Справа
№ 2/359/3288/2013р.
Рішення

Іменем України

20 грудня 2013р. Бориспільський
міськрайоний суд Київської області в
складі:

головуючого судді
Мельника О.О.

при секретарі
Швачко О.О.

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
розірвання договору довічного
утримання, повернення майна,

встановив:

Позивач звернулась до суду з
вказаним позовом, і в судовому
засіданні її представник підтримав
письмовий текст позовної заяви з
усними доповненнями про те, що 21.12.2012р.
між сторонами було укладено договір
довічного утримання, за умовами якого
відповідачі зобов»язались
забезпечувати позивача та її чоловіка
ОСОБА_5, довічно, грошовим утриманням в
розмірі 4000 грн., щомісячно, належним
щоденним триразовим харчуванням
(згідно встановленого умовами договору
переліку продуктів для щоденного
споживання), необхідними лікарськими
препаратами та належним медичним
доглядом у разі їх хвороби, а також
забезпечувати одягом та взуттям та
надавати необхідні побутові послуги
(прання, прибирання житлового
приміщення, а також догляд за самими
відчужувачами). А позивач, на виконання
умов вищевказаного договору,
зобов»язалась передати у власність
відповідачів належні їй на праві
приватної власності житловий будинок
та земельну ділянку, площею 0,1265 га, на
якій розташоване домоволодіння, що
знаходиться в АДРЕСА_1. Однак,
відповідачі належним чином
вищевказані договірні зобов»язання не
виконують, а саме: не забезпечують
відчужувачів матеріально в тій сумі,
яка передбачена умовами договору; не
виконують умови договору щодо
належного триразового щоденного
харчування згідно того переліку
продуктів, що передбачені спірним
договором, а також не дотримуються
положення умов договору щодо ведення
Журналу обліку конкретних видів
послуг, які надавались відчужувачам, а
також порядку фіксації відмови
останніх від підпису у такому журналі.
Тому просить, з цих підстав, спірний
договір розірвати, а передане нерухоме
майно повернути у власність позивача.

Позивач ОСОБА_2, допитана в
судовому засіданні в якості свідка,
підтвердила, що даний позов до суду
подавала та показала, що договір
довічного утримання був укладений з
відповідачами на її прохання, оскільки
останнім не було де проживати, а їй та
її чоловіку був необхідний догляд. Вона
знає, що за умовами договору їх повинні
годувати та доглядати. Відповідачі
самі її просили розірвати договір. На
даний час вона хоче розірвати даний
договір, оскільки відповідачі грошові
кошти в розмірі 4 000 грн. на місяць на них
з чоловіком не витрачали. Їсти
відповідачі покупали, готували та
прали, але вона також це виконувала
самостійно. Якщо продукти покупали
відповідачі, то вони із чоловіком
ОСОБА_5 віддавали їм гроші, а також
віддавали їм свою пенсію, щоб вони
прокормились, оскільки відповідач
ОСОБА_3 не працювала. Тричі на день їсти
їм відповідачі не давали, фруктових
соків, чай та каву не покупали, оскільки
вони їх не вживають. Телевізор був
придбаний відповідачами в рахунок
погашення тих грошових коштів, які у
них позичили відповідачі, але не
віддавали тривалий час. Бензопилку
було придбано також за їх з дідом
грошові кошти. В лікарні вона
лікувалась за свої грошові кошти.
Бувало, що відповідачі по три дні не
заходили до них з чоловіком у хату, а
після конфлікту у вересні 2013р.,
відповідач ОСОБА_4 взагалі близько 2,6
місяців не заходив. Про те, що необхідно
вести Журнал обліку їй не було відомо.
Просила, щоб суд розірвав договір,
оскільки їй морально важко.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов не визнала та пояснила,
що вони з чоловіком утримували
позивача з її чоловіком, покупали
продукти згідно списку, якій писала
позивач, готували їм щоденно їжу, 1 раз
на тиждень прибирали у хаті та прали, за
необхідності здійснювали ремонт в
будинку та на подвір»ї, робили стрижку
позивачу. Але вона не може сказати без
договору, скільки вони повинні були
давати продуктів позивачеві та її
чоловіку згідно найменувань,
перелічених в правочині, оскільки це
старі люди, і вони їли, що хотіли, і тоді,
коли цього хотіли. Вона (відповідач)
відвідувала позивача в лікарні
щоденно, коли та хворіла, покупала
необхідні лікарські препарати. Журнал
обліку вона(відповідач) почала вести з
березня 2013р., оскільки позивач раніше
казала, що ми одна сім»я і навіщо нам це
підписувати. В подальшому, позивач та
її чоловік відмовлялись від підпису в
журналі, але вони з відповідачем
належним чином це не фіксували. Даний
факт зафіксований на аудіозаписі, що
додається до матеріалів справи. Коли
між ними почався конфікт, вона почала
фіксувати все на диктофон.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому
засіданні підтвердив надані
відповідачем ОСОБА_3 пояснення.

Суд, заслухавши учасників судового
розгляду, дослідивши і оцінивши в
сукупності, докази по справі, прийшов
до висновку, що позов обгрунтований і
підлягає задоволенню.

Встановлено, що 21.12.2012р. між ОСОБА_2 та
відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було
укладено договір довічного утримання
(догляду), що посвідчений приватним
нотаріусом Бориспільського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_7 та зареєстрований в
реєстрі за № 2837, за умовами якого
відчужувач передає у власність
набувачів (у рівних частках кожному)
належне йому на праві приватної
власності нерухоме майно, а саме:
домоволодіння, вартістю 241800 грн. та
земельну ділянку площею 0,1265 га,
вартістю 155550 грн., з кадастровим
номером :02:004;0037, на якій воно
розташоване, що знаходяться за адресою
АДРЕСА_1, а набувачі зобов»язуються
забезпечувати відчужувача та її
чоловіка - ОСОБА_5, утриманням довічно, а
у разі втрати здоров»я також довічно
доглядом.

Відповідно до п.2.2 вищевказаного
спірного договору відповідачі
зобов»язані організовувати щоденне
триразове харчування позивача ОСОБА_2
та її чоловіка ОСОБА_5 у вигляді
сніданку - у період з 08-00 до 10-00 годин,
обіду - з 13-00 до 15-00 годин та вечері - з 18-00
до 20-00 годин) загальною калорійністю
від 2000 до 2500 ккал, на добу, виходячи з
таких норм споживання, на кожного із
отримувачів довічного утримання
(догляду): 1) хліб із суміші борошна
житнього обдирного і пшеничного
першого сорту в кількості 200 г; 2) хліб із
борошна пшеничного першого сорту в
кількості 300 г; 3) печиво в кількості 50 г;
4) крупи різні в кількості 100 г; 5) рис в
кількості 50 г; 6) макаронні вироби в
кількості 100 г; 7) м»ясо (свинина чи
яловичина) в кількості 250 г; 8) м»ясо
птиці в кількості 100 г; 9) печінка або
консерви м»ясні; 10) ковбаса
сирокопчена, напівкопчена і копчені
м»ясопродукти в кількості 50 г; 11) риба в
кількості 150 г або рибне філе в
кількості 100 г; 12) оселедці в кількості 50
г; 12) олія в кількості 50 г; 13) молоко
незбиране в кількості 500 г; 14) масло
вершкове в кількості 30 г; 15) сметана в
кількості 50 г; 16) сир в кількості 50 г; 17)
сир сичужний твердий в кількості 30 г; 18)
яйця курячі в кількості 1 г; 19) чай в
кількості 3 г; 20) кава натуральна в
кількості 5 г; 21) цукор та кондитерські
вироби в кількості 70 г; 22) картопля і
овочі, усього в кількості 1000 г, в т.ч.
картопля в кількості 450 г, капуста в
кількості 200 г, буряки в кількості 50 г,
морква в кількості 50 г, цибуля в
кількості 50 г, огірки, помідори,
коріння, зелень в кількості 150 г; 23)
фрукти свіжі в кількості 150 г; 24) соки
фруктові(плодово-ягідні) в кількості 100
г.

Згідно положень п.3.1 вищевказаного
договору довічного утримання
відповідачі зобов»язані витрачати на
довічне утримання (догляд) отримувачів
довічного утримання (догляду)
матеріальні кошти на рівні 2000 грн. в
місяць на кожного з отримувачів
довічного утримання (догляду).

Крім того, на виконання п.7.2 даного
спірного правочину на підтвердження
виконання зобов»язання за цим
договором набувачі(відповідачі)
зобов»язані вести Журнал обліку з
фіксацією в ньому конкретних видів
наданої відчужувачу допомоги та сум
витрат на його утримання. При цьому, як
передбачають положення вищевказаного
пункту договору, кожний запис у Журналі
обліку має бути скріплений підписами
як набувачів, так і відчужувача. У разі
відмови відчужувача від підписання про
це складається акт, який, крім
набувачів, має бути підписаний не менше
ніж двома особами. В акті зазначаються
прізвище, ім.»я та по батькові осіб, що
його склали, їх місце проживання, а
також документи, що посвідчують їх
особу (назва, серія, номер, ким та коли
виданий).

В свою чергу, відповідачі, в порушення
вищевказаних умов договору довічного
утримання, не утримують щомісячно
відчужувачів матеріально в тій сумі,
яка передбачена умовами договору, не
забезпечують відчужувача та її
чоловіка ОСОБА_5 належним триразовим
щоденним харчуванням згідно
вищевказаного переліку продуктів, що
передбачені спірним договором, а також
не дотримуються положення умов
договору щодо ведення Журналу обліку
конкретних видів послуг, які
надавались відчужувачам, а також
порядку фіксації відмови останніх від
підпису у такому журналі, тим самим не
виконують покладені на них договірні
зобов»язання належним чином.

Вищенаведе підтверджується даними
копії паспорта позивача ОСОБА_2 (а.с.4),
копії вищевказаного спірного договору
(а.с.5-8), копії державного акту на право
власності на земельну ділянку та копії
витягу з реєстру прав власності на
нерухоме майно, за якими позивач є
власником земельної ділянки та
домоволодіння, що відчужувалось за
даним договором відповідачам (а.с.9-10),
копії довідки про грошову оцінку
земельної ділянки(а.с.11), а також
показами свідків.

Так, свідок ОСОБА_8 в судовому
засіданні показав, що він разом із
своєю дружиною ОСОБА_9 винаймав житло у
позивача та її чоловіка протягом 2007-2010
років. Позивач пропонувала їм укласти
договір, оскільки їй ніхто не
допомогав. Про укладення договору з
відповідачами він знає зі слів
позивача ОСОБА_2 За останні 9 місяців
він з дружиною був у позивача 3-4 рази. В
хаті було охайно, позивач була
доглянутою. На подвір»ї було видно, що
якісь роботи ведуться.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
показав, що він є сином чоловіка
позивача. 19.09.2013р. йому подзвонила
позивач і сказала, що щось трапилось.
Вони приїхали з дружиною, моральна
обстановка була не дуже приємна,
відповідачі записували все на
диктофон, постійно щось
підслуховували. Після цього вони з
дружиною привозили продукти кожні
вихідні, приїздили без ночівлі, але за
той час, що вони там перебували, з ранку
до обіда, приблизно з 10 год. до 15 год.,
він не бачив, що хтось приносив
позивачу та його батьку їсти. Зі слів
батька та позивача знає, що відповідачі
не працюють, а живуть за їх рахунок.
Відповідачку бачив один раз, коли
приїздили на свята.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
показала, що є двоюрідною сестрою
позивача ОСОБА_2, і кожного дня бувала в
будинку, де перша проживає, оскільки, як
медпрацівник, робила їй уколи та
проводила необхідні медичні процедури,
коли ОСОБА_2 хворіла. Зі слів останньої
знає, що з відповідачами був укладений
договір довічного утримання. Бачила, що
відповідачка готувала їсти, що саме
вона не звернула уваги. Зі слів
позивача знає, що остання сама готувала
та прала. Не знає хто купляв ліки.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
дала покази аналогічні показам свідка
ОСОБА_8

Надані відповідачами в якості
доказів копія договору добровільного
медичного страхування позивача, копія
виписки з історії хвороби останньої,
копії квитанцій по оплаті комунальних
послуг, по придбанню медичних
препаратів та інших товарів
відповідачами (а.с.27-30,35-36,40) не є
належними доказами у справі, оскільки
договір довічного утримання в частині
інших зобов»язань по утриманню та
догляду позивача та її чоловіка, крім
тих, що зазначені в описовій частині
рішення, не оспорюється, а копії
квитанції по оплаті послуг з поховання
сина позивача (а.с.39) ніяким чином не
відносяться до предмета доказування,
оскільки мали місце до укладання
спірного правочину.

Також є неналежними та допустимими
доказами у справі копії квитанцій по
оплаті продуктів харчування, наданих
відповідачами, як такі, що не містять
відомостей щодо придбання такого
товару саме відповідачами та саме на
потреби утримувачів, враховуючи, що
деякі квитанції містять перелік
придбаних алкогольних напоїв та
тютюнових виробів, або товарів, що не
входять до переліку необхідних
продуктів, встановлених спірним
правочином(а.с.31-34).

Наданий ж відповідачами в якості
доказу журнал з фіксацією всіх дій по
утриманню позивача та її чоловіка, які
проводились відповідачами, в т.ч. із
зазначенням щоденного раціону
утримувачів, суд оцінює як неналежний
доказ у справі, такий, що не може
підтверджувати факт належного
виконання умов договору останніми в
частині забезпечення належного
харчування та догляду відчужувача та
її чоловіка, оскільки ведення журналу
розпочалося не з моменту укладання
договору, а тільки з березня 2013р.,
проведені у ньому записи, щоденно, не
підписані відчужувачем та набувачами
та не містять відомостей про суми
витрат на утримання відчужувача та її
чоловіка, а відмова позивача від
підпису в журналі, що відображена на
аудіозаписі, наданому відповідачами в
судовому засіданні, зафіксована у
спосіб не передбачений умовами
договору, без складання відповідного
акту, як це передбачають умови договору
довічного утримання, що і підтвердила
сама відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні.

Також, суд оцінює критично надані
відповідачами аудіо та відео
записи(а.с.66), що були прослухані та
відповідно проглянуті в судовому
засіданні, а також фотоілюстрації,
зокрема зображення прибраного та
неприбраного житлового приміщення та
кухні(а.с.42-46), оскільки зафіксовані на
них дії відповідачів по утриманню та
догляду відчужувача та її чоловіка
мають разовий характер, мали місце вже
після виникнення між сторонами спору
та подання позову до суду, а не з
моменту укладання спірного договору, а
тому не можуть однозначно вказувати на
належне виконання відповідачами умов
договору в частині організації
належного харчування та утримання
позивача та її чоловіка за весь період
виникнення між сторонами договірних
зобов»язань. Надані фотоілюстрації із
спільним фотом сторін, зображенням
зібраного урожаю та відремонтованого
будинку та проведення робіт на його
подвір»ї не стосуються предмета
доказування, оскільки такі види
утримання не оспорюються
позивачем(а.с.41,48-56).

Покази ж свідка ОСОБА_11 самі по собі,
за відсутності інших належних та
допустимих доказів у справі, не можуть
однозначно вказувати на належне
виконання відповідачами умов договору
щодо належного харчування та утримання
відчужувача та її чоловіка, як такі, що
не містять повних обставин, а покази
свідків ОСОБА_8, хоч і є аналогічними та
послідовними, але в основному не
стосуються предмета доказування,
оскільки викладені в них обставини
мали місце до укладання договору
довічного утримання.

За змістом ст.744 ЦК України за
договором довічного утримання
(догляду) одна сторона (відчужував)
передає другій стороні (набувачеві) у
власність житловий будинок, квартиру
або їх частину, інше нерухоме майно або
рухоме майно, яке має значну цінність,
взамін чого набувач зобов»язується
забезпечувати відчужувача утриманням
(або) доглядом довічно.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов»язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору.

За ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов"язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
розірвання договору.

За правилом ст.651 ЦК України договір
може бути розірвано за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною. При цьому, істотним
порушенням стороною договору є коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.755 ЦК України
договір довічного утримання (догляду)
може бути розірваний за рішенням суду
на вимогу відчужувача або третьої
особи, на користь якої він був
укладений, у разі невиконання або
неналежного виконання набувачем своїх
обов»язків, незалежно від його вини.

Згідно із ч.1 ст.756 ЦК України у разі
розірвання договору довічного
утримання (догляду) у зв»язку з
невиконанням або неналежним
виконанням набувачем обов»язків за
договором, відчужував набуває право
власності на майно, яке було ним
передане, і має право вимагати його
повернення.

Таким чином, враховуючи, що
відповідачі неналежно виконували
умови договору довічного утримання в
частині умов спірного правочину щодо
забезпечення відчужувачів матеріально
в тій сумі, яка передбачена умовами
договору, а саме в розмірі 4000 грн.
щомісячно, щодо належного триразового
щоденного харчування згідно того
переліку продуктів, що передбачені
спірним договором, а також щодо
дотримання положення умов договору з
ведення Журналу обліку конкретних
видів послуг, які надавались
відчужувачам, а також порядку фіксації
відмови останніх від підпису у такому
журналі, що є істотними умовами
договору довічного утримання, і що
підтверджується наявними у справі
доказами, і сама позивач вказує на
наявність між нею та набувачами
конфлікту та наполягає на розірванні
договору, суд дійшов висновку, що за
таких обставин, з метою захисту
порушених прав позивача, доцільно
договір розірвати, враховуючи, що чинне
цивільне законодавство України
передбачає такий наслідок невиконання
договірних зобов»язань, а передане
майно у виді житлового будинку та
земельної ділянки слід повернути
позивачеві.

Керуючись ст.526, 611, 651, 744, п.1 ч.1 ст.755,
ч.1 ст.756 ЦК України, ст.ст. 10,11, 57, 60, 62-64,
212-215 ЦПК України,

суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Договір довічного утримання,
укладений 21.12.2012р., між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з
однієї сторони та ОСОБА_2, з іншої,
зареєстрований в реєстрі приватним
нотаріусом Бориспільського районного
нотаріального округу, ОСОБА_7 за № 2837 -
розірвати.

Земельну ділянку, розміром 0,1265 га та
будинок з господарськими будівлями в
с.Мала Олександрівка Бориспільського
району Київської області, по АДРЕСА_1 -
повернути ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Київської області
через Бориспільський міськрайонний
суд Київскої області протягом 10 днів з
дня його проголошення.

.

Суддя
О.О.Мельник