Справа № 132/3805/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

27.12.2013 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Копчинського В.І.

при секретарі Кулик Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації частки у праві спільної сумісної власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в позовній заяві вказує, що з 08.02.2001 року вона перебуває в шлюбних відносинах з ОСОБА_2 Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. З вересня 2013 року між ними шлюбні відносини фактично припинені. Тому вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В період шлюбу у 2008 році за спільні кошти на підставі кредитного договору був придбаний автомобіль «ВАЗ 21099» 2008 року випуску, вартість якого становить 60000 грн. Даний автомобіль являється обєктом права спільної сумісної власності подружжя. 09.10.2013 року відповідач відчужив без її згоди автомобіль, а кошти витратив на власні потреби. Враховуючи, що спірний автомобіль відчужено відповідачем на користь іншої особи і таке відчуження здійснено без її згоди, просить стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію замість частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль в сумі 24480 грн..

В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги, суду пояснила, що з відповідачем спільне життя не склалось, тому в вересні 2013 року вона перейшла проживати до своїх батьків в с. Пиків, Калинівського району Вінницької області. З відповідачем домовилась про добровільний поділ спільного майна меблів, побутової техніки, а також про продаж легкового автомобіля «ВАЗ-21099» і кошти розділити, їй меншу частину грошей з врахуванням забраних меблів, а йому більшу. 09.10.2013 року автомобіль був проданий, але відповідач коштів її не давав. Після цього, вона звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. 23.10.2013 року шлюб був розірваний. Так як, відповідач грошей за проданий автомобіль не віддавав, тому звернулась до суду з даний позовом, просить стягнути з відповідача грошову компенсацію в сумі 24 480 грн., як частку у праві спільної власності, так як ринкова вартість аналогічних автомобілів «ВАЗ-21099» згідно Інтернету в даний час складає 48 960 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнає, на першому судовому засіданні пояснив, що дійсно було відсутнє взаєморозуміння з позивачкою, вирішили припинити шлюбні відносини. Позивачка поступово забрала майже все рухоме майно меблі, телевізор, холодильник, пральну машину, мікрохвильову піч, ноутбук, посуд та інше. Автомобіль домовились продати і гроші розділити. 09.10.2013 року автомобіль був проданий згідно біржової угоди за 40 000 грн. Частину грошей віддав позивачці, частина пішла на погашення боргів в інтересах сімї, придбання продуктів харчування, сплату комунальних платежів, так як була велика заборгованість за проживання в гуртожитку.

23.10.2013 року шлюб був розірваний, позивачка стала вимагати з нього гроші за продаж автомобіля, хоча фактично позивачка частину грошей отримала, а інша частина була витрачена в інтересах сімї.

В послідуючому відповідач в судове засідання не зявлявся, його інтереси представляє за дорученням ОСОБА_4, яка також заперечувала проти позову, оскільки шлюб між сторонами був розірваний 23.10.2013 року, сторони спільне майно розділили добровільно, в тому числі і автомобіль, який був проданий за домовленістю між ними, а гроші витрачені на потреби сімї. Крім того зазначає, що автомобіль був куплений 2008 року за 44 250 грн., а позивачка вказує вартість автомобіля значно більшу 48 960 грн. не відомо з яких підстав, висновки експертизи щодо ринкової вартості автомобіля позивачка не надала.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі. За час перебування в шлюбі сторони придбали рухоме майно - меблі, побутову техніку та інше, в тому числі і автомобіль «ВАЗ-21099», у вересні 2013 року сторони вирішили припинити шлюбні відносини і спільне майно розділити добровільно.

Відповідно ст.65 СК України дружина та чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою При укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого із подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди.

09.10.2013 року автомобіль ВАЗ -21099» було продано за спільною домовленістю подружжя, що не заперечується позивачкою в судовому засіданні. Частину коштів від продажу автомобіля зі слів відповідача було надано позивачці, частину витрачено в інтересах сімї на сплату заборгованості за комунальні платежі, повернення боргів знайомим та інше.

23.10.2013 року рішенням Калинівського районного суду шлюб між сторонами було розірвано. Рухоме майно сторонами було розділено добровільно.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 23,24 постанови № 11від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» , вирішуючи між подружжям спір про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу( ст.ст. 60,69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України ) відповідно до ч. 2,3 ст 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно закону не можуть їм належати. незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те. що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї.

Позивачка звертається в прохальній частині позову до суду лише з вимогою про стягнення грошової компенсації за проданий відповідачем автомобіль «ВАЗ-21009», як частки у праві спільної сумісної власності, проте вимоги про визнання даного автомобіля обєктом права сумісної власності подружжя та його поділ не заявляє. Не заявляє позивачка також і вимого про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним.

Згідно договору купівлі-продажу автомобіля № 0467 від 02.10.2008 року та повідомлення начальника центру надання послуг повязаних з використанням автотранспортних засобів м. Калин6івка та Калинівського району, Вих. № 720 від 18.10.2013 року вбачається , що автомобіль «ВАЗ-21099» д.н.з АВ 8605ВА 2008 року випуску належав на праві особистої власності ОСОБА_2 , а в даний час зареєстрований за ОСОБА_5

Позивачка повинна довести, а суд відповідно встановити факт, що автомобіль, власником якого був відповідач є спільним сумісним майном подружжя. Такого факту судом не встановлено, позивачка не звертається до суду з такою вимогою.

Статтею 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та визначені способи такого захисту цивільних прав та інтересів судом..

Відповідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів наданих сторонами.

Таким чином, суд не може вийти за межі позовних вимог заявлених позивачкою, оскільки це є порушенням вимог цивільно-процесуального законодавства.

Згідно ст. 60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачкою не представлено суду належного і допустимого доказу тієї обставини, що вартість автомобіля ВАЗ-21099 , 2008 року випуску складає 48960 грн.

Суд не може прийняти як належний і допустимий доказ посилання позивачки на графік цін на автомобіль «ВАЗ-21099» отриманого нею з Інтернету, що ринкова вартість автомобіля ВАЗ-21099 , 2008 року в даний час складає 48960 грн., оскільки середня, ринкова / дійсна / вартість автомобіля встановлюється шляхом проведення відповідної експертизи, про проведення якої позивачка клопотання не заявляла.

Крім того, позивачка в судовому засіданні пояснила, що з врахування отриманого нею іншого майна, з відповідачем було домовлено, що від продажу автомобіля вона отримає меншу частину коштів, а відповідач більшу, але яку саме суму не уточнила.

Вимоги позивачки щодо відшкодування витрат на правову допомогу та судові витрати також задоволенню не підлягають в звязку з безпідставністю заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60,69-71 СК України, ст. ст. 16, ч. 2, 3 325, ч.3 ст.368 ЦК України, ст.ст.10, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації частки у праві спільної сумісної власності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: