БОРИСПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2013 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Ткаченка Д.В.

при секретарі Колісник О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Бориспільська міська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування, -

в с т а н о в и в :

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Бориспільська міська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування.

В обґрунтування позовних вимог, позивач послався на те, що повнолітні діти її чоловіка - ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а саме - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі ч. 3 ст. 1224 ЦК України повинні бути усунені від права на спадкування, тому що за життя батька вони ухилились від виконання обов'язків щодо матеріального утримання спадкодавця, не піклувались про нього, взагалі не спілкувались з ним, після його смерті не приймали участі у витратах на його поховання та поминання.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням уточненої позовної заяви від 14.02.2013 року. В свою чергу представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав його необґрунтованості та безпідставності.

В судовому засіданні за клопотанням позивача були допитані свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Також, за клопотанням відповідача були допитані свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 Крім того, на підставі ст. 62, 180 ЦПК України за згодою позивача його було допитано як свідка.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_7, що підтверджується відповідним свідоцтвом про його смерть. За життя ним не було складено заповіт, а тому право на спадкування за законом одержала його дружина позивач - ОСОБА_3, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб від 22.10.2010 року, а також діти - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також ОСОБА_15, який у 2011 році помер.

З матеріалів спадкової справи №66/2011, заведеної після смерті ОСОБА_7, вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у встановленому порядку було прийнято спадщину, в свою чергу діти спадкодавця - ОСОБА_15 та ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовились від прийняття спадщини на користь ОСОБА_4 27.02.2012 року нотаріусом було видано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за законом.

Не погоджуючись із тим, що після смерті ОСОБА_7 розмір частки у спадщині позивача становить лише 1/10 частки житлового будинку, позивач звернувся з даним позовом, в якому просить суд на підставі ч. 3 ст. 1224 ЦК України усунути відповідачів від права на спадкування.

Допитаний в судовому засіданні як свідок позивач пояснив, що з червня 2010 року вона разом з спадкодавцем ОСОБА_7 почали жити разом, а у жовтні 2010 року зареєстрували шлюб. З моменту їх знайомства та до смерті спадкодавця вона ніколи не бачила його дітей, окрім ОСОБА_6, який приїздив до батька. Не дивлячись на те, що вони проживають у Білорусії, спадкодавець під час телефонних розмов та у телеграмах часто просив дітей приїхати до нього, оскільки сумував за ними, часто хворів, кілька разів на рік лежав у лікарні. Під час перебування спадкодавця у лікарні діти не приїздили, матеріальну допомогу не надавали. Лише ОСОБА_6 в грудні 2010 року приїздив до батька, але не з метою надати допомогу, а лише щоб отримати від батька золоті прикраси. При цьому ні коштів та лікування ні звичайної допомоги хворому батьку він не надав і наступного дня після приїзду він повернувся до себе додому. Про наявність дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_15 взагалі від спадкодавця ніколи не чула. На поховання ОСОБА_7 приїхали лише двоє дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_6, ніяких коштів на поховання не надали, привезли з собою лише продукти харчування. Щодо фізичного стану спадкодавця позивач пояснила, що він загалом вів активний спосіб життя, був здоровою та сильною людиною, ходив на стадіон дивитися футбол, співав у хорі, катався на велосипеді. Спадкодавець отримував пенсію, розмір якої їх влаштовував, гроші ніколи ні в кого не позичав, навіть гуляли за свій рахунок весілля та день народження.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що близько спілкувався з ОСОБА_7 з 2000 ро ку, як по роботі так і вдома. З часу їх знайомства він не розповідав про те, що у нього є четверо дітей, знав лише про двох дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_6. Свідок зазначив, що ОСОБА_4 взагалі не бачив, а ОСОБА_6 був у батька один раз приблизно в 2006-2007 році. ОСОБА_7 неодноразово звертався до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з проханням приїхати до нього та надати допомогу, але на жаль безрезультатно.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що знав померлого з часу його проживання за адресою АДРЕСА_1, оскільки був його сусідом та близьким товаришем. Во ни постійно спілкувалися, тому він прекрасно обізнаний з обставинами відносин помер лого з дітьми. Свідок підтвердив, що померлий жодного разу не обмовився про своїх дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_15 і він був здивований коли дізнався про їх існу вання. Також свідок підтвердив, що ОСОБА_4 взагалі не приїздила до батька та відпо відно не надавала жодної матеріальною допомоги під час перебуван ня в лікарні. ОСОБА_6 був у батька лише один раз приблизно в 2006-2007 році, а потім вже приїздив перед смертю та на поховання. Відомостей, що діти надавали батьку матеріальну допомогу у нього не має, оскільки померлий жодного разу не говорив про таку допомогу. Також свідок підтвердив відсутність матеріальної допомоги з боку відповідачів під час поховання батька.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначив, що знав померлого близько 40 років та постійно з ним спілкувався, особливо після того як ОСОБА_7 одружився на племінниці свідка. Тому він прекрасно обізнаний про його особисте життя в тому числі та про деяких дітей. Свідок підт вердив факт, що померлий ніколи не говорив про ОСОБА_5 та ОСОБА_15 і про їх існування свідок дізнався вже після смерті ОСОБА_7 В свою чергу, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не приїздили до бать ка та не надавали йому матеріальної допомоги. ОСОБА_6 приїздив лише одного ра зу в 2006-2007 році на кілька днів і після того його не було. Свідок зазначив, що померлий неодноразово просив дітей приїхати до нього або забрати до себе, в тому числі свідок особисто направляв телеграму на адресу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та марно.

Свідок ОСОБА_13, пояснив, що до померлого приїздив лише один раз його син ОСОБА_6, але чітко не пам'ятає дати його приїзду. При цьому він зазначив, що ніколи не приї здив додому до ОСОБА_7 і спілкувався з ним лише під час випадкових зустрічей на вулиці.

Свідок ОСОБА_14 зазначила що бачила сина померлого, при цьому не змогла вказати ні якого саме сина ні час його приїзду. Про інших дітей вона взагалі нічого не знала. Про матеріальну допомогу з боку дітей, в тому чи слі під час поховань, не знає.

Свідок ОСОБА_11 показала, що постійно спілкувалася з померлим, але при цьому дізнала ся лише під час поховань, що померлий одружився з позивачем, не змога чітко назвали імена дітей померлого і про його хворобу в кінці 2010 року дізналася від сусідки. Нічого не знає про ма теріальну допомогу з боку дітей, в тому числі під час поховань.

Свідок ОСОБА_12 показала що постійно спілкувалася з померлим і знає про всіх його дітей та зазначила, що ві дповідач ОСОБА_6 часто приїздив в Бориспіль, але не змога зазначити коли саме. При цьому їй нічого не відомо про шлюб померлого з Позивачем та про його стан здо ров'я. Крім того, свідок нічого не знає про матеріальну допомогу з боку дітей, в тому числі під час поховань.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в судовому засіданні підтвердили, що спадкодавець вів активний спосіб життя, був здоровою та життєрадісною людиною, захоплювався жінками, ходив на стадіон дивитися футбол, співав у хорі, катався на велосипеді. Також, вони пояснили, що спадкодавець часто хворів, лежав у лікарні декілька разів. Додаткового стороннього матеріального утримання не потребував, гроші ніколи не позичав, навіть гуляв за свій рахунок весілля та день народження.

На підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України обидві сторони по справі визнали ту обставину, що спадкодавець з урахуванням віку та хвороб ніколи не перебував у безпорадному стані, міг самостійно забезпечити умови свого життя, через що не потребував постійного стороннього догляду, фінансовий стан спадкодавця був задовільний. Також, сторонами визнано факт спілкування ОСОБА_7 по телефону, а також листування між ними у період 2004-2007 роки.

Згідно довідок Бориспільської ЦРЛ від від 21.06.2012 №838, від 27.03.2013 №426 ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні з 06.11.2010р. по 17.11.2010 р. в терапевтичному відділенні, а з 13.12.2010 по 29.12.2010 в кардіологічному відділенні.

Як вбачається з довідки УПФУ України у м. Борисполі та Бориспільському районі від 27.05.2013 р. №531 за 2008 рік ОСОБА_7 пенсію в загальному розмірі 13626,08 грн., у 2009 році - 19724,70 грн., у 2010 році - 20037,72 грн.

Звертаючись до суду з позовом про усунення від права на спадкування, позивач посилається на те, що відповідачі за життя свого батька ухилились від виконання обов'язків щодо матеріального утримання спадкодавця, не піклувались про нього, взагалі не спілкувались з ним, після його смерті не приймали участі у витратах на його поховання та поминання.

Статтями 202, 203 СК встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними.

У відповідності до ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Крім того, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (ч. 5 ст. 1224 ЦК України).

У відповідності до п. 6 Постанови № 7 Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування" правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України (далі - СК). Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

В інформаційному листі ВССУ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що при вирішенні таких справ суд згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги. Важливе значення має обґрунтованість позовних вимог та наявність належних доказів на їх підтвердження, оскільки практика розгляду справ про усунення від права на спадкування свідчить про те, що позови, як правило, є необґрунтованими, тому в їх задоволенні суди відмовляють (п.4 інформаційного листа ВССУ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013).

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують обставини щодо ухилення відповідачами від виконання обов'язків щодо утримання свого батька.

В порядку ст. 60 ЦПК України не подано доказів наявності у ОСОБА_7 потреби в матеріальній допомозі, наявності тяжкої хвороби, інвалідності, безпомічності.

Також, з урахуванням того, що відповідачі проживають поза межами України позивачем не доведено наявності у відповідачів матеріальної та фізичної змоги надавати батьку таку допомогу.

Враховуючи те, що ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій, в матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтвердили наявність умисних дій чи бездіяльності відповідачів, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю.

При цьому, судом відхиляються посилання позивача на покази свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, оскільки допитані особи своїми показами не підтвердили обставин щодо ухилення усіма відповідачами від виконання обов'язків щодо утримання свого батька. Натомість вказані свідки показали, що дійсно померлий спадкодавець вів активний спосіб життя, був здоровою та життєрадісною людиною, захоплювався жінками, ходив на стадіон дивитися футбол, співав у хорі, катався на велосипеді, додаткового стороннього матеріального утримання не потребував.

Також, відхиляються посилання позивача на квитанції та товарні чеки щодо витрат на лікування та поховання, оскільки вказані документи не підтверджують обставин щодо ухилення повнолітніх дітей від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця. Встановлення розміру понесених витрат зроблених особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця не є підставою для усунення від права на спадкування, у відповідності до ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Таким чином, у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Бориспільська міська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування слід відмовити.

Керуючись ст. 88, 208, 213-215, ст. 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.В. Ткаченко