Справа № 127/9536/13-ц
Провадження № 2/127/3518/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10.12.2013 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді Саблук С.
А.,

при секретарі Шутило Т.В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Вінниці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Вінницької міської ради
про встановлення земельного
сервітуту,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася з позовом ОСОБА_1
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, Вінницької
міської ради про встановлення
земельного сервітуту.

Позовну заяву мотивовано тим, що
позивачі являються співвласниками
будинковолодіння по АДРЕСА_1 у
м.Вінниці на підставі свідоцтва про
право власності серії CAB №326825 від
08.02.2011р. та свідоцтва про право
власності серії CAB №326824 від 08.02.2011р.
Житловий будинок знаходиться на
земельній ділянці, що належить
позивачам на праві спільної сумісної
власності, площею 0,0600га, що
підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЯК №775478, виданого на підставі
рішення Вінницької міської ради від
17.02.2010р. та зареєстрованого в Книзі
записів реєстрації державних актів за
№10. Власниками сусіднього
будинковолодіння по АДРЕСА_2 у м.
Вінниці являються ОСОБА_3 та ОСОБА_5.
Будинковолодіння відповідачів
знаходиться на земельній ділянці
площею 1921кв.м та 445кв.м. лишки
закріпленій згідно рішення
виконавчого комітету Вінницької
міської ради від 21.04.1960р. №16/504, що
підтверджується довідкою КП «ВООБТІ»
від липня 2004р. №6266. Для забезпечення
водопостачання житлового будинку, який
перебуває у власності позивачів було
отримано технічні умови, замовлено
робочий проект, який розроблено
виробничо-технічнимвідділом КП
«Вінницяоблводоканал» (ліцензія №488464
серія АВ) від 2010р. та стримано по ньому
необхідні погодження. Відповідно до
даного робочого проекту водопровід
проходить по території земельної
ділянки, що перебуває у користуванні
власників сусіднього
будинковолодіння, з якими позивачі
перебувають у неприязних стосунках і
відповідно згоду на прокладення
водопроводу вони не надають. Наведені
обставини й стали підставою звернення
позивачів до суду з позовом.

В судовому засіданні представник
позивача уточнив позовні вимоги та
просив суд встановити постійний
безоплатний земельний сервітут на
земельну ділянку, розташовану по
АДРЕСА_2 на право прокладення ліній
водогону та експлуатації лінії
газопроводу до будинку, що знаходиться
по АДРЕСА_1 відповідно до додатку №2
висновку судової будівельно-технічної
експерти №25 від 22.10.2013 року..

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та
інтересах ОСОБА_5. позовні вимоги не
визнав про що надав письмові
заперечення.

Представник Вінницької міської ради в
судовому засіданні просив суд
відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до переконання в тому, що позов
не обґрунтований та задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Правилами ст. 401 ЦК України
визначено поняття користування чужим
майном право користування чужим майном
(сервітут) може бути встановлене щодо
земельної ділянки, інших природних
ресурсів (земельний сервітут) або
іншого нерухомого майна для
задоволення потреб інших осіб, які не
можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут може належати
власникові (володільцеві) сусідньої
земельної ділянки, а також іншій,
конкретно визначеній особі (особистий
сервітут).

Статтею 402 ЦК України
передбачено, що сервітут може бути
встановлений договором, законом,
заповітом або рішенням суду. Земельний
сервітут може бути встановлений
договором між особою, яка вимагає його
встановлення, та власником
(володільцем) земельної ділянки.

У разі недосягнення
домовленості про встановлення
сервітуту та про його умови спір
вирішується судом за позовом особи, яка
вимагає встановлення сервітуту.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачі по справі являються
співвласниками будинковолодіння по
АДРЕСА_1 у м. Вінниці на підставі
свідоцтва про право власності серії CAB
№326825 від 08.02.2011р. та свідоцтва про право
власності серії CAB №326824 від 08.02.2011р.

Житловий будинок знаходиться на
земельній ділянці, що належить
позивачам на праві спільної сумісної
власності, площею 0,0600га, що
підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЯК №775478, виданого на підставі
рішення Вінницької міської ради від
17.02.2010р. та зареєстрованого в Книзі
записів реєстрації державних актів за
№10.

Власниками сусіднього
будинковолодіння по АДРЕСА_2 у м.
Вінниці являються ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Будинковолодіння відповідачів
знаходиться на земельній ділянці
площею 1921кв.м та 445кв.м. лишки
закріпленій згідно рішення
виконавчого комітету Вінницької
міської ради від 21.04.1960р. №16/504, що
підтверджується довідкою КП «ВООБТІ»
від липня 2004р. №6266.

п. 12 Перехідних положень до ЗК України
регламентовано, що до розмежування
земель державної та комунальної
власності повноваження щодо
розпорядження землями (крім земель,
переданих у приватну власність, та
земель, зазначених в абзаці третьому
цього пункту) в межах н.іселсних
пунктів здійснюють відповідні
сільські, селищні, міські ради, а за
межами населених пунктів - відповідні
органи виконавчої влади.

Отже, Вінницька міська рада
розпоряджається вказаною земельною
ділянкою.

Для забезпечення водопостачання
житлового будинку, який перебуває у
власності позивачів було отримано
технічні умови, замовлено робочий
проект, який розроблено
виробничо-технічнимвідділом КП
«Вінницяоблводоканал» (ліцензія №488464
серія АВ) від 2010р. та стримано по ньому
необхідні погодження.

Відповідно до даного робочого проекту
водопровід проходить по території
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні власників сусіднього
будинковолодіння, з якими позивачі
перебувають у неприязних стосунках і
відповідно згоду на прокладення
водопроводу вони не надають.

Відповідно до ст. 404 Цивільного
кодексу України право користування
чужою земельною ділянкою або іншим
нерухомим майном полягає у можливості
проходу, проїзду через чужу земельну
ділянку, прокладання та експлуатації
ліній електропередачі, зв'язку і
трубопроводів, забезпечення
водопостачання, меліорації, тощо. Особа
має право вимагати від власника
(володільця) сусідньої земельної
ділянки, а в разі необхідності - від
власника (володільця) іншої земельної
ділянки надання земельного сервітуту.

Згідно зі ст. 98 Земельного кодексу
України право земельного сервітуту -
це право власника або землекористувача
земельної ділянки на обмежене платне
або безоплатне користування чужою
земельною ділянкою (ділянками).
Земельні сервітути можуть бути
постійними і строковими. Встановлення
земельного сервітуту не веде до
позбавлення власника земельної
ділянки, щодо якої встановлений
земельний сервітут, прав володіння,
користування та розпорядження нею.
Земельний сервітут здійснюється
способом, найменш обтяжливим для
власника земельної ділянки, щодо якої
він встановлений.

Отже, вимагати встановлення земельного
сервітуту може власник або
землекористувач земельної ділянки,
способом найменш обтяжливим для
власника земельної ділянки, щодо якої
він встановлений.

Згідно п. 22-2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ № 7 від 16.04.2004 передбачено, що
вирішуючи спори про встановлення
сервітуту, суд має враховувати, що
земельний сервітут встановлюється
відносно певного об'єкта і не залежить
від власників цих об'єктів, оскільки
його дія зберігається у разі переходу
прав на земельну ділянку, щодо якої
його встановлено, до іншої особи
(частина перша статті 401 ЦК, частина
перша статті 101 ЗК), а при встановленні
особистого сервітуту права
закріплюються за певною особою і він
припиняється внаслідок її смерті
(частина друга статті 401, пункт 6
частини першої статті 406 ЦК).

Встановлюючи земельний сервітут на
певний строк чи без зазначення строку
(постійний), суд має враховувати, що
метою сервітуту є задоволення потреб
власника або землекористувача
земельної ділянки для ефективного її
використання; умовою встановлення є
неможливість задовольнити такі
потреби в інший спосіб, і в рішенні суд
має чітко визначити обсяг прав особи,
що звертається відносно обмеженого
користування чужим майном.

Так, відповідно до рішення
Староміського районного суду м.
Вінниці від 25 червня 2005р. по цивільній
справі №2-19-05: встановлено для ОСОБА_1,
ОСОБА_2 постійний та безоплатний
земельний сервітут на право проходу, а
також проїзду на транспортних засобах
до будинковолодіння АДРЕСА_1 в м.
Вінниця через земельну ділянку
будинковолодіння АДРЕСА_2 в м. Вінниця
по наявному шляху довжиною 22,5м. та
шириною Зм, межі визначені в додатку 1
висновку судової будівельно -
технічної експертизи №293 від 25.01.2004р.
Зобовязати ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не чинити
перешкод ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у здійсненні
їх права на встановлений судом
земельний сервітут на право проходу та
проїзду на транспортних засобах до
будинковолодіння АДРЕСА_1 в м. Вінниці
через земельну ділянку АДРЕСА_2

Згідно висновку за результатами
проведення судової
будівельно-технічної експертизи
Подільського центру судових експертиз
№ 25 від 22.102013 р. забезпечити
прокладання ліній водогону та
експлуатації лінії газопроводу до
будинку літ. «А» домоволод. АДРЕСА_1 в м.
Вінниця менш обтяжливим способом
неможливо.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
обґрунтовані, а позов безпідставний та
задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 60, 81,88, 209, 215- 219 ЦПК України, ст.ст.
401, 402, 404 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Вінницької міської ради
про встановлення земельного сервітуту
- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: