АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/3712/13 Справа: № 2010/2-2108/11 Категорія: земельні правовідносини Головуючий 1 інстанції: Калиновська Л.В. Доповідач: Малінська С.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого судді Малінської С.М.,

Суддів Швецової Л.А.,

ОСОБА_1,

при секретарі Колісник Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 квітня 2013 року по справі за позовом заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області до ОСОБА_2, треті особи: управління Держкомзему в Дергачівському районі Харківської області, Реєстраційна служба Дергачівського районного управління юстиції в Харківській області про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року заступник прокурора Харківської області звернувся до суду з названим позовом в інтересах держави в особі Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, в обґрунтування якого зазначав, що прокуратурою Харківської області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства України під час передачі у власність земельних ділянок Русько-Лозівської сільською радою Дергачівського району Харківської області, під час якої достовірно встановлено факт незаконності виділення земельної ділянки відповідачу, а саме порушення ст.ст.12, 118, 121 Земельного кодексу України, ст.19 Конституції України та ч.1 п.34, ст.26 Закону України Про місцеве самоврядування України. Встановлено, що Русько-Лозівською сільською радою 30 червня 2006 року на VІ сесії V скликання питання щодо надання ОСОБА_2 дозволу на розробку технічної документації із встановленням меж земельної ділянки, складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, а також 25 червня 2007 року на ХVІ сесії V скликання про передачу відповідачу у приватну власність земельної ділянки, площею 0,15 га у с. Руська Лозова не розглядалися та не вирішувалися. Відповідні рішення сільською радою не приймалися. Вказані порушення свідчать про незаконність набуття ОСОБА_2 права власності на зазначену земельну ділянку (кадастровий номер :00:000:0198). У звязку з цим заступник прокурора Харківської області, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визнати недійсним державний акт серія ЯД № 066749 від 05 грудня 2008 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,15 га по вул. Літня, 17 у с. Руська Лозова Дергачівського району Харківської області; визнати недійсним та скасувати запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,15 га у с. Руська Лозова Дергачівського району Харківської області (кадастровий номер :00:000:0198); зобовязати ОСОБА_2 звільнити та привести у придатний для використання стан земельну ділянку та повернути земельну ділянку, вартість якої складає 113295 грн. за належністю Русько-Лозівській сільській раді Дергачівського району Харківської області.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 10 квітня 2013 року у задоволенні позовних вимог заступника прокурора Харківської області інтересах держави в особі Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постановлене по справі рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу що з'явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району ХVІ сесії V скликання від 25 червня 2007 року (т.1, а.с.51) ОСОБА_2 було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку загальною площею 0, 1500 га в с. Руська-Лозова, вул. Літня, 17.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_2 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку, що розташовано в с. Руська-Лозова, вул. Літня, 17.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог заступника прокурора, суд першої інстанції правильно виходив з тих обставин, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів в обґрунтування того, що виділенням у приватну власність земельної ділянки відповідачу порушуються права Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має права вимагати усунення перешкод у ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно вимог ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. ( ст. 125 ЗК). Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Відповідно до п. 1.16 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року технічна документація із складання державного акта на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою включає виписку з рішення відповідної ради або державної адміністрації про передачу у власність земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району від 25 червня 2007 року щодо надання ОСОБА_2 дозволу на розробку технічної документації з встановлення меж земельних ділянок та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передачу відповідачу у приватну власність земельної ділянки, площею 0,15 га недійсними не визнані, даних про те, що спірні рішення взагалі не ухвалювалися, матеріали справи також не містять.

Порядок припинення прав на землю регулюється гл. 22 ЗК України.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених ст.ст. 140-149 ЗК України.

Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку визначений ст. 140 ЗК України. Так, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Указаний перелік є вичерпним.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. ( ст. 155 ЗК України).

Отже, судом не може бути визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку без визнання недійсним акту компетентного органу, який видав відповідний державний акт.

Вказану позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 26 вересня 2012 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про обґрунтованість відмови в задоволенні позовних вимог Харківського міжрайонного прокурора.

Розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -