АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/2047/13 Головуючий в І інстанції: Гуцалюк О.В.
Категорія: 5 Доповідач: Вейтас І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року липня місяця 04 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
При секретарі:ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 14 травня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6, від імені якої діє ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа - Херсонське регіональне відділення Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права особистої приватної власності на квартиру, визнання права власності на ? частину земельної ділянки та визнання особи такою, що втратила право користування квартирою.

В С Т А Н О В И Л А:

В вересні 2012 року ОСОБА_6 звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 31.05.2003 року між нею та ОСОБА_8 було зареєстровано шлюб. За період шлюбу ними було придбано в кредит від Херсонського регіонального відділення Державного фонду сприяння молодіжного житлового будівництва трикімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 за кредитною угодою від 17.09.2004 року. Кредит було надано в сумі 91654,79 грн. з кінцевим терміном повернення до 31.12.2032 року. Вказує, що зобовязання по кредиту виконано, визначені у розрахунку платежі сплачені достроково. Також вказує, що у шлюбі ними було придбано автомобіль HYUNDAI ACCENT 2007 року випуску, за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_8 та ПАТ Укрсиббанк. Просила поділити майно, що є спільною сумісною власністю, виділивши їй ? частину квартири та ? частину автомашини.

ОСОБА_8 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_6 зазначаючи, що спірна квартира № 62, що розташована в буд.1 по вул.І.Вазова в м.Херсоні є його особистою власністю, оскільки придбана за особисті кошти. Зазначає, що ОСОБА_6 виїхала з квартири та проживає в м. Києві, де створила іншу сім`ю. Також вказав, що в період шлюбу ОСОБА_6 отримала у власність земельну ділянку площею 512 кв.м., що розташована у с.Янтарне м.Херсона, по вул..Антонівській, 223. Просив суд визнати за ним право особистої власності на спірну квартиру, визнати ОСОБА_6 такою, що втратила право користування вказаною квартирою, визнати за ним право особистої приватної власності на ? частину вищевказаної спірної земельної ділянки.

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 14 травня 2013 року позов ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_6 задоволено частково.

Виділено у власність ОСОБА_6 ? частину квартири № 62 по вул..І.Вазова у м.Херсоні.

Зобовязано ОСОБА_6 виплати ОСОБА_8 29962,9 грн., в рахунок відшкодування витрат, понесених останнім внаслідок повного, дострокового виконання грошового зобовязання у сумі 59925,8 грн. за кредитною угодою № 312 від 17.09.2004 року, укладеної між ОСОБА_8 та Херсонським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву, на придбання квартири АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на ? частину автомобіля HYUNDAI ACCENT 2007 року випуску, номер шасі (кузову, рами) Y6LCM41AP8L002805, NLHCM41AP8Z076320, держ.номер ВТ2217АІ, залишивши у власності ОСОБА_5 право власності на іншу ? частину автомобіля.

Зобовязано ОСОБА_6 сплачувати на відповідний рахунок кошти в розмірі 50% від визначених кредитором необхідних платежів, за кредитною угодою № 0 від 22.11.2007 року, укладеною між ОСОБА_8 та акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк на придбання автомобілю HYUNDAI ACCENT 2007 року випуску, до повного погашення кредитного зобовязання перед кредитором.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 понесені нею судові витрати.

ОСОБА_8, не оспорюючи рішення суду в частині визнання права власності на автомобіль HYUNDAI ACCENT 2007 року випуску, в апеляційній скарзі зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права та просить рішення суду і оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_6 в задоволенні позовних вимог про визнання права власності на ? частину спірної квартири, його зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_6 ОСОБА_9 посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги просить її відхилити а рішення суду залишити без змін.

Херсонське регіональне управління Державного фонду сприяння молодіжному будівництву в письмових запереченнях на апеляційну скаргу вважає рішення суду в частині визнання права власності на ? частину квартири за ОСОБА_6 законним та обґрунтованим. При цьому вказує, що пільговий кредит сім`ї ОСОБА_6 було надано як молодій сім`ї у складі трьох осіб, що вплинуло на розмір кредиту в цілому та щоквартальних платежів з його погашення, в звязку з наявністю однієї дитини їх було звільнено від сплати відсотків за користування кредитом.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, представника ОСОБА_6 та представника Херсонського регіонального управління Державного фонду сприяння молодіжному будівництву, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з 31.05.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.14). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15). Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 17.08.2011 року за позовом ОСОБА_8 встановлено для подружжя ОСОБА_8 режим окремого проживання (а.с.30). 25.09.2012 року рішенням Комсомольського районного суду шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 розірвано (а.с.50).

В період перебування сторін у шлюбі 17.09.2004 року між Херсонським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному будівництву та сімє`ю в особі ОСОБА_8 було укладено кредитну угоду, за якою згідно з умовами Положення про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сімя`м та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла ОСОБА_11 від імені держави надав позичальнику прямий адресний (цільовий) кредит у сумі 91654,79 грн., терміном повернення 114 кварталів на придбання житла загальною площею 69,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 (а.с.46-49). Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 09.09.2004 року ОСОБА_8 придбав вказану квартиру (а.с. 44).

