Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2013 року Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Демидової С.О.

при секретарі
Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа Жовтневий ВДВС
Дніпропетровського МУЮ про визнання
права власності на автомобіль та
виключення з арешту,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з
вказаним позовом до ОСОБА_2 про
визнання права власності та зняття
арешту. В обґрунтування своїх позовних
вимог позивач посилається на те, що 01
листопада 2007 року позивач придбав у
відповідача по дорученню ВКА № 938821 від
01 листопада 2007 року, автомобіль марки
CHEVROLET, модель AVEO SF69Y, тип транспортного
засобу - легковий - седан - В, колір -
темно-синій, шасі № НОМЕР_1, державний
номерний знак - НОМЕР_2, зареєстрований
РЕВ 2-го МB ДАІ ДМУ УМВС в
Дніпропетровській області 09 жовтня 2006
року. Даний автомобіль виступав
заставним авто за кредитним
договором № DNC0AU03110250 від 10 жовтня 2006
року, який був укладений між ОСОБА_2 та
ПАТ КБ «Приват Банк», оскільки
відповідач не мав можливості
сплачувати вказаний кредит, на
підставі доручення продав автомобіль
позивачу, після чого позивач сплачував
вказаний кредит до повного погашення.
25 січня 2011 року відповідачем було
надано інше доручення серія ВРД № 519357
на ім'я позивача, згідно якої
відповідач уповноважує позивача
розпоряджатися , продати, здати в
оренду, користуватися з правом
керування, зняти з обліку в органах
Державної автомобільної інспекції,
вищевказаний автомобіль. Позивачем
було сплачено кредит в повному обсязі в
сумі 59400,00 грн., згідно чого ПАТ КБ
«ПриватБанк» було видано довідку
про відсутність заборгованості за
кредитним договором №DNC0AU03110250 від 10
жовтня 2006 року. Позивач просить суд
визнати за ним право власності на
спірний автомобіль та виключити його
з арешту рухомого майна.

Позивач в судове засідання не
з*явився про день, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, від представника позивача
надійшла заява про слухання справи за
їх відсутності позовні вимоги
підтримав в повному обсязі .

Відповідач в судове засідання не
з*явився про день, час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
надав суду заяву про слухання справи за
його відсутності не заперечував проти
задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи в судове
засідання не з*явився про день час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, причин не явки суду не
повідомив.

Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України
фіксування судового засідання
технічним засобом здійснює секретар
судового засідання або за
розпорядженням головуючого інший
працівник апарату суду. У разі неявки в
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи в разі якщо
відповідно до положень цього Кодексу
розгляд справи здійснюється судом за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється .

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги є не обґрунтованими та такими,
що не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Судом встановлено, що 01 листопада 2007
року ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 по
дорученню ВКА № 938821 від 01 листопада 2007
року, автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO
SF69Y, тип транспортного засобу - легковий
- седан - В, колір - темно-синій, шасі №
НОМЕР_1, державний номерний знак -
НОМЕР_2, зареєстрований РЕВ 2-го МB ДАІ
ДМУ УМВС в Дніпропетровській області 09
жовтня 2006 року /а.с.7/.

Даний автомобіль виступав заставним
авто за кредитним договором №
DNC0AU03110250 від 10 жовтня 2006 року, який був
укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приват
Банк», оскільки ОСОБА_2 не мав
можливості сплачувати вказаний кредит,
на підставі доручення продав
автомобіль ОСОБА_1, після чого останній
сплачував вказаний кредит до повного
погашення /а.с. 10-14/.

25 січня 2011 року ОСОБА_2 надав інше
доручення серія ВРД № 519357 на ім'я
ОСОБА_1, згідно якої відповідач
уповноважує позивача розпоряджатися ,
продати, здати в оренду, користуватися
з правом керування, зняти з обліку в
органах Державної автомобільної
інспекції, вищевказаний автомобіль
/а.с.9/.

Заборгованість по кредиту погашено в
повному обсязі, що підтверджується
довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 02
серпня 2013 року /а.с. 16/.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у
письмовій формі належить вчиняти
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, крім
правочинів, передбачених частиною
першою статті 206 цього Кодексу.

Письмова форма договору
купівлі-продажу автомобіля
передбачена постановою Кабінету
Міністрів України від 7 вересня 1998 року
№ 1388, якою затверджені Правила
державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин на шасі, автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів та мотоколясок
(далі - Правила), згідно з п. 2 яких вони є
обов'язковими для всіх юридичних і
фізичних осіб.

Відповідно до п. 8 зазначених Правил
державна реєстрація транспортних
засобів здійснюється за умови його
попереднього зняття його з обліку в
підрозділі ДАІ.

Згідно з п. 40 цих Правил зняття з обліку
транспортних засобів проводиться
після їх огляду в підрозділах
Державтоінспекції на підставі заяви
власника, документа, що посвідчує
особу, виконавчого напису
нотаріуса, постанови державного
виконавця або рішення суду.

Згідно ч.3 ст.34 Закону України «Про
дорожній рух», державній реєстрації та
обліку підлягають призначені для
експлуатації на вулично-дорожній
мережі загального користування
транспортні засоби усіх типів:
автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх
типів, марок і моделей, самохідні
машини, причепи та напівпричепи до них,
мотоколяски, інші прирівняні до них
транспортні засоби та мопеди, що
використовуються на автомобільних
дорогах державного значення.

Відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України, якщо
договір про відчуження майна підлягає
державній реєстрації, право власності
у набувача виникає з моменту такої
реєстрації.

Спірний автомобіль не був знятий з
обліку в органах ДАІ, залишався
зареєстрованим за відповідачем ОСОБА_2
Заява від останнього про зняття з об
ліку автомобіля не подавалась і його
огляд органами ДАІ не здійсню вався.

Не надходила така заява й від позивача,
який мав право на розпорядження
вказаним транспортним засобом згідно
довіреності від власника автомобіля.

Пунктом 42 Правил передбачено, що у
разі коли транспортний засіб
знімається з обліку у зв'язку з його
відчуженням, у свідоцтві про
реєстрацію (технічному паспорті) або
на копії реєстраційної картки, що
додається до свідоцтва про реєстрацію
на пластиковій основі, робиться запис:
"Транспортний засіб знято з обліку для
реалізації".

Відповідно до п. 8 зазначених Правил,
правомірність придбання транспортного
засобу підтверджується зазначеними в
них докумен тами, зокрема:
довідкою-рахунком, виданою за формою
згідно з додатком №1, видана суб'єктом
господарювання, діяльність якого
пов'язана з реалізацією транспортних
засобів та їх складових частин,
що мають ідентифікаційні номери, та
іншими посвідченими в установленому
порядку документами, що встановлюють
право власності на автомобіль.

Сукупність зібраних судом доказів
свідчить про те, що в установленому
порядку право власності позивачем на
спірний транспортний засіб не набуто,
підстав для визнання за ним права
власності в даний момент суд не вбачає.

Доводи позивача про те, що підставою
для визнання права власності на
автомобіль є довіреність є
безпідставним, оскільки суперечить
вищезазначеним вимогам закону.

З огляду на викладене, суд не знаходить
також підстав для скасування рішень
щодо арешту спірного транспортного
засобу, оскільки державними органами в
межах наданої їм компетенції прийнято
рішення щодо обтяження майна, право
власності на яке зареєстроване за
ОСОБА_2 Вимоги про скасування прийнятих
рішень задоволенню також не
підлягають, оскільки є похідними від
вимог про визнання за позивачем права
власності на спірний транспортний
засіб, у задоволенні яких судом
відмовлено з підстав, що зазначені
вище.

Судові витрати розподілити на підставі
ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа Жовтневий ВДВС
Дніпропетровського МУЮ про визнання
права власності на автомобіль та
виключення з арешту - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
С.О. Демидова