Справа №403/9183/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2013 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Страхова компанія Альянс, третя особа Публічне акціонерне товариство ФІДОБАНК, про стягнення страхового відшкодування, відшкодування моральної шкоди, за позовом Публічного акціонерного товариства ФІДОБАНК до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства Страхова компанія Альянс про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог з урахуванням уточнення позивач посилається на те, що 06 вересня 2008 року в період часу з 20 год.30 хв. до 23 год. 30 хв. біля кафе Міміно по вул. Наб.Леніна в м.Дніпропетровську, невідома особа незаконно заволоділа його автомобілем BMW Х-5 державний номерний знак АЕ 88-38 ВЕ. 12 вересня 2008 року по даному факту СВ Кіровським РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області порушено кримінальну справу №65081474 за ч.1 ст.289 КК України. Дійсна вартість вищевказаного автомобіля на 06 вересня 2008 року складає 721623 грн.73 коп. Згідно умов Договору добровільного страхування наземного транспорту №23.0004493.03 від 27.09.2007р., укладеного між ним та відповідачем, він має право на отримання страхового відшкодування в межах страхової суми.

Крім того, в ході судового розгляду справи позивачем були уточнені позовні вимоги, в обґрунтування яких він посилається на те, що строк, в який страхова компанія була зобовязана виплатити йому суму страхового відшкодування, є чітко визначеним положеннями укладеного сторонами договору добровільного страхування наземного транспорту № 23.0004493.03 від 27.09.2007 року. Натомість в обумовлені договором строки таке відшкодування позивачу не сплачено, в звязку з чим згідно його положень для страхової компанії наступили певні наслідки, обумовлені умовами договору щодо сплати страховиком штрафу (пені) за весь період прострочки від суми заборгованості за кожен день. На цей час період прострочки сплати страхового відшкодування страховою компанією становить період з 01.10.2008 по 25.12.2012 року і сума штрафу (пені) за невиконання умов договору страхування становить 519 671 грн. 64 коп.

Також, позивач посилається на те, що у відповідності до положень ст. 625 ЦК України за несвоєчасне виконання зобовязань страхова компанія повинна сплатити на його користь грошові кошти з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час невиконання своїх зобовязань за період з 01.10.2008 по 16.11.2012 року в сумі 234 817 грн. 81 коп., а також 3% річних від простроченої суми, що становить 86 507 грн. 17 коп.

Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 681 223 грн. 73 коп., моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., в якості штрафу (пені) за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в сумі 519 671 грн. 64 коп., 234 817 грн. 81 коп. в якості інфляції за весь час прострочення виплати страхового відшкодування, 86 507 грн. 17 коп. в якості 3% річних та понесені витрати по справі.

Третя особа ОСОБА_2 ФІДОБАНК, яке є правонаступником всіх прав та зобовязань ПАТ СЕБ БАНК, звернулося до суду з самостійними позовом, в якому просить стягнути зі ПрАТ Страхова компанія Альянс на свою користь в рамках розділу ІІІ договору страхування від 27.09.2007 року та договору кредиту № 07-Ф/127-СК-Г від 27.09.2007 року суму страхового відшкодування в розмірі 666 513 грн. 99 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 27.09.2007 року між банком та та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту на придбання автотранспорту №07-Ф/127-СК-Г, відповідно до якого ОСОБА_1 були надані в кредит грошові кошти в розмірі 700 000,00 грн. на строк до 26.09.2014 року з відсотковою ставкою 19,5% річних. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором кредиту між банком та ОСОБА_1 був укладений договір застави №1/07-Ф/127-СК-Г від 27.09.2007 року, предметом якого є транспортний засіб BMW Х-5 державний номерний знак НОМЕР_1.

27.09.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №23.0004493.03, обєктами страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України і повязані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом BMW X 5, державний номерний знак НОМЕР_2, строк дії договору з 28.09.2007 по 27.09.2008 року, страхова сума складає 808000 грн. 00 коп., франшиза у випадку незаконного володіння транспортним засобом складає 5,0%. Вигодонабувачем за цим договором страхування є: в сумі, що не перевищує заборгованість ОСОБА_1 перед банком на момент настання страхового випадку банк, в решті частини суми страхового відшкодування ОСОБА_1

06.09.2008 року в період час у з 20 год. 30 хв. до 23 год. 30 хв. біля кафе Міміно по вул. Наб.Леніна в м.Дніпропетровську невідома особа незаконно заволоділа вказаним автомобілем, в наслідок чого 12.09.2008 року по даному факту СВ Кіровського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області було порушено кримінальну справу № 65081474 за ч.1 ст.289 КК України, що є страховим випадком у відповідності до умов вказаного договору страхування.

Позивач за цим позовом посилається на те, що ОСОБА_1 неналежним чином виконує умови договору кредиту і станом на 29.01.2010 року його заборгованість становить 824805,07 грн. В даному випадку заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору в сумі 824805,07 грн. перед банком перевищує суму страхового відшкодування, що становить 666513,99 грн., тому кошти страхового відшкодування, визначені рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська у суммі 666513,99 грн. повинні бути стягнуті на користь ОСОБА_2 ФІДОБАНК.

В судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини викладені в позові та в уточненнях до нього, позовні вимоги позивача підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі. Проти задоволення вимог третьої особи заперечував частково, посилаючись на те, що стягненню на користь банка підлягає сума, стягнута на його користь за рішенням суду.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи в судовому засіданні вважав позовні вимоги позивача обгрунтованими та підтримав свої позовні вимоги.

Вислухавши пояснення осіб, які зявилися, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ПУАТ ФІДОБАНК підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України Про страхування, договір страхування це письмова угода між страхувальником та страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику, або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

У відповідності до ч. 3 ст. 16 Закону України Про страхування, договори страхування укладаються відповідно до правил страхування. Згідно до ч. 4 ст. 16 цього Закону договір страхування має обовязково містити причини відмови у страховій виплаті.

Частиною 1 ст. 26 Закону України Про страхування передбачений перелік підстав для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування. У ч.2 цієї статті зазначено, що умовами договору страхування можуть бути передбачені і інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Згідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.2 ст.985 ЦК України, ст.3 Закону України Про страхування страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування.

Згідно до ст.988 цього Кодексу страховик зобовязаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Підстави для відмови від здійснення страхової виплати передбачені ст. 991 ЦК України.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Дані обовязки страховика містяться і в приписах ст.25 Закону України Про страхування.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 626-631, 526 ЦК України укладений договір є обовязковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.20 Закону України Про страхування при настанні страхового випадку страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Як встановлено в судовому засіданні, 27.09.2007 року між Акціонерним банком Факторіал-Банк та ОСОБА_1 був укладений Договір кредиту на придбання автотранспорту №07-Ф/127-СК-Г, відповідно до якого ОСОБА_1 були надані в кредит грошові кошти для придбання автотроанспорту в розмірі 700 000,00 грн. на строк з 27.09.2007 по 26.09.2014 року з відсотковою ставкою 19,5% річних.

Встановлено, що ОСОБА_2 ФІДОБАНК правонаступником всіх прав та зобовязань ПАТ СЕБ БАНК, ВАТ СЕБ Банк та є правонаступником АБ Факторіал-Банк.

Згідно до п.1.3. договору кредиту для забезпечення позичальником виконання своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісійних, можливих неустойок та інших витрат за цим договором кредитодавцем приймається застава рухомого майна, про укладається ждоговір застави № 1/07-Ф/127-СК-Г від 27.09.2007 року з ОСОБА_1

Відповідно до п.2.8. кредитного договору сплата процентів за користування кредитом здійснюється позичальником не пізніше останнього робочого дня кожного місяця за період, починаючи з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця та у день повернення кредиту відповідно до п.1.1., 2.9 цього договору.

Згідно до п.3.3.2. договору позичальник зобовязаний повернути кредит з нарахованими процентами за його користування та комісійною винагородою за обслуговування кредитної заборговангості за фактичний час використання кредиту у термін, визначений п.1.1. договору.

Крім того, відповідно до п.3.3.7. кредитного договору позичальник зобовязаний в забезпечення виконання умов цього договору в строк не пізніше 27.09.2007 року укласти договір застави транспортного засобу.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 26.09.2007 року, укладеному з ПП КВИНТОС, позивач став власником автомобіля BMW Х-5, 2007 року випуску, тип ТЗ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, колір чорний, шасі (кузов, рама, коляска) № VIN SUXFE83557LZ42926, державний номерний знак НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС 127060.

На виконання умов вказаного кредитного договору та в забезпечення виконання зобовязань по ньому 27.09.2007 року між Акціонерним банком Факторіал-Банк та ОСОБА_1 був укладений договір застави № 1/07-Ф/127-СК-Г, посвідчений приватним нотаріаусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, предметом якого є транспортний засіб автомобіль BMW Х-5, 2007 року випуску, тип ТЗ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, колір чорний, шасі (кузов, рама, коляска) № VIN SUXFE83557LZ42926, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить позивачеві.

27.09.2007 року між позивачем та закритим акціонерним товариством Страхова компанія Альянс, правонаступником якої є відповідач, був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту №23.0004493.03, обєктами страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України і повязані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом BMW X 5, державний номерний знак НОМЕР_2.

Відповідно до умов договора страхування строк його дії встановлений з 28.09.2007 по 27.09.2008 року, вартість автомобіля становить 808000,00 грн., страхова сума складає 808000 грн. 00 коп., франшиза у випадку незаконного заволодіння транспортним засобом складає 5,0%.

Вигодонабувачем за цим договором страхування є: в сумі, що не перевищує заборгованість ОСОБА_1 перед банком на момент настання страхового випадку банк, в решті частини суми страхового відшкодування ОСОБА_1

За умовами страхування у випадку, якщо вартість застрахованого транспортного засобу, визначена експертом на момент настання страхового випадку буде більше, ніж на 15% перевищувати вартість транспортного засобу, зазначену в цьому договорі, то при розрахунку суми страхового відшкодування страхове відшкодування буде становити частку від суми збитків, визначених при настанні страхового випадку, що буде визначатися співвідношенням страхової сумиґ. встановленої щодо ТЗ та його вартості, визначеної експертом.

Відповідно до п.п.13.1.2 вказаного договору страхування страховик зобовязаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настанняґ стахового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування. При настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування протягом строку, передбаченого цим договором.

У відповідності до п.13.3.4 страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування на підставах, передбачених цим договором та правилами страхування і чинним законождавством України. Згідно до п.13.4.3. договору страхувальник має право на отримання страхового відшкодування в разі настання страхового випадку в розмірі заподіяного збитку, який визначається відповідно до умовами цього договору.

Відповідно до п.14.6. договору страхування у відповідності з п.14.2.2. цього договору дія договору по відношенню до конкретного транспортного засобу закінчується після викрадення і виплати всієї суми страхового відшкодування по ризику Викрадення або після здійснення страхової виплати при повній констурктивній загибелі транспортного засобу.

Згідно до п.18.2. договору страхування здійснення виплат страхового відшкодування проводиться за вибором страховика та згідно до умов цього договору одним із зазначених способів або їх поєднанні: п.18.2.1. шляхом виплати грошових коштів страхувальнику (вигодонабувачу) (в межах страхової суми).

