Провадження по справі 2/122/2638/13
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2013 року Залізничний районний
суд м. Сімферополя Автономної
Республіки Крим у складі:
головуючого, судді – Уржумової Н.В.
при секретарі – Тарасюк М.В.
розглянувши у судовому засіданні у
залі суду у м. Сімферополі цивільну
справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до
Малого підприємства «Аліса» про
визнання за позивачкою права
засновника та власника малого
підприємства «Аліса», -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними
вимогами до малого підприємства
«Аліса» про визнання за нею права
власника і засновника Малого
підприємства «Аліса» в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_2
мотивуючи тим, що позивачка є
спадкоємцем з законом після смерті
ОСОБА_2, який помер 15.10.2012 року. ОСОБА_1
будучі єдиним спадкоємцем прийняла
спадщину та отримала свідоцтво про
право власності за законом на квартиру
АДРЕСА_1. Також спадкодавець був
власником та засновником Малого
підприємства «Аліса». Однак Статутом
Малого підприємства «Аліса» порядок
спадкування у разі смерті власника не
встановлений, відтак нотаріус
відмовив у видачі свідоцтва про право
на спадкування за законом на зазначене
підприємство. З урахуванням наведеного
та з посиланням на статті 346, 1218 ЦК
України позивач просив суд: визнати за
нею право власника і засновника Малого
підприємства «Аліса»
(ідентифікаційний номер 22238995) у порядку
спадкування за законом після смерті
засновника та власника підприємства
ОСОБА_2, що помер 15.10.2012 року (а.с.2).
Представник позивача у судове
засідання не з’явився, просив суд
провести розгляд справи у його
відсутність та в разі неявки належно
повідомленого відповідача у судове
засідання прийняти заочне рішення
суду.
Відповідач у судове засідання не
з’явився, повідомлений належним чином,
відповідно до вимог діючого
законодавства, причин своєї неявки
суду не повідомив, заяв про розгляд
справи у його відсутність або ж
відкладення судового засідання не
Цивільна справа розглядається судом у
порядку частини 2 статті 197 ЦПК України.
З урахуванням письмової згоди
представника позивача, суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням статей 169, 224
ЦПК України.

Вивчивши усі наявні по справі докази та
матеріали цивільної справи у їх
сукупності, суд дійшов до висновку про
задоволення позовних вимог ОСОБА_1,
виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК
України, якою встановлений принцип
диспозитивності цивільного
судочинства, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 15.10.2012 року помер
ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом
про його смерть, виданим 17.10.2012 року
Центральним відділом державної
реєстрації актів цивільного стану СМУЮ
АР Крим (а.с.3)

Відповідно до Статуту Малого
підприємства «Аліса», затвердженого
рішенням засновника – ОСОБА_2 та
зареєстрованого рішенням виконавчого
комітету Залізничної районної Ради
народних депутатів м. Сімферополя № 145/1
від 11.06.1991 року, ОСОБА_2 був єдиним
засновником та власником Малого
Підприємства «Аліса».

Відповідно до статті 1218 ЦК до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

На день своєї смерті, ОСОБА_2 був єдиним
засновником та власником Малого
підприємства «Аліса», яке знаходиться
за адресою: м. Сімферополь, вул.
Київська, 98-а, к. 25, що підтверджується
Статутом цього підприємства та
свідоцтвом про державну реєстрацію
юридичної особи (а.с.6-7).

Після смерті ОСОБА_2 позивачка по
справі у строки, передбачені діючим
цивільним законодавством, звернулася
до нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини. За її заявою,
приватним нотаріусом
сімферопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 була
заведена спадкова справа №24/2012.

05.10.2013 року листом нотаріуса позивачу
було роз’яснено, що свідоцтво про
право власності в порядку спадкування
на ОСОБА_4 підприємство «Аліса» не може
бути видано, оскільки у МП «Аліса» не
передбачено створення статутного
капіталу, це підприємство є учасником
цивільних правовідносин, суб’єктом, а
не об’єктом цивільних правовідносин,
отже не входить до складу спадщини, як
таке.

Згідно зі статтею 1219 ЦК України не
входять до складу спадщини права та
обов'язки, що нерозривно пов'язані з
особою спадкодавця, зокрема: особисті
немайнові права; право на участь у
товариствах та право членства в
об'єднаннях громадян, якщо інше не
встановлено законом або їх установчими
документами; право на відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; права на
аліменти, пенсію, допомогу або інші
виплати, встановлені законом; права та
обов'язки особи як кредитора або
боржника, передбачені статтею 608 цього
Кодексу.

Об'єкти, які є невід'ємними від фізичної
або юридичної особи є немайнові права
фізичної особи (ч. 3 ст. 269 ЦК). Особисті
немайнові права тісно пов'язані із
фізичною особою та не можуть бути
передані іншій фізичній або юридичній
особі (так, наприклад, не може бути
відчужене право на життя, здоров'я,
честь, ділову репутацію, право на сім'ю
тощо). Деякі майнові права також можуть
бути нерозривно пов'язаними із особою,
яка їх має. Такий нерозривний зв'язок
може виникати внаслідок вказівки
закону, зокрема ЦК або внаслідок
домовленості сторін у договорі.

Враховуючи зазначене, суд дійшов до
висновку, що права засновника Малого
підприємства «Аліса» за положеннями
ст. 178 ЦК України не є невід’ємними від
фізичної особи, а відтак входять до
складу спадщини.

Відповідно до статті 3 Закону України
«Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» майновими правами визнаються
будь-які права, пов'язані з майном,
відмінні від права власності, у тому
числі права, які є складовими частинами
права власності (права володіння,
розпорядження, користування), а також
інші специфічні права (права на
провадження діяльності, використання
природних ресурсів тощо) та права
вимоги.

Частино 4 Статуту Малого підприємства
«Аліса» передбачено, що майно
підприємства складають основні форми
та оборотні кошти, а також інші
цінності, розмір яких відображається у
самостійному балансі підприємства.
Отже права власника підприємства є
майновими правами та можуть виступати
у якості об’єкта спадкування.

Також суд враховує те, що смерть
власника не може біти підставою для
припинення права власності на
підприємство оскільки ч. 1 ст. 346 ЦК
України така підстава не передбачена, й
законом інше не встановлено.(ч. 2 ст.346
ЦК).

Враховуючи те, що за матеріалами
цивільної справи, позивачка ОСОБА_1 є
єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_2 та
отримала після нього спадщину, яка
складається з квартири АДРЕСА_2 як
племінниця померлого, батько якої –
ОСОБА_4 помер раніше, суд дійшов до
висновку про задоволення позовних
вимог та визнання за позивачкою ОСОБА_1
як за спадкоємцем другої черги за
правом представлення після смерті
ОСОБА_2, що помер 15.10.2012 року - право
засновника і власника Малого
підприємства «Аліса», тобто того права,
яке за Статутом належало
спадкодавцеві.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до
висновку про задоволення позовних
вимог.

Суд не вирішує питання про повернення
судових витрат, оскільки позивачі на
цьому не наполягали.

На підставі статей 346, 1218 Цивільного
Кодексу України, керуючись статтями 10,
11, 60, 61, 169, 197, 209, 212-215, 218, 224, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, –

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) як за спадкоємцем другої
черги за правом представлення після
смерті ОСОБА_2, що помер 15.10.2012 року
право засновника і власника Малого
підприємства «Аліса»
(ідентифікаційний код 22238995,
місцезнаходження АДРЕСА_3).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя