Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2013 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Іванченко А. М., при секретарі Верескун
Г.Г., розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до приватного
підприємства «Укртрастінвест», про
визнання договору недійсним та
стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Іллічівського
районного суду м. Маріуполя з позовом
до приватного підприємства
«Укртрастінвест» про визнання
договору недійсним та стягнення
матеріальної шкоди. У позові вказав
наступне. 06.01.2011 року між ним та ПП
«Укртрансінвест» було укладено
договір №202945 про надавання кредиту у
розмірі 15 000 грн., для придбання
автомобілю по програмі «Єврофінанс».
Перед підписанням договору,
адміністратор вказаної компанії
доповіла йому умови договору згідно до
його пунктів, однак сам договір йому в
руки не надавала. Пояснила, що
передумовою договору є сплата першого
внеску на розрахунковий рахунок
відповідача в день підписання
договору. Того ж дня, позивач зробив
перший внесок у розмірі 975 грн., після
надання квитанції отримав від
адміністратора вказаний договір для
ознайомлення. Договір викликав в нього
багато питань, але після переконливої
бесіди, в якій адміністратор його
завірила, що після сплати першого
внеску, протягом двох днів він зможе
отримати потрібну йому суму, він
підписав договір. За період двох днів
не отримавши грошей, він знову
звернувся до адміністратора, отримав
квитанцію та дізнався, що в строк до
21.02.2011 року він повинен сплатити ще 491
грн. 67 коп. на рахунок відповідача.
Вказану суму позивач сплатив, однак
згодом знову отримав аналогічну
квитанцію. Вказані обставини,
викликали у позивача сумніви, щодо
того, що він отримає потрібну йому суму.
Звернувшись до відповідача з вимогою
повернути йому сплачені кошти, позивач
отримав відмову. Просив визнати
недійсним договір № 202945 від 06.01.2011 року
та стягнути з відповідача 1466,67 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з’явився, надав до суду заяву про
розгляд справи у його відсутність,
підтримав позовні вимоги, просив їх
задовольнити.

Представник відповідача ПП
«Укртрансінвест» в судове засідання не
з’явився, причини неявки суду не
повідомив, про час та місце слухання
справи був повідомлений належним
чином. Надав до суду письмові
заперечення, в яких вказав наступне.
Позивач посилається на той факт, що
начебто йому не було надано договір для
ознайомлення перед тим, як він вніс на
розрахунковий рахунок підприємства
сплату за реєстраційні послуги, що не
відповідає дійсності, бо при
переведенні грошових коштів на
рахунок. Відповідача в квитанції про
сплату було вказано номер договору і
якби на той момент він не був
підписаний, а сторони не дійшли згоди з
усіх істотних умов договору йому не був
би присвоєний номер. Позивач також
вказує на той факт, що начебто йому не
був зрозумілий зміст договору та в
ньому не містилося відповідей на його
питання, що також не відповідає
дійсності. Однак згідно до діючого
законодавства ОСОБА_1 був вільним в
укладенні договору з ПП
«Укртрастінвест» , як і є вільним у
своєму праві відмовитись від договору
та розірвати його. Позивач своїм
підписом на договорі засвідчив, що
отримав усі пояснення від представника
підприємства, уважно прочитав та
зрозумів усі визначення, умови та зміст
договору і Додатків до нього. як
вбачається з позовної заяви ОСОБА_1
звернувся до суду в порядку ЗУ «Про
захист прав споживачів» - про визнання
договору недійсним та стягнення
матеріальної шкоди, у той час, коли між
вищевказаними особами фактично був
укладений договір доручення, який
регулюється ст.ст.1000-1010 Цивільного
кодексу України.

Так, за пунктом 1.1 ст. 1 Договору
Адміністратор (ПП «Укртрастінвест»)
взяв на себе зобов'язання вчинити від
імені та за рахунок ОСОБА_3 (ОСОБА_1О.)
певні юридичні дії спрямовані на
придбання Товару, зазначеного в акті
додатку 1 на умовах діяльності програми
«Єврофінанс», що базується на
формуванні групи учасників, метою яких
є придбання товарів за розстроченням
платежу на тривалий час, у порядку та на
умовах передбачених договором.

Згідно п.1.1 ст.1 Договору підприємство
взяло на себе зобов'язання сформувати
ОСОБА_3, забезпечити її
адміністрування, присвоїти ОСОБА_3 його
код в ОСОБА_3, організовувати та
проводити Асигнаційні Заходи,
здійснити оплату Товару на користь
ОСОБА_3 або надати ОСОБА_3 суму у позику,
надавати інші послуги і здійснювати
інші правочини, погоджені Сторонами у
порядку та в строки передбачені
договором та додатками до нього.

Відповідно до п.5.1 ст.5 додатку №2 до
Договору адміністратор проводить
оплату товару , організовує його
передачу у власність ОСОБА_3 або надає
відповідну суму у позику для придбання
Товару самим ОСОБА_3, який отримав
дозвіл, після того як учасником будуть
виконані усі умови договору.

Згідно п.2.1 ст.2 Договору ОСОБА_3 у
відповідності до положень договору та
додатків до нього, у свою чергу,
зобов'язався у день підписання
сторонами договору сплатити
одноразово реєстраційний платіж
(розмір якого склав 975,00 гривень) та
адміністративний платіж, який
сплачується не пізніше 15(п'ятнадцяти)
календарних днів з моменту отримання
Дозволу.

Окрім того, ОСОБА_3 зобов'язався не
пізніше 15 числа кожного місяця
сплачувати сукупний платіж та суворо
дотримуватися усіх умов договору, що
передбачено п.п. 2.1.2, 2.1.3 ст.2 Договору.

На виконання умов договору Позивачем в
день укладення договору було сплачено
реєстраційний платіж в розмірі 975,00 грн
та сплачувались чисті внески та
адміністративні витрати.

Пунктами 8.1 ст.8 додатку 2 до Договору
передбачено, що учаснику,який виявив
бажання розірвати Договір протягом 3
(трьох) днів з моменту його підписання,
повертається сума реєстраційного
платежу у розмірі 70% протягом 60
календарних днів з моменту отримання
заяви від учасника.

З позовної заяви Позивача також
вбачається, що він протягом
встановленого договором строку не
звертався до Відповідача з заявою про
розірвання договору.

Відповідно до п.8.3 ст.8 додатку 2 до
Договору Сторони дійшли згоди, якщо
ОСОБА_3 виявить бажання розірвати
договір в односторонньому порядку
після встановленого п.8.1 ст.8 додатку 2
до Договору строку, реєстраційний
платіж та адміністративні витрати не
повертаються.

У своїй позовній заяві позивач
висловлює свою точку зору, посилаючись
на ст.ст. 21, 22 ЗУ «Про захист прав
споживачів» що начебто при укладенні
договору права ОСОБА_3 як споживача
було порушено укладеним договором за
допомогою обману та було обмежено його
право на отримання необхідної,
доступної та своєчасної інформації про
послугу, але цей факт нічим не
підтверджується, бо як видно з самого
договору позивачу був зрозумілий його
зміст, про що в договорі свідчить його
підпис. Крім того, в договорі, а саме у
додатку 2 містяться пояснення значень,
де також стоїть підпис позивача.
позивач на підтвердження своїх вимог
стверджує, що начебто вважав, що
укладає кредитний договір, але як видно
з самого договору він носить зовсім
інший характер, та не містить жодних
суттєвих умов, необхідних для
укладення кредитного договору, та в
ньому навіть відсутнє само значення
«кредитний договір», що каже про те, що
позивач розумів значення своїх дій, що
підтверджується тим, що у лютому 2011
року ним сплачувались чисті внески та
адміністративні витрати, а ніяк не
вносилася плата за кредитним
договором. Договором (додаток 2) а саме
статтею 8 передбачено, що у разі
розірвання договору реєстраційний
платіж та адміністративні витрати
ОСОБА_3 не повертаються, а чисті внески
повертаються протягом 60 банківських
днів, після закриття групи. Відповідач
вважає, що підприємство сумлінно
виконувало всі взяті на себе
забов»язання за договором, проте як
позивач грубо порушив його умови,
виконав частково. Просив відмовити
відповідачу у задоволенні позовних
вимог.

При розгляді справи №6-40 цс 13 про
визнання угоди недійсною,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди Верховний Суд України
11 вересня 2013 року зробив обов'язковий
для всіх судів правовий висновок (ст.
360-7 ЦПК України), відповідно до якого
поняття «пірамідальна схема» має такі
обов'язкові ознаки: а) здійснення
сплати за можливість одержання
учасником компенсації; б) компенсація
надається за рахунок залучення
учасником інших споживачів схеми; в)
відсутність продажу або споживання
товару. Утворення та експлуатація
пірамідальних схем забороняється як
нечесна підприємницька практика, а
правочин здійснений з використанням
такої практики є недійсним. Водночас
придбання товарів у групах передбачає
надання споживачу товару в обмін на
внесення ним коштів і за умови
отримання відповідного дозволу є
легітимною підприємницькою
діяльністю.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що у позовних вимогах ОСОБА_1
слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що 06.01.2011 року між
позивачем та ПП «Укртрастінвест» було
укладено договір з метою отримання
товару-автомобілю, вартість товару
складає 15 000 гривень. Угода укладається
шляхом підписання Сторонами Угоди
Додатку № 1 та Додатку № 2, які є
невід»ємними частинами Угоди. За
умовами договору ОСОБА_1, як учасник
програми, сплатив вступний
реєстраційний платіж в сумі 975,00
гривень, щомісячний адміністративний
платіж в розмірі 75 грн. та щомісячний
чистий внесок в розмірі 416,67 грн.,
всього 1466,67 гривні.

Предметом угоди є надання учаснику
послуг програми «Єврофінанс»,
спрямованих на придбання товарів в
групі .

Згідно ст.627 ЦК України та відповідно до
ст.6 сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагентів та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства , звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно з вимогами ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Ст.4.8 Договору ОСОБА_3 своїм підписом на
договорі засвідчив, що отримав усі
пояснення від представника
підприємства, уважно прочитав та
зрозумів усі визначення, умови та зміст
договору і Додатків до нього.

Так, за пунктом 1.1 ст. 1 Договору
Адміністратор (ПП «Укртрастінвест»)
взяв на себе зобов'язання вчинити від
імені та за рахунок ОСОБА_3 (ОСОБА_1О.)
певні юридичні дії спрямовані на
придбання Товару, зазначеного в акті
додатку 1 на умовах діяльності програми
«Єврофінанс», що базується на
формуванні групи учасників, метою яких
є придбання товарів за розстроченням
платежу на тривалий час, у порядку та
наумовах передбачених договором.

Згідно п.1.1 ст.1 Договору підприємство
взяло на себе зобов'язання сформувати
ОСОБА_3, забезпечити її
адміністрування, присвоїти ОСОБА_3 його
код в ОСОБА_3, організовувати та
проводити Асигнаційні Заходи,
здійснити оплату Товару на користь
ОСОБА_3 або надати ОСОБА_3 суму у позику,
надавати інші послуги і здійснювати
інші правочини, погоджені Сторонами у
порядку та в строки передбачені
договором та додатками до нього.

Відповідно до п.5.1 ст.5 додатку №2 до
Договору адміністратор проводить
оплату товару , організовує його
передачу у власність ОСОБА_3 або надає
відповідну суму у позику для придбання
Товару самим ОСОБА_3, який отримав
дозвіл, після того як учасником будуть
виконані усі умови договору.

Згідно п.2.1 ст.2 Договору ОСОБА_3 у
відповідності до положень договору та
додатків до нього, у свою чергу,
зобов'язався у день підписання
сторонами договору сплатити
одноразово реєстраційний платіж
(розмір якого склав 975,00 гривень) та
адміністративний платіж, який
сплачується не пізніше 15(п'ятнадцяти)
календарних днів з моменту отримання
Дозволу.

ОСОБА_3 зобов'язався не пізніше 15 числа
кожного місяця сплачувати сукупний
платіж та суворо дотримуватися усіх
умов договору, що передбачено п.п. 2.1.2,
2.1.3 ст.2 Договору.

Отже, згідно до наданого договору, суд
вбачає що у організованих групах,
сформованих програмою «Єврофінанс»
товар придбають усі учасники за
рахунок об'єднання внесків кожного з
них. Різниця між
споживачами-учасниками групи полягає
тільки в часі одержання товару кожним
з них за умови виконання своїх
зобов'язань.

Крім того, діяльність ПП
«Укртрастінвест» з адміністрування
фінансових коштів підпадає під поняття
«фінансова послуга».

Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України обман
має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування. З
матеріалів справи вбачається, що під
час укладення договору позивач був
ознайомлений з ним та додатками до неї,
які містять опис послуг ПП
«Укртрансінвест» та програми
«Єврофінанс». Відповідно до ст.15.1
учасник підтверджує, що отримав усі
коректно викладені пояснення від
представника Адміністратора, уважно
прочитав та зрозумів умови данного
договору та правові наслідки, що
засвідчує своїм підписом.

З позовної заяви Позивача також
вбачається, що він протягом
встановленого договором строку не
звертався до Відповідача з заявою про
розірвання договору.

Відповідно до п.8.3 ст.8 додатку 2 до
Договору Сторони дійшли згоди, якщо
ОСОБА_3 виявить бажання розірвати
договір в односторонньому порядку
після встановленого п.8.1 ст.8 додатку 2
до Договору строку, реєстраційний
платіж та адміністративні витрати не
повертаються.

У своїй позовній заяві Позивач
висловлює свою точку зору, посилаючись
на ст.ст. 21, 22 ЗУ «Про захист прав
споживачів» що начеб то при укладенні
договору права ОСОБА_3 як споживача
було порушено укладеним договором за
допомогою обману та було обмежено його
право на отримання необхідної,
доступної та своєчасної інформації про
послугу, але цей факт нічим не
підтверджується, бо як видно з самого
договору Позивачу був зрозумілий його
зміст, про що в договорі свідчить його
підпис. Крім того, в договорі, а саме у
додатку 2 містяться пояснення значень,
де також стоїть підпис Позивача.

Згідно ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
вимог, які встановлені ст.203 ЦК України.

Суд вбачає, що висновок позивача про
введення його в оману під час
підписання договору є помилковим.

Згідно з п. 8.1 ст. 8 Додатку № 2 до
Договору, учаснику, який виявив бажання
розірвати Договір протягом 3 (трьох)
днів з моменту його підписання,
зобов’язаний письмово повідомити
Адміністратора про свій намір шляхом
подання заяви, в данному випадку
повертається сума реєстраційного
платежу у розмірі 70% протягом 60
календарних днів з моменту отримання
заяви від учасника.

З позовної заяви позивача також
вбачається, що він протягом
встановленого договором строку не
звертався до Відповідача з заявою про
розірвання договору, що свідчить про
його розуміння та згоду з усіма умовами
угоди.

Відповідно до п.8.3 ст.8 додатку 2 до
Договору Сторони дійшли згоди, якщо
ОСОБА_3 виявить бажання розірвати
договір в односторонньому порядку
після встановленого п.8.1 ст.8 додатку 2
до Договору строку, реєстраційний
платіж та адміністративні витрати не
повертаються.

Ст.18 Закону України "Про захист прав
споживачів" містить інші самостійні
підстави визнання угоди (чи її умов)
недійсною. Так, за змістом ч.5 цієї норми
у разі визнання окремого положення
договору, включаючи ціну договору,
несправедливим може бути визнано
недійсним або змінено саме це
положення, а не сам договір. Тільки у
разі, коли зміна окремих положень або
визнання їх недійсними зумовлює зміну
інших положень договору, на вимогу
споживача такі положення підлягають
зміні або договір може бути визнаний
недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 Закону).

Таким чином, позивач не врахував, що
ст.ст.18,19 Закону України "Про захист
прав споживачів" передбачають різні
взаємовиключні підстави визнання угод
недійсними. Визначення поняття
"несправедливі умови договору"
закріплено в ч.2 ст.18 цього Закону -
умови договору є несправедливими, якщо
всупереч принципу добросовісності
його наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача.

Аналізуючи норму ст.18 Закону України
"Про захист прав споживачів", суд
дійшов висновку, що для кваліфікації
умов договору несправедливими
необхідна наявність одночасно таких
ознак: по-перше, умови договору
порушують принцип добросовісності (п.6
ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); по-друге,
умови договору призводять до істотного
дисбалансу договірних прав та
обов'язків сторін; по-третє, умови
договору завдають шкоди споживачеві.

Доказів на підтвердження наявності
умислу в діях відповідача щодо
введення його в оману позивачем не
надано, з умовами договору позивач
погодився та підписав його. Договір між
сторонами підписаний повноважними
особами, містить всі суттєві умови,
передбачені законом для договорів і
які мають істотне значення, а також які
були узгоджені сторонами шляхом
звернення позивача з пропозицією щодо
укладення договору та погодженням
відповідачем на укладення такого
договору.

Посилання позивача на те, що він
юридично не обізнаний і не зрозумів
правову природу укладеного договору,
не є підставою для визнання цього
договору недійсним.

Позивач не надав суду ніяких доказів,
які б вказували на обставини, які могли
перешкодити вчиненню правочину: які
обставини відповідач приховав або про
які замовчував, що призвели до обману і
утворення дисбалансу прав та
обов'язків сторін не на користь
позивача; яка саме інформація була
надана у незрозумілій формі позивачу,
адже ж позивач сплатив одноразовий
комісійний внесок і погодився з тим, що
в наступному, щомісячно він повинен
сплачувати загальний або мінімальний
платіж, тобто, розумів умови договору
та виконував його.

Позивачем не було надано доказів що
свідчили б про намір відповідача
уникнути виконання оскаржуваного
правочину.

Таким чином, в діях ПП
«Укртранстінвест» відсутній обман та
ознаки «пірамідальної схеми». Думка
позивача ОСОБА_1 є помилковою і не
узгоджується з положеннями п.7 ч.3ст.19
Закону України «Про захист прав
споживачів» у взаємозв'язку з нормами
Закону України «Про фінансові послуги
та регулювання ринків фінансових
послуг»

У зв»язку з відсутністю підстав для
визнання договору недійсним, немає
підстав і для стягнення сплаченої за
цим договором суми

Керуючись ст..ст. 10,11,60,88ч.1,209,212-215,218 ЦПК
України, Постанови Верховного Суду
України від 11 вересня 2013 року, суд,

В И Р І Ш И В:

У позовній заяві ОСОБА_1 до приватного
підприємства «Укртрастінвест» про
визнання договору недійсним та
стягнення матеріальної шкоди –
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги.

Суддя:
А. М.
Іванченко