У відповідності до п.18.7 договору страхування виплата страхового відшкодування за викрадений транспортний засіб проводиться двома частками: п.18.7.1. 30% суми страхового відшкодування протягом 20 робочих днів після порушення кримінальної справи за фактом викрадення ТЗ, та подання страхувальником необхідних документів; п. 18.7.2. договору 70% страхового відшкодування протягом 20 робочих днів після закінчення попереднього слідства (його зупинення, складання обвинувального висновку, закриття кримінальбної справи тощо), але не пізніше як через 4 місяця після порушення кримінальної справи, зазначеної у п. 18.7.1. цього договору.

Пунктом 18.13. договору страхування визначені підстави для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування.

Судом встановлено, що 06.09.2008 року в період часу з 20 год. 30 хв. до 23 год. 30 хв. біля кафе Міміно по вул. Набережна Леніна в м.Дніпропетровську невідома особа незаконно заволоділа автомобілем НОМЕР_3, що належить позивачеві.

За заявою позивача постановою СВ Кіровського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 12.09.2008 року по даному факту порушено кримінальну справу №65081474 за ч.1 ст.289 КК України.

Постановою СВ Кіровського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 11.10.2008 року у відповідності до п.3 ст. 206 КПК України провадження по вказаній кримінальній справі призупинено.

Відповідно до умов договору страхування вказана подія відноситься до страхових ризиків, застрахованих цим договором, і є страховим випадком.

Судом встановлено, що позивач у передбачений Договором страхування строк повідомив страховика про настання страхового випадку, подав заяву про страхову подію, а також довідку з органів внутрішніх справ із зазначенням повного його імені, реквізитів викраденого автомобіля та довідку про порушення кримінальної справи по факту викрадення транспортного засобу. Крім того, відповідно до акту вилучення документів позивач передав відповідачу технічний паспорт серії АЕС№127060, ключи від автомобіля, тобто вчинив всі необхідні дії та надав всі необхідні документи, які підтверджують причини та обставини страхового випадку, що передбачено п.п. 16.1.1 та 17.4 договору страхування, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами та не спростовано відповідачем.

В звязку з невиконанням відповідачем - страховою компанією Альянс умов договору позивачем на її адресу 29.10.2008 року була направлена скарга про виплату страхового відшкодування.

Листом від 30.10.2008 року №4198 позивач був повідомлений страховою компанією Альянс про те, що його заява про страховий випадок знаходиться на розгляді та про витребування з компетентних органів страховою компанією документів, підтверджуючих причини та обставини події.

Судом встановлено, що належне до виплати позивачу страхове відшкодування за договором страхування не виплачене йому до теперішнього часу.

Як вбачається з матеріалів справи, у ході судового розгляду відповідач визнав викрадення автомобіля страховим випадком, проте вважав, що сума страхового відшкодування завищена з огляду на встановлення позивачем додаткового обладнання на автомобіль, вартість якого не враховується в суму страхового відшкодування.

Необхідність факту виплати страхового відшкодування встановлена і Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.05.2012 року, ухваленою у даній справі, із зазначенням необхідності дослідження питання щодо наявності або відсутності на автомобілі позивача додаткового обладнання для визначення дійсного розміру страхового відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір страхового відшкодування визначався, виходячи з Висновку спеціаліста-автотоварознавця №2317-08 від 14.11.2008 року, складеного Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судової експертизи за заявою ОСОБА_1, відповідно до якого дійсна вартість автомобіля BMW Х-5, державний номерний знак НОМЕР_1, складає 721623 грн.73 коп.

У відповідності до Висновку №876/08 автотоварознавчого дослідження спеціаліста по оцінці транспортного засобу автомобіля BMW Х-5, державний номерний знак НОМЕР_1, від 06.11.2006 року, проведеного судовим експертом ОСОБА_4 за заявою ЗАТ СК Альянс, середньоринкова вартість вказаного автомобіля склала 439449,00 грн.

В звязку з запереченням відповідача щодо розміру страхового відшкодування, з метою усунення вказаних розбіжностей за клопотанням представника позивача, для визначення дійсної ринкової вартості вказаного автомобіля, в ході судового розгляду судом була призначена судова автотоварознавча експертиза.

Відповідно до Висновку експерта-автотоварознавця по визначенню ринкової вартості ДТЗ №123-09 від 23.04.2009 року, складеного Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, дійсна вартість автомобіля BMW Х-5, державний номерний знак НОМЕР_1, складає 694 883 грн.51коп.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, не погоджуючись з таким висновком, страхова компанія зазначає, що судовим експертом при визначені вартості автомобіля безпідставно враховувалась додаткова комплектація до базової комплектації автомобіля, вартість якої за договором страхування не відшкодовується. Також відповідач посилається на те, що експертом не зазначена вартість окремих позицій додаткового обладнання та її складових у вартості транспортного засобу і, посилаючись при визначені вартості нового автомобіля із додатковою комплектацією лише на прайс-лист офіційного ділера BMW АВТ Баварія Дніпропетровськ, експерт цей прайс-лист до висновку не надає. Крім того, відповідач посилається на те, що експертом не враховано те, що автомобіль виготовлено для американського ринку, де такі автомобілі є значно дешевшими, не додано до висновку документи, якими експерт користувався при його складанні.

Суд вважає зазначені доводи безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на законі та нічим не підтверджені, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 3 п.4 договору добровільного страхування наземного транспорту від 27.09.2007 року № 23.0004493.03, укладеного між позивачем та відповідачем, під додатковим обладнанням розуміється будь-яке обладнання, устаткування, покращення та тюнинг, що не передбачено комплектацією заводу-виробника та встановлено на застрахованому транспортному засобі (в тому числі автомобільна електроапраратура, прилади, позаштатне обладнання салонів, в тому числі світлове і сигнальне, та інші предмети, які встановлені на транспортному засобі до заводської комплектації).

Відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що на автомобілі позивача знаходилось додаткове обладнання, не надано доказів яке саме обладнання відповідач вважає додатковим з визначенням суми його вартості.

Як вбачається зі звернення експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 16.04.2009 року за № 07/01-09/750, адресованого генеральному директору АВТ Баварія-Дніпропетровськ, експертом було запитано заводську вартість нового автомобіля ВМВ Х5 4.8і, на період 06.09.2008 року, укомплектованого додатково до стандартного обладнання наступним чином: шкіряною оббивкою салону Невада, перфорованою; фарба металік, активним рульовим кермом; фаркопом із знісною голівкою; підігрівом рульового колеса; легко сплавними лисками коліс; Adaptive Drive; автомобільною сигналізацією із сканером салону; системою комфортного доступу; пакетом Спортс; спортивною настройкою підвіски; спортивним рульовим колесом зі шкіряною обробкою та іншим обладнанням, зазначеним у вказаною листі, який знаходиться на а.с. 135.

У відповіді АВТ Баварія-Дніпропетровськ на даний запит від 22.04.2009 року зазначено, що такий автомобіль, у комплектації, подібній до зазначеного, можливо було замовити у їхньому салоні, вартістю у 107 480 евро. Тобто, з даної відповіді вбачається, що та комплектація, якою було додатково укомплектовано автомобіль позивача не є додатковим обладнанням, оскільки така комплектація встановлювалась заводом-виготовником та входила у реалізаційну вартість автомобіля та у такому вигляді автомобіль можна було придбати в автосалоні. Дані факти також не були спростовані відповідачем по справі, оскільки не надано належних та допустимих доказів, що вищеперелічене обладнання було встановлено після купівлі автомобіля самим позивачем та не передбачалося комплектацією заводу-виробника, не було.

Крім того, як вбачається з заключення судового експерта ОСОБА_4 № 876/08 від 06.11.2008 року, виготовленого за заявою СК Альянс, у параметрах та показниках досліджуваного автомобіля позивача будь-які дані щодо наявності додатково встановленого обладнання на спірному автомобілі відсутні (а.с. 121).

Суд вважає, що вказані твердження страхової компанії в обгрунтування своїх заперечень не заслуговують на увагу, оскільки є безпідставними, не грунтуються на законі. З висновку судової експертизи вбачається, що вартість автомобіля визначалась із базової, а не додаткової, комплектації, сам висновок виготовлено у відповідності до Закону України Про судову експертизу та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092. і суд вважає такий доказ належним.

Крім того, відповідачем не надано доказів його тверджень щодо різниці у вартості автомобіля в звязку з його виготовленням для американського ринку.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що сума, яка підлягає стягненню з відповідача в рахунок сплати страхового відшкодування складає 654 483 грн. 51коп. (вартість матеріального збитку 694883 грн.51 коп. 5,0% франшизи 40400,00 грн.).

Відсутність безпідставної сплати відповідачем страхового відшкодування у визначені Договором страхування строки є наслідком застосування до відповідача штрафних санкцій, визначених п.18.17 Договору страхування, відповідно до положень якого при порушенні строку здійснення страхової виплати страховик сплачує штраф (пеню) в розмірі подвійної ставки НБУ за період прострочки, від суми заборгованості за кожен день прострочки.

В звязку з зазначеним вимога позивача про стягнення з відповідача грошових коштів в якості штрафу (пені) за затримку виплати страхового відшкодування, заявлена в ході нового розгляду справи, є законною та обгрунтованною та підлягає задоволенню частково, а саме в розмірі 501 316 грн. 16 коп., виходячи з наступного.

Встановлено, що період прострочки сплати страхового відшкодування страховою компанією складає становить з 01.10.2008 по 25.12.2012 року (відповідно до ст.11 ЦПК України та в межах позовних вимог).

Відповідно до Постанови Національного банку України розмір подвійної облікової ставки НБУ в зазначений період становив: з 01.10.2008 р. по 14.06.2009 року 24% річних, що складає 112 134,84 грн. (654 483 грн. 51 коп. х 24/100/360х257 = 112 134 грн. 84 коп.); з 15.06.2009 р. по 11.08.2009 року 22% річних, що складає 23 197 грн. 80 коп. (654 483 грн. 51 коп. х 22/100/360х58= 23 197 грн. 80 коп.); з 12.08.2009 р. по 07.06.2010 року 20,5% річних, що складає 111 807 грн. 60 коп. (654 483 грн. 51 коп. х 20,5/100/360х300=111 807 грн. 60 коп.); по 07.07.2010 року 19% річних, що складає 10 362 грн. 65 коп. (654 483 грн. 51 коп. х 19/100/360х30= 10 362 грн. 65 коп.), з 08.07.2010 р. по 09.08.2010 року 17,5% річних, що складає 10 499 грн. 00 коп. (654 483 грн. 51 коп. х 17,5/100/360х33= 10 499 грн. 00 коп.); з 10.08.2010 р. по 22.03.12 року 15,5% річних, що складає 156 957 грн. 87 коп. (654 483 грн. 51 коп. х 15,5/100/360х557= 156 957 грн. 87 коп.); з 22.03.2012 р. по 25.12.2012 року 15,0% річних, що складає 76 391 грн. 40 коп. (654 483 грн. 51 коп. х 15,0/100/360х280= 76 356 грн. 40 коп.).

Таким чином, загальна сума штрафу (пені) за невиконання страховою компанією умов договору страхування, з урахуванням меж позовних вимог позивача, складає 501 316 грн. 16 коп. і ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача суму грошових коштів з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення виплати страхового відшкодування, зважаючи на наступне.

Зобовязання страховиків у разі настання страхового випадку зводяться до здійснення страхової виплати, таке зобовязання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. 3% річних у даному випадку, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобовязання і виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінювання грошових коштів у наслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три відсотки річних є наслідком невиконання грошового зобовязання.

Встановлено, за період прострочення виконання зобовязання середній індекс інфляції складає 134,47%, тому сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 225 600 грн. 46 коп. (654 483 грн. 51 коп. х 134,47/100 654 483 грн. 51 коп. = 225 600 грн. 46 коп.)

Також стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3 % річних від суми заборгованості, що становить 83 111 грн. 45 коп. (654 483 грн. 51 коп. х 3%/100/365х92=4 948 грн. 97 коп. за 2008 рік; 654 483 грн. 51 коп. х3%/100/365х365=19 634 грн. 50 коп. за 2009 рік; 654 483 грн. 51 коп. х 3%/100/365х365=19 634 грн. 50 коп. за 2010 рік, 654 483 грн. 51 коп. х3%/100/365х365=19 634 грн. 50 коп. за 2011 рік, 654 483 грн. 51 коп. х3%/100/365х359=19 258 грн. 98 коп. за 2012 рік, а всього 83 111 грн. 45 коп.).

У відповідності до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п.2 ч.2 цієї статті збитками є: втрати, яких особа зазнала в звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача ОСОБА_1, суд вважає за необхідне стягнути на його користь з відповідача витрати, повязані з оплатою послуг експерта-товарознавця в сумі 300 грн. 48 коп., підтверджені квитанцією №134143 від 17.11.2008 року; понесені витрати по справі, підтверджені документально, а саме судовий збір в сумі 4919,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. 00 коп., та витрати на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн., що підтверджуються квитанцією, а всього стягнути витрат в розмірі 15 279 грн. 48 коп.

Разом з цим, відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону України Про захист прав споживачів чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року №5 Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів відносини, що виникли із даного договору страхування №23.0004493.03 від 27.09.2007 року, регулюються Законом України Про захист прав споживачів.

П.5 ст.4 Закону України Про захист прав споживачів передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя, здоровя продукцією.

Будь-яких доказів того, що невиплата відповідачем позивачу страхового відшкодування створила ситуацію, яка могла стати небезпечною для його для життя і здоровя, суду позивачем не надано, а Законодавством про страхування, як і договором страхування, укладеним між сторонами у справі, не передбачено в таких випадках відшкодування моральної шкоди, тому вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди з відповідача задоволенню не підлягають.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_2 ФІДОБАНК, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню.

Встановлено, що на даний час фактична заборгованість ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 ФІДОБАНК за вказаним кредитним договором складає 608 327 грн. 83 коп., що підтверджується рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.02.2012 року, ухваленим у справі за позовом ОСОБА_2 СЕБББАНК (ОСОБА_2 ФІДОБАНК) до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.02.2012 року по цій справі.

Зважаючи на умови договору страхування, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 ФІДОБАНК грошових коштів у розмірі 698 327 грн. 83 коп. як вигодонабувачу на частину страхової виплати, належної ОСОБА_1 В звязку з зазначеним залишкова частина страхової виплати в розмірі 46 155 грн. 68 коп. (654 483 грн. 51 коп. 608 327 грн. 83 коп.) належить до стягнення з відповідача на користь позивача.

Задовольняючи вказані позовні вимоги, суд вважає з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 ФІДОБАНК стягнути понесені судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору в сумі 3 219,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія Альянс на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 46 155 грн. 68 коп., 501 316 грн. 16 коп. в якості штрафу (пені) за весь час несвоєчасної виплати страхового відшкодування, 225 600 грн. 46 коп. в якості інфляції, 83 111 грн. 45 коп. в якості 3% річних за весь час прострочення виплати страхового відшкодування, на повернення витрат, понесених в звязку з розглядом справи 15 279 грн. 48 коп., а всього 871 463 грн. 23 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ФІДОБАНК - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія Альянс на користь Публічного акціонерного товариства ФІДОБАНК страхове відшкодування у розмірі 608 327 грн. 83 коп., повернення понесених витрат по справі в сумі 3 219 грн. 00 коп., а всього 611 546 грн. 83 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О. Кудрявцева