Провадження № 2/161/4124/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2013 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.

при секретарі Селюкові Р.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності на земельну ділянку, --

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд із позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку. Позов мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 31.08.2001 року їй належиться 31/50 частина будинку №24 по вул. Тарасова в м. Луцьку. Вказана частина будинку належала ОСОБА_5, є окремою квартирою, яка розміщена на присадибній ділянці площею 0,0308 га.Ще раніше власником вказаної 31/50 частини будинку був ОСОБА_6, якому на праві власності належала земельна ділянка площею 0,0282 га для обслуговування жилого будинку та господарських будіель за цією ж адресою, що підстверджується Державним актом на право власності на землю від 27.05.1996 №347. ОСОБА_6 продав свою частину будинку ОСОБА_7, після смерті якої майно було успадковане ОСОБА_5 Земельна ділянка використовувалась ОСОБА_7, ОСОБА_5 та позивачем для обслуговування 31/50 частин будинку без оформлення права власності на неї. Згідно кадастрового плану площа землекористування за адресою: м. Луцьк, вул. Тарасова, 24/1 становить 0,0308 га, з яких 0,0282 га передано у приватну власність на підставі Державного акту від 27.05.1996 №347, а 0Ю0026 га перебуває в користуванні позивача в межах червоних ліній. Позивач вважає, що набула права власності на земельну ділянку в звязку з переходом до неї права власності на частину будинковолодіння. А тому, просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0308 га для обслуговування жилого будинку, господарських будевель і споруд за адресою: м. Луцьк, вул. Тарасова, 24/1.

Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала з викладених у позовній заяві підстав та просила позов задовольнити. Додатково суду пояснила, що при купівлі нею 31/50 частини будинку питання купівлі землі не вирішувалося. До міської ради з приводу отримання землі у власність не зверталася.

Представники відповідача в судовому засіданні вимоги позову заперечували. Суду пояснили, що міська рада не порушувала прав позивача, оскільки позивач не зверталася з заявою про надання їй земельної ділянки у власність. Крім того, міська рада розпоряджається лише землями комунальної власності, а в даному випадку земельна ділянка приватизована. Просили в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

З матеріалів інвентаризаційної справи №3237654 на домоволодіння №24 по вул. Тарасова в м. Луцьку вбачається, що відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 26.12.1990 року 31/50 частин цього будинковолодіння належало ОСОБА_6.

18.08.1996 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_6 продав належну йому частину будинку ОСОБА_7.

Після смерті ОСОБА_7 вказану частину будинковолодіння успадкувала ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 12.09.2000 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 31.08.2001 року позивач ОСОБА_1 придбала у власність у ОСОБА_5 31/50 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по вул. Тарасова, 24 в м. Луцьку (а.с.4). Право власності позивача на вказану частину будинку було зареєстроване у встановленому законом порядку.

Разом з тим, судом встановлено, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ВЛ №0363 земельна ділянка площею 0,0282 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель по вул. Тарасова, 24/1 в м. Луцьку належить ОСОБА_6

Питання передачі прав власності на земельну ділянку не вирішувалось при відчуженні власником належної йому частини будинковолодіння.

Після неодноразового переходу права власності на 31/50 частин будинковолодіння право власності на земельну ділянку залишається зареєстрованим за ОСОБА_6

Відповідно до ст.30 ЗК України 1990 року, який діяв на момент першого відчуження власником та подальшого переходу права власності на будинковолодіння, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими обєктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Однак, перший ні набувач частини будинковолодіння за договором купівлі-продажу ОСОБА_7, не оформила належним чином своїх прав на землю. Питання про визнання за ними права власності за земельну ділянку ні ОСОБА_7 ні її спадкоємець ОСОБА_5 не ставили.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. При чому, відповідач це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала, або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі в цивільній справі для відповіді за предявленими позовними вимогами.

В ході судового розгляду судом встановлено, що позивач не зверталася до ОСОБА_4 міської ради щодо приватизації земельної ділянки.

Крім того, на земельну ділянку площею 0,0282 га, на яку, в тому числі претендує позивач, оформлене право власності за фізичною особою. А тому, відповідачем за позовом про визнання права власності на цю земельну ділянку може бути власник земельної ділянки, його спадкоємці, або інші особи, які можуть заявляти свої права на земельну ділянку.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_4 міська рада не є належним відповідачем у даному спорі щодо земельної ділянки площею 0,0282 га, оскільки не є субєктом спірного матеріального правовідношення і не має перед позивачем обовязків. Клопотань про заміну неналежного відповідача позивач не заявляла. Крім того, міська рада не порушувала прав позивача, в звязку з чим вимоги позову є безпідставними і до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 16, 58, 59, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст.6, 30 ЗК України 1990 року, ст.86 ЦК УРСР, ст.ст.11-14 Закону України «Про власність», суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності на земельну ділянку -- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій