Справа: 164/1546/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 грудня 2013 року.
Смт. Маневичі.

Маневицький районний суд
Волинської області в складі:

головуючого - судді
Токарської І.С.,

при секретарі Матвійчук Н.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_2, її представника
ОСОБА_3,

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до Маневицької
селищної ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання права
власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася в суд із
вказаним позовом, який обґрунтовувала
тим, що вона є спадкоємцем за законом на
спадкове майно по смерті свого
чоловіка - ОСОБА_9, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Крім неї
спадкоємцями за законом є також діти
спадкодавця - ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7,
ОСОБА_6, які своїми письмовими заявами
відмовилися від частки у спадщині, та
син ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2
року. Так як вона постійно проживала зі
спадкодкодавцем на момент відкриття
спадщини, фактично прийняла спадщину,
оскільки вступила в управління та
володіння спадковим майном. Оформити
право власності на спадкове майно
належним чином не має можливості у
зв»язку із відсутністю
правовстановлюючих документів, а тому
просила суд визнати за нею в порядку
спадкування за законом право власності
на житловий будинок АДРЕСА_1.

В даному судовому засіданні
позивач ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_3, кожна зокрема, позов підтримали
та просили задовольнити із наведених у
ньому підстав.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_6,
кожен зокрема, позовні вимоги
підтримали та не заперечували щодо їх
задоволення.

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_5 та
ОСОБА_8, кожен зокрема, позов
заперечили.

Відповідач - Маневицька селищна
рада до суду свого представника не
направили, проте надіслали заяву, в
якій зазначають, що проти задоволення
позову не заперечують.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази у справі,
суд приходить висновку про часткове
задоволення позову.

Відповідно до ст. 524 Цивільного
кодексу України (в ред.1963 року)
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом.

За вимогами ст. ст. 527, 529 цього ж
Кодексу спадкоємцями можуть бути
особи, що були живими на момент смерті
спадкодавця, а також діти померлого,
зачаті при його житті і народжені після
його смерті. При спадкоємстві за
законом спадкоємцями першої черги є, в
рівних частках, діти (у тому числі
усиновлені), дружина і батьки
(усиновителі) померлого. До числа
спадкоємців першої черги належить
також дитина померлого, яка народилась
після його смерті.

За ст. 549 Цивільного кодексу
України (в ред.1963 року) визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; 2) якщо він
подав державній нотаріальні конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені в цій
статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу
України у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Судом установлено, що житловий
будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 та
ОСОБА_9 на праві спільної сумісної
власності. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9
помер, що підтверджується свідоцтвом
про його смерть (а.с.6).

Частиною 1 ст. 1221 та ч.3 ст. 1268 ЦК
України визначено, що місцем відкриття
спадщини є останнє місце проживання
спадкодавця. Спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом шести місяців
він не заявив про відмову від неї.

Із відповіді Маневицької
державної нотаріальної контори
вбачається, що після смерті ОСОБА_9
була заведена спадкова справа №59 за 2004
рік . Із заявою на видачу свідоцтва про
право на спадщину за законом
звернулася дружина спадкодавця ОСОБА_2
Заповіт від імені ОСОБА_9 в Маневицькій
державній нотаріальній конторі не
посвідчувався (а.с.а.с.48,49).

Судом установлено, що іншими
спадкоємцями за законом на спадкове
майно є діти позивача та спадкодавця
ОСОБА_9 - ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5
та ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
що підтверджується свідоцтвом про
смерть ОСОБА_11, серії НОМЕР_1 (а.с.41).

У встановлений законом термін з
моменту відкриття спадщини ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_5 не вчинили будь - яких
дій, що свідчать про прийняття ними
спадщини після смерті батька ОСОБА_9, а
відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на
спадкове майно не претендують, що
підтверджується їх нотаріально
засвідченими заявами, наявними в
матеріалах справи (а.с. а.с. 14,15).

Із довідки №1834, виданої
Маневицькою селищною радою 27 вересня
2010 року вбачається, що по АДРЕСА_1
зареєстровані: з 15 травня 1956 року -
ОСОБА_12, з 5 грудня 2006 року - онука
ОСОБА_13 та правнуки ОСОБА_14 та ОСОБА_14, а
також із 1 вересня 2008 року по даний час -
онук ОСОБА_8 (а.с.8).

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_7
просили суд виділити частку у
спадковому майні відповідачу ОСОБА_8 та
пояснили, що відповідач ОСОБА_8 є сином
їх брата - ОСОБА_11, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується
свідоцтвом про народження ОСОБА_8
серії НОМЕР_2 (а.с. а.с. 40,41).

Із будинкової книги будинку
АДРЕСА_1 вбачається, що ОСОБА_8 у
вказаному будинку зареєстрований із 31
січня 2006 року, був знятий з обліку 1
вересня 2008 року та зареєстрований
повторно у той же день. Факт реєстрації
відповідача у спадковому будинку також
підтверджується аркушами 10, 11 його
паспорта (а.с.42).

Відповідач ОСОБА_8 пояснив, що у
спадковому будинку проживав разом із
ОСОБА_11 та ОСОБА_2 ще до смерті батька і
проживає там на даний час, що
підтвердили відповідачі ОСОБА_5 та
ОСОБА_7

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_6
просили право власності на спадковий
будинок визнати лише за позивачем
ОСОБА_12 посилаючись на те, що ОСОБА_8 не
є сином покійного ОСОБА_11, оскільки із
копії акту про народження №06 від 13
вересня 1990 року, виданої 22 жовтня 2013
року Стегрімовською сільською радою
Монастирщенського району Смоленської
області Російської Федерації,
вбачається, що батьком відповідача
ОСОБА_8 записано ОСОБА_15, проте суд не
приймає до уваги дані пояснення,
оскільки за життя ОСОБА_11 не оспорював
факт свого батьківства відповідача
ОСОБА_8 і є зазначеним у свідоцтві про
народження батьком, а право на
оспорення батьківства після смерті
особи, записаної батьком дитини, надано
лише спадкоємцям за законом першої
черги.

Із загального правила про
недопустимість оспорювання
батьківства після смерті особи, яка
записана батьком дитини, стаття 137
Сімейного кодексу України встановлює
лише три винятки. Оспорення
батьківства після смерті того, хто
записаний батьком, можливе у разі: 1)
подання ним письмового заперечення
свого батьківства до народження
дитини; 2) пред»явлення ним за життя
позову до суду про виключення запису
про нього як батька дитини; 3)
відсутності у нього, з поважних причин,
інформації про запис батьком дитини.
Тобто, за інших обставин ніхто не може
оспорити чуже батьківство, навіть за
наявності для цього вагомих доказів.

А тому, зважаючи на вищевикладене
та враховуючи вимоги ч.1 ст. 11 ЦПК
України, відповідно до яких суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, суд
приходить висновку про часткове
задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, на підставі ст.ст.1261, 1221, 1268 ЦК
України, ст. ст. 524, 527, 549 ЦК України (в
ред. 1963 року), суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 7/8
житлового будинку АДРЕСА_1, як на
спадкове майно.

Визнати за ОСОБА_8 право власності на 1/8
житлового будинку АДРЕСА_1, як на
спадкове майно.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
Волинської області через Маневицький
районний суд Волинської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

Маневицького районного суду
І.С.
Токарська