належним чином завчасно.

Суд заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню частково, а зустрічний повністю, з наступних підстав.

Згідно кредитного договору №R151.0004219 від 22 липня 2008 р. ОСОБА_1 та ВАТ Банк Траст, правонаступником якого є Банк, домовилися про надання ОСОБА_1 кредиту у 15000 грн. зі сплатою 13.99% річних з кінцевим строком повернення кредиту за графіком, установленим в додатку №1, до 22 липня 2010 р. (а.с.6-10). Гроші ОСОБА_1 перераховані 22 липня 2008 р. за меморіальним ордером №5443 (а.с.14).

Свої зобовязання ОСОБА_1 не виконала, через що утворився борг в сумі 26467,24 грн., який складається з заборгованості за кредитом 5691,88 грн. і 20775,36 грн. пені, яка передбачена п. 4.1. кредитного договору (а.с.12-13).

Даний розрахунок ОСОБА_1 не спростований, а тому у відповідності до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача до неї обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Втім погодитися з покладенням обовязку з повернення боргу за кредитним договором №R151.0004219 від 22 липня 2008 р. солідарно і на ОСОБА_2 не можна.

Так, у відповідності до договору поруки від 22 липня 2008 р. за №R151.0004219 G, ОСОБА_2 поручився перед ВАТ Банк Траст за виконання ОСОБА_1 обовязку за кредитним договором №R151.0004219 від 22 липня 2008 р. з повернення кредиту, процентів, неустойки та погодився на солідарне виконання зобовязань ОСОБА_1 перед Банком у тому ж обсязі, що і позичальник (п.2.2. та 3.1. а.с.196).

У Банку наявні документи в копіях, які мають особистий засвідчувальний підпис ОСОБА_2, а саме свідоцтво про реєстрацію ФОП, свідоцтво про сплату єдиного податку, квартальні звіти ФОП, квитанція про сплату єдиного податку.

Але договір поруки від 22 липня 2008 р. за №R151.0004219 G у відповідності до категоричного висновку судової почеркознавчої експертизи №387 від 29 травня 2013 р. підписаний не ОСОБА_2, а іншою особою (а.с.225-227)

Висновок експерта є належними та допустимим доказом, не суперечить поясненням позивача щодо обставин справи і не спростований іншими належними доказами.

Всупереч обовязку, встановленого ст. ст. 10,11 ЦПК України, доказів на спростування тверджень ОСОБА_2, Банк або ОСОБА_1 не надали.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити вказаному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно із ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч ч. 1, 3, 4, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Оскільки оспорюваний договір поруки підписаний не ОСОБА_2, а іншою особою, то наявні правові підстави для визнання його недійсним.

ОСОБА_2М понесені витрати на оплату експертизи в сумі 940,80 грн. (а.с.249) та судового збору у 107,30 грн., які у відповідності із задоволенням його позову у повному обсязі підлягають відшкодуванню Банком та ОСОБА_1 порівну, по 524,05 грн. з кожного.

Судові витрати Банку у розмірі 264,68 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок ОСОБА_1

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства Банк Траст задовольнити частково.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства Банк Траст з ОСОБА_1 заборгованість у 26467,24 грн. за кредитним договором №R151.0004219 від 22 липня 2008 р.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства Банк Траст з ОСОБА_1 264,68 грн. судового збору.

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства Банк Траст до ОСОБА_2 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати недійсним договір 22 липня 2008 р. за №R151.0004219 G, укладений між відкритим акціонерним товариством Банк Траст і ОСОБА_2.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з публічного акціонерного товариства Банк Траст та ОСОБА_1 по 523,96 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Г. Губницький