21.09.2011 року ОСОБА_8 особисто власними коштами сплачено ОСОБА_11 в рахунок повного погашення кредиту 59925,80 грн.(а.с.32), що не заперечувалось сторонами.

ОСОБА_11 від 22 вересня 2011 року про виконання зобовязання за кредитною угодою підтверджено факт повного виконання умов кредитного договору (а.с.50).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (п.3 ч.1 ст.57 СК).

Виходячи з наведених вище норм права, якими урегульовані правовідносини сторін, вбачається, що законодавець встановлює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі.

Доводи апеляційної скарги про те, що перший внесок за квартиру та погашення кредиту здійснювалось ОСОБА_12 за рахунок коштів, отриманих ним від батьків в якості дарунка, не беруться колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду про недоведеність факту, що саме ці кошти пішли на погашення кредиту. Крім того, позивачем за зустрічним позовом не доведено, що подружжя з двох працездатних осіб не мало можливості сплачувати цільовий пільговий безвідсотковий кредит в розмірі 803 грн. щоквартально і для цього необхідно було залучати подаровані батьками ОСОБА_8 кошти.

Доводи апеляційної скарги про необхідність визнання за позивачем за зустрічним позовом права особистої приватної власності на спірну квартиру в звязку з тим, що ним сплачено ОСОБА_11 в рахунок повного погашення кредиту 21.09.2011 року власні кошти в сумі 59925,80 грн., не беруться колегією суддів до уваги, виходячи з наступного.

Так, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні вказаної позовної вимоги, правильного врахував особливість придбання подружжям ОСОБА_8 в 2004 році спірної квартири. Вказана квартира була придбана за кредитні кошти, що були надані сім`ї відповідно до Положення про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім'ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла, вказаний кредитний договір є пільговим, довгостроковим та безвідсотковим терміном на 114 кварталів 28,5 років, з щоквартальним внеском 803,99 грн., а ОСОБА_8, сплативши, відразу після набрання чинності рішенням суду про встановлення для подружжя режиму окремого проживання, одноразово залишок коштів за кредитом, строк виконання якого ще не настав, фактично позбавив ОСОБА_6 можливості приймати участь у виплаті кредитних коштів та сплати повної вартості квартири. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, зобовязавши ОСОБА_6 виплатити ОСОБА_8 в рахунок відшкодування витрат понесених ним внаслідок повного дострокового виконання грошового зобовязання половину сплачених ОСОБА_11 коштів, вийшов за межі позовних вимог, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки, як розяснено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя про поділі майна подружжя враховуються борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч.4 ст.64 СК). Отже судом правильно застосовано вказану норму та зобовязано ОСОБА_6 відшкодувати апелянту виконане ним зобовязання, що виникло в інтересах сім`ї.

Доводи апеляційної скарги стосовно неправомірної відмови в задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на ? частину земельної ділянки, колегія суддів вважає безпідставними виходячи з наступного.

Згідно з законом України від 11 січня 2011 року № 2913-VI Про внесення змін до статті 61 СК України щодо обєктів права спільної сумісної власності подружжя, що набув чинності 09 лютого 2011 року, земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації, віднесена до обєктів права спільної сумісної власності подружжя.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 9565478 ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 0,0512 га. Вказана земельна ділянка передана ОСОБА_6 на підставі рішення сесії Херсонської міської ради від 26 лютого 2010 року № 1456.

Як слідує з листа комісії з проведення реорганізації управління Держкомзему у м.Херсоні від 14.10.2011 № 01-3092, виданий ОСОБА_6 державний акт на право власності на земельну ділянку, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, постійного користування землею, договорів оренди землі 03.03.2011 за № 00131.

Відповідно до ст.2 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Тобто реєстрація права власності не виникнення самого права, а визнання і підтвердження такого права. Реєстрація права власності є похідною від встановленого факту виникнення, переходу або припинення права.

Зважаючи на те, що рішенням Херсонської міської ради земельна ділянка передана у власність ОСОБА_6 26.02.2010 року, тобто набута нею до набрання чинності закону України від 11 січня 2011 року № 2913-VI Про внесення змін до статті 61 СК України щодо обєктів права спільної сумісної власності подружжя, колегія суддів вважає що суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні позовних вимог про визнання вказаної земельної ділянки спільною сумісною власністю.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду немає, оскільки воно постановлено правильно, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих сторонами доказів, досліджених в судовому засіданні.

Рішення суду в частині визнання права власності на автомобільHYUNDAI ACCENT 2007 року випуску в силу принципу диспозитивності, не перевірялось колегією суддів, так як ніким не оскаржувалось.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 14 травня 2013 року в частині виділення у власність ОСОБА_6 ? частини квартири, зобовязання ОСОБА_6 відшкодувати витрати ОСОБА_5 та в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді: