Справа № 171/1389/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" травня 2013 р. м. Апостолове Апостолівський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - районного судді А.П. Петренко

при секретарі Н.А. Ровній

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2013 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05 травня 2012 року померйого батько, ОСОБА_3, яким за життя було складено заповіт, відповідно до якого він заповів все своє майно, яке буде належати йому на день смерті позивачу. При зверненні до нотаріуса із заявою на отримання свідоцтва про право на спадщину, отримав усне розяснення щодо неможливості видачі свідоцтва, оскільки така нотаріальна дія не передбачена інструкцією про вчинення нотаріальних дій та запропоновано йому для вирішити дане питання в судовому порядку.

Позивач просить: визнати за ним право власності на спадкове майно право постійного користування землею площею 31,3 га для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, що належала ОСОБА_3, який помер 05.05.2012 року, на підставі державного акту на право постійного користування землею серії І-ДП № 023094 виданого Апостолівською радою народних депутатів 21 листопада 1995 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 220.

Від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій просить справу слухати у його відсутність, без фіксації судового засідання технічними засобами, заявлені ним вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася та надала заяву відповідно до якої просить справу слухати у її відсутність без фіксації технічними засобами судового засідання, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 травня 2012 року помер ОСОБА_3, свідоцтво про смерть серії І-КИ № 510950, видане 02.04.2012 року, актовий запис № 757 (ар. с. 7), яким за життя було складено заповіт, що підтверджено витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі (ар. с. 8), відповідно до якого він заповів все своє майно, яке буде належати йому на день смерті позивачу, а саме земельну ділянку розміром 31.3 га розташованої на території Володимирівської сільської ради (ар. с. 9, 17). При звернені до нотаріуса з заявою на отримання свідоцтва про право на спадщину, яким надано усне розяснення щодо неможливості видачі свідоцтва, оскільки така нотаріальна дія не передбачена інструкцією про вчинення нотаріальних дій та запропоновано йому для вирішити дане питання в судовому порядку.

Згідно положення ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.ст. 66-69 Закону України Про нотаріат, п.2.16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві, а їх відсутність є перешкодою для вчинення нотаріальної дії.

Оформлення спадщини здійснюється щодо конкретного рухомого чи нерухомого майна, за відсутності майна на балансі ФГ нотаріус не має підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину на фермерське господарство, аналогічно неможливо оформити право користування земельною ділянкою, оскілько воно не є матеріальним.

Після смерті спадкодавця позивач прийняв спадщину фактично своїм проживанням, а також безпосередньо організував подання від імені ФГ звітів до ДПІ та інших державних органів, забезпечив сплату поточних податків, обробку земельної ділянки, якою користувалось ФГ, тобто фактично вступив у володіння фермерським господарством та реалізує право користування відповідною земельною ділянкою.

Статтею 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи, розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Частиною 1статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін у справі та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а також обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказуванню.

Сторонами визнано факт того, що позивач володіє, користується земельною ділянкою розташованої на території Володимирівської сільської ради, Апостолівського району, Дніпропетровської області, тому даний факт доказуванню не підлягає відповідно до ст. 61 ЦПК України.

Таким чином, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає, що є всі законні підстави задовольнити позов, оскільки згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки, законність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову відповідає вимогам чинного законодавства і обґрунтована на обставинах справи та доказах, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними.

Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 2 ст. 197; ст. ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно право постійного користування землею площею 31,3 га для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Володимирівськоїсільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, що належала ОСОБА_3, який помер 05.05.2012 року, на підставі державного акту на право постійного користування землею серії І-ДП № 023094 виданого Апостолівською радою народних депутатів 21 листопада 1995 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 220.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя:ОСОБА_4