Провадження №2/498/22/13
Справа №1508/348/2012 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2013 року смт. Велика Михайлівка Одеської області

Великомихайлівський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Пономаренко В.Д.

при секретарі Гонтаренко О.В.

з участю позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

представників відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про стягнення боргу -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка у лютому 2012 року звернулась до суду із зазначеним позовом, який уточнила 12 лютого 2013 року і у якому просить стягнути солідарно зі сторін на її користь грошові кошти в сумі 150 000 грн., 5500 доларів США і 3% річних від простроченої суми у розмірі 9817,97 грн..

В обґрунтування позову посилається на те, що під час перебування відповідачів у шлюбі вона надала відповідачу ОСОБА_5 у позику грошові кошти, які були використані в інтересах сімї на спільне майно подружжя:

05 травня 2008 року 120 000 грн. на купівлю квартири АДРЕСА_1, які належало повернути до 05 травня 2011 року в сумі 150 000 грн.;

02 липня 2008 року 4800 доларів США (38400 грн.) на придбання автомобіля Чері з державним номером ВН 9396 СК, які належало повернути до 02.07.2011 року в сумі 5500 доларів США (44000 грн.).

У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримують повністю.

Представник відповідача ОСОБА_5 позов визнав повністю.

Відповідачка ОСОБА_6 та її представник позов не визнали і пояснили, що грошові кошти на потреби сімї вона з чоловіком ОСОБА_5 у позивачки не позичали і з нею ніхто не узгоджував питання про їх отримання від позивачки та повернення.

Стверджує, що квартиру вони придбали 09 липня 2008 року за 104420 грн. за рахунок грошових коштів зароблених в Росії, отриманих в подарунок на весіллі та безповоротної фінансової допомоги родичів, а автомобіль Чері був придбаний на кошти виручені від продажу наявного у них автомобіля Ніссан.

Не заперечує, що позивачка періодично надавала ОСОБА_5, як своєму сину, безповоротну фінансову допомогу, яку він отримував грошовими переказами з Росії до України і витрачав на свій розсуд.

Вважає, що надані позивачкою розписки ОСОБА_5 в отримані від неї позики не відповідають дійсності, є фіктивними та результатом зловмисної домовленості між ними з метою примусити її відмовитися від поділу квартири та примусового вселення до неї за судовим рішенням разом з сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є внуком позивачки.

Вислухавши сторони та їх представників, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

У розписці відповідача ОСОБА_5 від 05.05.2008 року вказано, що він бере в борг у позивачки 120000 гривень на купівлю квартири на три роки, зобовязується повернути 150000 гривень.

У розписці відповідача ОСОБА_5 від 02.07.2008 року вказано, що він бере в борг 02.07.2008р. у позивачки 4800 доларів США на купівлю авто, зобовязується повернути через 3 роки 5500 доларів.

Судом досліджені матеріали цивільної справи № 2/1508/20/2012 Великомихайлівського районного суду Одеської області за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 і ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу квартири частково удаваним в частині покупця, визнання покупцем та визнання права власності на квартиру.

Рішенням у цій справі від 05 листопада 2012 року, яке набрало законної сили 10 квітня 2013 року, було визнано за ОСОБА_6 право приватної власності на ?? частину квартири АДРЕСА_2 і вселено її до цієї квартири разом з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, а у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Оскільки у цій справі брали участь ті самі особи, то відповідно до положень частини 3 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, судом приймаються до уваги як такі, що не доказуються, наступні обставини встановлені судовим рішенням у цій справі.

Відповідачі, як ОСОБА_5 і ОСОБА_9 (у шлюбі ОСОБА_5), перебували у шлюбі, який був зареєстрований 28 березня 2008 року актовим записом № 15 відділу реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області і розірваний 31 березня 2011 року рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області у справі № 2-191/2011.

Від цього шлюбу є син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_10 25 липня 2012 року актовим записом № 44 відділу державної реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції зареєструвала свій шлюб з ОСОБА_11 після чого їй було надано прізвище ОСОБА_11.

За договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 09 липня 2008 року за реєстровим номером 2-3045 Великомихайлівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_1 (далі квартира) за ціною 104 420 грн., яку продавець отримав від покупця повністю при підписанні договору.

Під час нотаріального посвідчення вказаного договору за реєстровим № 2-3044 була посвідчена письмова згода ОСОБА_10 на придбання квартири, у якій, зокрема, зазначено, що вона придбана за кошти, що набуті подружжям в період перебування у зареєстрованому шлюбі і є спільною сумісною власністю.

За ОСОБА_10 зареєстрований автомобіль НОМЕР_1, а за ОСОБА_5 04.08.2009 року автомобіль НОМЕР_2, який 23.02.2011 року був знятий з обліку для реалізації.

Згідно банківських виписок ОСОБА_5 одержував грошові перекази з Росії:

від ОСОБА_1 у російських рублях 23 вересня 2008 р. 15000;

від ОСОБА_1 у доларах США 15 травня 2009 р. - 500, 21 травня 2009 р. 2500, 26 травня 2009 р. 4500, 30 червня 2009 р. 2000, 02 липня 2009 р. 4000, 24 липня 2009 р. 600, 06 серпня 2009 р. 2000, 30 березня 2010 р. 3000, 07 липня 2010 р. 1000, 20 липня 2010 р. 600, 09 серпня 2010 р. 100, 07 жовтня 2010 р. 200;

від ОСОБА_12 30 березня 2010 р. 3200 доларів США.

Стосовно встановлених обставин сторони надавали наступні пояснення:

ОСОБА_5, що перший автомобіль був зареєстрований на позивачку і його продали, а автомобіль Cherry S11 QQ купили за 4500 доларів США, які від його матері ОСОБА_1 з Росії привіз брат позивачки ОСОБА_13.

ОСОБА_1, що квартиру придбала для себе особисто і сплатила за неї продавцю 23000 доларів США, але через відсутність ідентифікаційного номеру не змогла оформити її на себе і тому квартира була оформлена на її сина ОСОБА_5. На витрачені кошти на придбання автомобіля, квартири та її ремонт, щоб застрахуватися, син через деякий час після передачі грошей, коли вона приїздила у відпустку, писав їй розписки, а коли позивачка (ОСОБА_6К.) з сином повернули б ці гроші, то вона купила б собі іншу квартиру. Передачу грошей у борг вона з позивачкою (ОСОБА_6К.) не узгоджувала, тільки з сином.

ОСОБА_6 було відмовлено у поділі автомобіля Cherry S11 QQ, оскільки вона не надала суду доказів щодо його дійсної вартості та перебування на день припинення шлюбних відносин у володінні відповідача, а також не спростувала його заперечення в тій частині, що автомобіль був проданий за її згоди під час спільного проживання.

ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позову, оскільки вона не надала відповідних доказів щодо придбання квартири у її власність та за її особисті кошти, а документи про грошові перекази ОСОБА_5 датовані після придбання квартири.

Положеннями частини 1 статті 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 статті 1047 цього Кодексу також передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Оцінюючи наведені вище докази та положення законодавства, суд приходить до висновку, що між сторонами не існувало відносин з договору позики, оскільки судом встановлено, що позивачка надавала матеріальну допомогу своєму сину відповідачу ОСОБА_5 грошовими переказами без укладення при цьому письмового договору позики із зобовязанням про повернення отриманих ним грошових коштів, і позивачка не надала належних та достовірних доказів про те, що він отримував від неї ці грошові кошти як позику за умови їх повернення.

З відповідачкою ОСОБА_6 не узгоджувалось питання про надання та повернення грошових коштів, а також не надано доказів щодо придбання на отримані грошові кошти майна, яке було визнано судом спільним майном відповідачів, як подружжя, та предметом поділу між ними.

Надані позивачкою розписки відповідача ОСОБА_5 та повне визнання ним позову суд оцінює критично, оскільки зазначені у розписках обставини не підтверджені сукупністю досліджених у справі доказів.

Ці розписки спростовуються також тим, що ОСОБА_1 раніше зверталась з позовом до ОСОБА_5 про визнання дійсним договору купівлі-продажу цієї ж квартири, яку вона нібито придбала у нього 01 грудня 2010 року за ціною 4000 доларів США, не вказуючи при цьому на наявність між ними відносин з договору позики.

Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 11.03.2011 року у справі № 2-190/2011р. вказаний позов був задоволений, а рішенням апеляційного суду Одеської області від 08 листопада 2011 року рішення районного суду було скасоване і в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Керуючись статями 1046, 1047 Цивільного кодексу України, статями 209, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про стягнення боргу відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Великомихайлівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.Д.Пономаренко