АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Котула Л.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2013 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М.,Слюсар Т.А.

При секретарі Круглик В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 листопада 2013 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа , Київське міське управління юстиції , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Палагута О.А. про визнання недійсним заповіту.

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2009 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 , третя особа , Київське міське управління юстиції, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Палагута О.А про визнання заповіту недійсним, мотивуючи тим , що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_4 Після його смерті відкрилася спадщина , до складу спадкового майна увійшла однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , з'ясувалося, що його батько склав заповіт , яким на випадок смерті заповів все належне йому майно ОСОБА_1

На день складання заповіту його батько страждав цілою низкою тяжких захворювань, тривалий час зловживав спиртними напоями та мав алкогольну залежність , тому за станом здоров'я не міг розуміти значення своїх дій та розумно керувати ними.

З підстав передбачених ст. 225 ЦК України просив визнати недійсний заповіт ОСОБА_4 , складений на користь ОСОБА_1 , посвідчений 4 червня 2009 року державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 листопада 2013 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особи : Київське міське управління юстиції , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Палагута О.А. про визнання недійсним заповіту задоволено.

Визнано недійсним заповіт складений 04 червня 2009 року ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім'я ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палагутою Олександром Анатолійовичем 04 червня 2009 року , зареєстрованим в реєстрі за № 1041.

Стягнуто з ОСОБА_1 і/н НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в справі : судовий збір в сумі 1700 грн. , витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. та витрати оплати вартості амбулаторної посмертної судово-психіатричної експертизи в сумі 3 180 грн. 74 коп. та додаткової амбулаторної посмертної судово- психіатричної експертизи в сумі 2 148 грн. 48 коп. , а всього 7 149,22 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та відмовити позивачу у задоволені позову , оскільки судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

У судове засідання належним чином повідомлені треті особи не з'явилися і причини неявки суду не повідомили , а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав , викладених у ній, позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_6, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги , вказуючи на те , що суд обґрунтовано задовольнив позов позивача , перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

З матеріалів справи вбачається , що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача , ОСОБА_4 ( т.1 а.с.9).

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла однокімнатної квартира № 367 , житловою площею 21,1 кв.м , загальною площею 39,1 кв.м в будинку АДРЕСА_1( т. 1 а.с. 67).

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 є позивач.

22 жовтня 1998 року ОСОБА_4 склав заповіт , яким на випадок своєї смерті належну йому квартиру заповів позивачу, а 24 червня 2009 року він склав новий заповіт , яким все його майно , яке буде йому належати на день його смерті , де б воно не знаходилося , та з чого б воно не складалося , і взагалі все те , на що він буде мати право за законом заповів ОСОБА_1( т.1 а.с.71, 75).

Актом амбулаторної посмертної судово-психіатричної експертизи Київського міського центру судово-психіатричної експертизи встановлено, в період складання і підписання заповіту ОСОБА_4 , 1939 року народження , страждав психічними розладами , які істотно впливали на його можливість усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними ( т.1 а.с. 157).

Як роз'яснив Пленум Верховного суду України у п. 16 постанови №9 від 06.11.2009 " Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" , правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК.

При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Виходячи з наведеного роз'яснення, висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Після скасування рішення суду першої інстанції судом касаційної інстанції судом була призначена додаткова амбулаторна посмертна комісійна судово-психіатрична експертиза за висновком якої в момент складання та підписання заповіту 4 червня 2009 року ОСОБА_4 страждав психологічними розладами, які істотно впливали на його можливість усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними( т.2 а.с.44).

Отже, проведеними у справі експертизами не зроблено висновку про абсолютну неспроможність ОСОБА_4 в момент складення ним заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними, а лише стверджено, що існуючі в той час порушення його психічної діяльності істотно впливали на його здатність усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, що саме по собі не є підставою для визнання складеного в такому стані заповіту недійсним з підстав, передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України.

На це ,зокрема, вказував і суд касаційної інстанції , скасовуючи рішення суду першої інстанції та передаючи справу на розгляд до суду першої інстанції.

Проте на зазначені обставини справи та вимоги закону і роз'яснення Пленуму Верховного Суду України суд не звернув увагу , а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову , оскільки з наявних в матеріалах справи доказів не встановлено , що ОСОБА_4 на момент складання заповіту не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Керуючись ст. 303,304,307,309,316 ЦПК України , колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 листопада 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволені позову до ОСОБА_1 , третя особа , Київське міське управління юстиції , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Палагута О.А. про визнання недійсним заповіту.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: