Справа № 2-228/12
Провадження № 2/362/62/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2013 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Гриба нової Ю.Л.

при секретарі Вербич Т.В., Вакуленко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Садовий масив Глеваха-1 про усунення перешкод у користуванні майном, скасування свідоцтва про право приватної власності, знесення самочинно побудованого автогаражу та надбудови над погребом, зобовязання не порушувати правил добросусідства, зняття з паркану конструкції, що порушує права та відшкодування моральної шкоди, відновлення становища, що існувало до порушення права,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, просить:

- припинити дію, що порушує право, тобто зобовязати відповідача усунути перешкоди у користуванні частиною земельної ділянки, що була виділена у користування згідно з протоколом членів СТ Садовод Міншосдору від 12.02.1989 року , а саме зобовязати відповідача перенести границю і паркан між ділянками № 33 і № 35 в сторону від ділянки № 35 по 4 садовій лінії на 85 см.;

- визнати незаконним рішення, дію чи бездіяльність органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, а саме скасувати акт про право приватної власності відповідача на земельну ділянку № 35 у СМ Глеваха-1, як такий , що порушує її право володіти і користуватися її земельною ділянкою;

- припинити дію, що порушує право, тобто знести самочинно побудований авто гараж, побудований на землі позивача, що порушує право користування позивача земельною ділянкою, що знаходиться у її власності;

- припинити дію , що порушує право, тобто зобовязати відповідача не порушувати правил добросусідства і не порушувати їх при користуванні земельною ділянкою № 35 , а саме: не порушувати право власності на земельну ділянку та майно один одного шляхом проникнення на земельну ділянку без дозволу не проникати на земельні ділянки сторін договору; - не порушувати право власності на належне сторонам майно та особисті речі, які знаходяться у володінні сторін; - забезпечити непроникнення води та інших атмосферних опадів з суміжних будівель на земельну ділянку один одного, в тому числі недопущення виводу водостоків на земельну ділянку сусіда, усунення зливних ям, які порушують санітарні норми та забезпечують доступ зливних вод до фундаменту будинку, руйнуючи ого; - забезпечити не проникнення речей, що знаходяться у власності позивача на земельну ділянку сусіда без його дозволу (металеві конструкції, предмети побутового, господарського а сільськогосподарського призначення); - усунути фактори та чинники, що негативно впливають на фізичне та психічне здоровя сторін, пригнічують моральний стан та гідність, через які можуть виникати в майбутньому конфлікти між сусідами ( різного роду хрести, дзеркала та інші предмети); - не заподіювати майнової та моральної шкоди шляхом знищення рослин, тварин та комах, що знаходяться на земельній ділянці сусіда; - чітко встановити кордони між ділянками у межах встановлених правовстановлюючими документами та нормативними актами; - не порушувати правил добросусідства, встановлених чинним законодавством України та маральними засадами українського суспільства;

- припинити дію, що порушує право, тобто зобовязати відповідача зняти зі свого паркану конструкцію, що по суті є хрестом та порушує з вищевказаних причин моральні засади нашого суспільства;

- відшкодувати моральну шкоду у розмірі 25.000 грн.,

- відновити становище , яке існувало до порушення, тобто перенести криницю на свою ділянку чи сплатити за ту частину , якою вона не може користуватись - ? частину;

- відновити становище, яке існувало до порушення, усунути перешкоди у користуванні належною їй землею навколо криниці;

- примусово виконати обовязок в натурі побудувати спільний металевий паркан висотою не менше 2 метрів за рахунок спільної участі обох сторін;

- судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона в 1988 році стала членом СТ Садовод у масиві Глеваха-1 Васильківського району Київської області по 4 лінії ділянка № 33, а відповідач є її сусідом на ділянці № 35.

На підставі рішення Глевахівської селищної ради від 15.11.1995 року їй було передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,06 га ( 20м х 30м), при виділенні даної земельної ділянки вона мала трапецевидну форму з гострим кутом по фасадній стороні в сторону відповідача. У 1989 році відповідач переніс межу земельної ділянки і порушив межі земельної ділянки, яку за рішенням Управління від 26.05.1988 року вона отримала , всі будівлі відповідачем побудовані на межі їх ділянок .

Згідно з протоколом членів СТ Садовод Міншосдору від 12.02.1989 року зобовязано власника ділянки № 35, тобто ОСОБА_2 перенести границю і паркан між ділянками № 33, і 35 в сторону від ділянки № 33 по 4 садовій лінії на 85 см , а в сторону ділянки № 37 на 65 см. А також зобовязано ОСОБА_2 перенести будівлю над погребом на відстань 1,5 м від границі її ділянки № 33, тобто на лінії садового будинку ділянки № 35,

Згідно з рішення Правління СТ Глеваха- 1, у 1988 році їй виділено ділянку по ширині 20 м та по довжині з глибини 30 м, згідно державного акту на право приватної власності позивачу приватизовано земельну ділянку шириною 19,60 м, довжиною 30,15 м, а насправді в неї земельна ділянка шириною 19,33 м, довжиною 29,75 м, що свідчить про те, що відповідач порушив її право.

Крім того, відповідач обладнав зливи в сторону її земельної ділянки, будинку та господарських будівель самочинно побудував гараж з порушенням протипожежних правил, встановив на своїй будівлі хрести із вмонтованими сонячними ліхтарями, які всю ніч світять у вікно її спальні, зробив підхід до спільної криниці зі сторони її земельної ділянки, позбавивши її можливості користуватися криницею, погрожує їй фізичною розправою.

Моральна шкода полягає в тому, що з її ділянки стали зникати її речі, відповідач в бджолиний пилок підсипав бите скло, в димохід вкинув сиру глину, через що дим йшов у приміщення, краде в неї електроенергію , отруїв 243 сімї бджіл, вона зверталася до міліції, але в порушенні кримінальної справи було відмовлено, ламав замки, розкидав ікони, розміщує на паркані мітли, петлі, хрести, дзеркала.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_3 повністю підтрималипозовні вимоги.

Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив, що земельну ділянку №35 отримала його мати ОСОБА_4 ще в 1957 році, збудувала будинок і інші будівлі, в 2002 році отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,06 га , протокол членів СТ від 12.02.1989 року стосується не його, а його матері ОСОБА_4, позивач розширила свій будинок в сторону його межі, позивач пропустила строк позовної давності зі зверненням до суду, він набув право власності на земельну ділянку в 2010 році на підставі договору дарування від матері, позивач не довела, що оскаржуваним державним актом порушуються її права, не довела і інші позовні вимоги, тому в задоволенні її позову слід відмовити.

Третя особа до суду не зявилася, подала письмову заяву з проханням слухати справу без їх представника.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи ,суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги повністю не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що відповідно до державного акту від 30.11.2007 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0590 га для ведення садівництва, що розташована в с/т Глеваха-1, лінія 4, ділянка 33, в смт. Глеваха Васильківського району Київської області, розміри земельної ділянки з однієї сторони 19,50 м, з другої 19,60 м, з однієї сторони 30,15 м, з другої сторони 30,20 м.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.10.2006 року ОСОБА_1 є власником садового будинку № 33, по лінії 4 садового товариства Глеваха-1 в смт Глеваха Васильківського району.

Державний акт від 27.12.2002 року свідчить про те, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,06 га для ведення садівництва в СТ Глеваха-1, розміри земельної ділянки: з однієї сторони 20,20 м, з другої 20,00 м, розмір іншої сторони ділянки 30,00 м.

Згідно договорів дарування садового будинку та земельної ділянки від 31.10.2007 року ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_2 садовий будинок № 35 по лінії 4 в СТ Глеваха-1 та земельну ділянку площею 0,06 га за тією адресою.

У відповідності зі ст.ст.319, 391 Цивільного кодексу України, на які посилається позивач, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених Законом; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльність органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.ст. 103 ч.2, 104 Земельного кодексу України Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані Власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше, не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Як вбачається із проведеної за клопотанням позивача земельно-технічної експертизи фактична площа земельної ділянки ОСОБА_1 складає 0,0582 га ( 0,0590 га згідно її державного акту, з вулиці ширина 19,17 м замість 19,50 м, з другої сторони 19,76 м замість 19,6 м., причому розміри не співпадають і зі сторони відповідача і зі сторони другого сусіда (ділянка №31).

Суд прийшов до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог про скасування

державного акту на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_2 слід відмовити, оскільки позивачем не доведено порушення саме відповідачем ОСОБА_2 її права власності на земельну ділянку, так як фактичні межі її земельної ділянки не відповідають межам, зазначеним у її державному акті з усіх чотирьох сторін. Крім того, фактично позивач хоче припинити його право власності на земельну ділянку, а така підстава для цього, як визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, не зазначена в статті 140 Земельного кодексу України, яка передбачає підстави припинення права власності на земельну ділянку.

Позовна вимога про зобовязання відповідача ОСОБА_2 перенести границю і паркан між їх ділянками в сторону його ділянки на 85 см, як це зазначалося у протоколі загальних зборів членів садового товариства від 12.02.1989 року , теж не може бути задоволена, так як це рішення стосувалося не відповідача, а його матері ОСОБА_4, а також через те, що необхідність перенесення паркану на 85 см не доведена позивачем.

Позовна вимога про перенесення криниці чи сплату частини її вартості не стосується відповідача, так як нею користуються і інші члени садового товариства.

Відповідно до ст.ст.23, 1167 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи; моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Що стосується позовних вимог про заподіяння відповідачем позивачу моральної шкоди, то суд прийшов до висновку про те, що позивачем не доведені ні підстави, ні розмір заподіяної шкоди, тому позовні вимоги в цій частині не можуть бути задоволені.

Інші позовні вимоги випливають із вимоги про межі земельних ділянок, або ж нічим не доведені, тому повністю не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.ст.256, 257, 267 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В звязку із заявою відповідача про застосування строку давності, із врахуванням того, що спір між сторонами виник за межами трьохрічного строку давності, тому суд вважає, що це теж є підставою для відмови в позові.

На підставі наведеного, ст.ст.16, , 256, 257, 267, 319, 391 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.3,11, 212- 215, 292, 294 ЦПК України, с у д, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову повністю відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається на протязі десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд.

СУДДЯ ГРИБАНОВА Ю.Л.