Справа № 226/4016/13-ц
Провадження № 2/226/1240/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 грудня 2013 року Димитровський міський
суд Донецької області у складі:

головуючої - судді Клепка Л.І.,

при секретарі Тіссен О.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Димитров справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_2
про розірвання шлюбу.

В обґрунтування вимог зазначила,
що з відповідачем ОСОБА_2 вона
перебуває в шлюбі з 17 серпня 2012 року. В
шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син
ОСОБА_3, який з листопада 2012 року після
остаточного припинення сімейних
стосунків з відповідачем перебуває на
її вихованні. Вказуючи на те, що
причиною припинення сімейних
стосунків стало взаємне непорозуміння,
повна протилежність характерів та
різні погляди на сімейне життя, що не
сприяє налогодженню стосунків,
позивачка просить суд їх шлюб
розірвати.

В судовому засіданні позивачка
підтримала свої вимоги, обґрунтовуючи
їх викладеними в позовній заяві
обставинами, і наполягала на
розірванні шлюбу, доводячи суду
неможливість його відновлення через
небажання обох жити разом.

Відповідач позов визнав,
підтвердивши суду факт припинення
шлюбно-сімейних стосунків.

Вислухавши пояснення сторін та
дослідивши докази по справі, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебувають в зареєстрованому шлюбі з
17 серпня 2012 року. Їх шлюб зареєстровано
у відділі державної реєстрації актів
цивільного стану Димитровського
міського управління юстиції у
Донецькій області за актовим записом
№178 (арк.спр.5).

Від шлюбу сторони мають
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження дитини
(арк.спр.9). Дитина проживає разом з
матір'ю, місце її проживання визначено
батьками добровільно.

Із пояснень сторін вбачається, що жодна
із них відновлювати сімейні стосунки
та зберігати шлюб не бажає. І позивачка,
і відповідач вважають, що їх сім'я
розпалася остаточно, подальше спільне
життя неможливе і що не розірваний шлюб
буде порушувати їх особисті інтереси в
подальшому.

Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу
України позов про розірвання шлюбу
може бути пред'явлений одним із
подружжя. Підставою розірвання шлюбу,
відповідно до положень ст.112 Сімейного
Кодексу, є неможливість подальшого
спільного життя подружжя і збереження
шлюбу.

Досліджені докази по справі, позиція
сторін та їх небажання жити однією
сім'єю дають суду підстави для висновку
про неможливість збереження шлюбу.

Оскільки встановлені судом фактичні
стосунки, які склалися між подружжям,
не дають

підстав вважати, що збереження шлюбу та
подальше сумісне життя можливе, суд
вважає, що їх шлюб слід розірвати.

Обставин, які б перешкоджали
розірванню шлюбу, судом не встановлено.
Спір майнового характеру не заявлений,
місце проживання дитини та питання її
матеріального забезпечення, як
свідчать досліджені докази, визначено
сторонами самостійно.

Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України,
особа, яка змінила своє прізвище у
зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право
після розірвання шлюбу надалі
іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.
Позивачка заявила про своє бажання
надалі носити прізвище «ОСОБА_1», що є
виключно її правом і не потребує згоди
відповідача чи будь-якої іншої особи,
тому її клопотання слід задовольнити.

На підставі вищенаведеного,
керуючись ст.ст.104 п.2, 105 п.3, 110 п.1, 112, 113
Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 60,
209, 212- 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (до
шлюбу ОСОБА_1), зареєстрований 17 серпня
2012 року у Відділі державної реєстрації
актів цивільного стану Димитровського
міського управління юстиції у
Донецькій області, за актовим записом
№178, розірвати, залишивши позивачці
прізвище «ОСОБА_1».

Шлюб припиняється у день набрання
чинності рішенням суду про розірвання
шлюбу.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але
не були присутніми у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу на рішення суду
протягом десяти днів з дня його
отримання.

Суддя