РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2013 року
м. Житомир

БОГУНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЖИТОМИРА В
СКЛАДІ:

Головуючого - судді Комісарчук О.В.

Секретаря
Содель А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Територіальної
громади м. Житомира в особі
Житомирської міської ради, треті особи
- ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання
права власності за набувальною
давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в
якому просить визнати за нею право
власності на 19/200 частин будинку по
АДРЕСА_1 за набувальною давністю. При
цьому посилається на те, що 19/200 частин
цього ж будинку належать їй на праві
власності на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом від 01.03.2006
року, а інші 19/200 належали ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. В
обґрунтування позову зазначила, що з 2000
року вільно, відкрито, добросовісно
користується та володіє разом зі своєю
частиною і 19/200 частинами вказаного
будинку, які за життя належали ОСОБА_5,
оскільки вони є суцільними. Ніхто на
них протягом тривалого часу не
претендував, після смерті померлого
ОСОБА_5 на його частину у спадщину ніхто
не вступав, а тому просить визнати за
нею право власності за набувальною
власністю.

В судовому засіданні 19.11.2013 року
представник позивача підтримав
заявлені вимоги та просив їх
задоволити з підстав, викладених в
позові. В судове засідання 20.12.2013 року
не з'явився, надав заяву про розгляд
справи у його відсутності.

Представник відповідача -
територіальної громади м. Житомира в
особі Житомирської міської ради в
судовому засіданні 19.11.2013 року позов не
визнала. В судове засідання 20.12.2013 року
не з'явилась, направила заяву про
розгляд справи у відсутності
представника.

Треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, які є
співвласниками будинку по АДРЕСА_1, в
судовому засіданні пояснили, що
позивач проживає за вказаною адресою
приблизно з 2000 року, весь час вільно
володіє та користується частиною
будинку, яка належала спільно ОСОБА_6 та
ОСОБА_5, в якій вони проживали. Третя
особа ОСОБА_4 пояснила, що придбала
частину у вказаному будинку у 2003 році,
позивач на той час вже проживала у
цьому помешканні і проживає по
теперішній час.

В судове засідання 20.12.2013 року треті
особи не з'явились, подали заяви про
розгляд справи в їх відсутність, проти
задоволення позову не заперечували.

Суд вважає за можливе розглянути
справу у відсутності сторін на
підставі ст.ст. 158,169 ЦПК України.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, оцінивши докази в їх
сукупності, суд приходить до
наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до
договору купівлі-продажу від 18.06.1999
року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 придбали в рівних
частинах 19/100 частин житлового будинку
по АДРЕСА_1 (а.с. 5). Дана частина будинку
(19/100) є суцільною та відокремленою, між
співвласниками ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в
натурі не розподілялась, порядок
користування між ними не
встановлювався, перебувала в їх
спільному користуванні.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
підтверджується змістом свідоцтва про
смерть (а.с. 4), після смерті якого
спадкова справа відносно його майна не
заводилась. (а.с. 42-43).

Після смерті ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, позивач успадкувала
19/200 частин житлового будинку по
АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом від 01.03.2006
року (а.с. 8).

Право власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1 належить: ОСОБА_1 - 19/200 ід.ч.,
ОСОБА_2 - 20/100 ід.ч., ОСОБА_3 - 27/100 ід.ч.,
ОСОБА_4 - 34/100 ід.ч., ОСОБА_5 - 19/200 ід.ч. (а.с.
18-19).

Згідно рішення Богунського районного
суду м. Житомира від 16.07.2002 року
встановлено факт прийняття ОСОБА_1
спадщини, яка відкрилась після смерті
її двоюрідної сестри - ОСОБА_6 належної
їй частини жилого будинку АДРЕСА_1
шляхом вступу у володіння та
управління спадковим майном.
Відповідно до рішення Богунського
районного суду м. Житомира від 14.10.2005
року встановлено факт, що ОСОБА_1
перебувала на утриманні у двоюрідної
сестри ОСОБА_6 до дня її смерті, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Даним рішенням
встановлено, що з січня 2000 року
двоюрідні сестри ОСОБА_1 та ОСОБА_6
проживали разом за адресою АДРЕСА_1 (а.с.
4,7). Вказані обставини не потребують
додаткового доказування в силу
приписів ч.ч. 3,4 ст. 61 ЦПК України.

Факт постійного проживання позивача за
вказаною адресою з 2000 року
підтверджено в судовому засіданні
поясненнями третіх осіб, які є її
сусідами та співвласниками вказаного
будинку.

Зі змісту довідки КВЖРЕП № 1 від 14.12.2001
року № 6043 вбачається, що ОСОБА_1
проживала без реєстрації за адресою
АДРЕСА_1 з жовтня 2000 року, а з квітня 2006
року місце її постійного проживання
зареєстровано за вказаною адресою (а.с.
9-10).

Таким чином, судом встановлено, що
позивач постійно проживає, вільно
володіє та користується разом з
частиною житлового будинку, яка
належить їй на праві власності (19/200), і
частиною житлового будинку (також 19/200),
яка належала ОСОБА_5, починаючи з 2000
року, оскільки вказані частини є
суцільними та неподільними.

В силу приписів статті 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно з ч. 1 ст.344 ЦК України особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно,
володіти нерухомим майном протягом 10
років набуває право власності на це
майно. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України правила
статті 344 Цивільного кодексу України
про набувальну давність поширюються
також на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом (тобто за три
роки до 01.01.2004 р.).

З урахуванням викладеного, судом
встановлено, що позивач добросовісно
заволоділа чужим майном - 19/200 частинами
житлового будинку по АДРЕСА_1, які
належали ОСОБА_5, станом на 25.09.2013 року -
день звернення з відповідним позовом
до суду, відкрито, безперервно володіє
ним понад 13 років, що є підставою для
визнання за нею права власності на
вказане майно за набувальною давністю.
Таким чином, позовні вимоги позивача є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
19/200 частин житлового будинку по
АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_5, померлому
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
міста Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, особи які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя