Ухвала

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

05 березня 2013 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого одноособово судді Боярського О.О.,

при секретарі Рачицькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, СК «Южний-2», Шабівської сільської ради, Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про застосування наслідків нікчемного правочину, скасування рішення сільради та визнання розпорядження адміністрації недійсним, про витребування майна,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, СК «Южний-2», Шабівської сільської ради, Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про застосування наслідків нікчемного правочину, скасування рішення сільради та визнання розпорядження адміністрації недійсним, про витребування майна.

Позивач надала до суду клопотання про забезпечення позову, відповідно до якого просить суд: накласти арешт на земельну ділянку № 31, розташовану в садовому кооперативі «Южний-2», с. Біленьке, Білгород-Дністровського району Одеської області та розташованій на цій земельній ділянці будинок. У судовому засіданні представник позивача уточнила, що зараз вказана земельна ділянка має номер 39 і просить накласти на неї арешт.

Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, вислухавши думку сторін, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно протоколу №2 від 26.02.1990 року садового товариства «Южний-2» було вирішено дати згоду на будівництво садового будинку №31 садоводу ОСОБА_4 (за шлюбом ОСОБА_1А.), відповідно до рішення виконкому від 15.02.1990 р.

Рішенням № 241 від 19.07.1990 року «Про будівництво садових будинків і госспоруд членами садівничих товариств» дозволено забудову садової ділянки садоводу масиву Товариства «Южний-2» ОСОБА_4, згідно з затвердженим проектом організації та забудови території масиву.

У виконання зазначеного рішення позивачем був отриманий будівельний паспорт, який надавав їй право здійснювати будівництво садового будинку, в якому зазначено, що після закінчення будівництва об'єкта садового будинку його приймає в експлуатацію відповідна комісія зі складанням акту, який повинен бути затверджений у виконкомі місцевої ради. До паспорту надано проект садового будинку, погоджений з головним архітектором.

Доводи позивача про те, що вказані документи засвідчують її право власності на садовий будинок та земельну ділянку є необґрунтованими, оскільки вони не є правовстановлюючими документами.

Доказів про укладання правочину щодо купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки в установленому законом порядку позивачем не надано.

Посилання позивача на розписку про отримання задатку в сумі 1500 дол. США не є договором купівлі-продажу садового будинку.

Доводи ОСОБА_1 про те, що вона має права власності на новостворене нерухоме майно, а саме садовий будинок є необґрунтованими, оскільки право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва, а з питаннями будівництва та прийняття садового будинку в експлуатацію позивач в органи місцевого самоврядування не зверталася і з відповідними органами таке не погоджувала.

До прийняття в експлуатацію садового будинку ОСОБА_1 не мала правових підстав розпоряджатися цим майном, укладати будь-які договори, об'єктом яких було б це майно, у тому числі продавати чи брати кошти за майбутній його продаж.

Вищевказані обставини були встановлені Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 21.02.2012 року (а.с. 29-35).

Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 153 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

В матеріалах справи відсутні докази, що власником спірної земельної ділянки є саме відповідач, таким чином відсутні підстави накладати арешт на зазначену земельну ділянку, оскільки вона може знаходитись у власності інших осіб, які не є сторонами по справі.

Позивач надала клопотання про забезпечення доказів у травні 2012 року, однак вона його фактично не заявляла у звязку з тим, що було необхідно уточнити на яку саме ділянку необхідно накладати арешт, оскільки на теперішній час вони мають інші номера. Тільки у судовому засіданні 05 березня 2013 року позивачем було уточнено, що арешт треба накласти на земельну ділянку № 39.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, СК «Южний-2», Шабівської сільської ради, Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про застосування наслідків нікчемного правочину, скасування рішення сільради та визнання розпорядження адміністрації недійсним, про витребування майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: