Справа № 481/443/13-ц
Провадж.№ 2/481/241/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2013 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Вжещ С.І.,

при секретарі Кузьміній Н.П.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3,

її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новий Буг цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідачки відділ державної виконавчої служби Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області, про звільнення від сплати заборгованості по аліментам ,

В С Т А Н О В И В :

13.03.2013 року ОСОБА_1 звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_3, зазначивши третьою особою на стороні відповідачки відділ державної виконавчої служби Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області (далі відділ ДВС), в якому просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, нарахованої за період з 17.09.2010 року по 15.02.2013 року, мотивуючи тим, що в цей період він проживав разом зі стягувачкою - ОСОБА_3, та утримував свою малолітню доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, який діє на підставі договору від 15.04.2013 року, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позові.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності від 13.03.2013 року № 32, в судовому засіданні позов не визнали, обґрунтували заперечення тим, що за рішенням Новобузького районного суду від 17.09.2013 року позивач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки на користь її матері ОСОБА_3, але за період з жовтня 2010 року по лютий 2013 року аліменти не сплачував, в звязку з чим у нього утворилась заборгованість, яка нарахована була відділом ДВС Новобузького РУЮ на початку березня 2013 року. Посилання позивача на те, що він в період з вересня 2010 року по 15 лютого 2013 року утримував сімю, відповідачка спростувала тим, що він не працював, а сімя проживала за рахунок допомоги, яка надавалась батьками сторін. Крім того, відповідачка зазначила, що позивач, просячи задовольнити позов, посилається на правову норму, яка була виключена з Сімейного Кодексу України на підставі Закону України № 2709-ІV від 23.06.2005 року та не може бути звільнений від заборгованості по аліментам, так як його матеріальний та сімейний стан не змінився, бо доказів про це він не надав.

Представник третьої особи на стороні відповідача в.о.начальника відділу ДВС Новобузького РУЮ ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив факт нарахування позивачу ОСОБА_1 заборгованості по аліментам за період з 1 вересня 2010 року по 1 березня 2013 року, зазначивши, що така заборгованість нарахована в звязку з виконанням виконавчого листа Новобузького районного суду від 28.10.2010 року, повторно предявленого до виконання 22.02.2013 року,

-2-

виходячи з вимог ч.1 ст.194 СК України .

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, представника третьої особи ОСОБА_6 та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

За рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 17.09.2010 року з ОСОБА_1 стягнені аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5С.Ю у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.08.2010 року( а.с.52).

За вказаним рішенням були видані 2 виконавчі листи про стягнення аліментів, з яких один виконавчий лист про стягнення аліментів в межах платежів за один місяць, був виданий 17.09.2010 року та 28.09.2010 року за вихідним номером 8162 предявлений до негайного виконання до відділу ДВС Новобузького РУЮ, а другий виконавчий лист про стягнення аліментів до повноліття дитини направлений на виконання до відділу ДВС 28.09.2010 року за вихідним номером 8163.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України „Про виконавче провадження" рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів) можуть бути пред'явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Частинами 1 і 2 статті 194 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час.

Згідно з ч. 2 і 3 ст.197 СК України, за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 червня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 22 також роз'яснено, що за передбачених ст.197 СК України умов, суд може повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем в обґрунтування позову не надано доказів про наявність обставин, що мають істотне значення для вирішення питання про звільнення його від заборгованості по сплаті аліментів, так як його посилання на проживання з відповідачкою однією сімєю з жовтня 2010 року по 15 лютого 2013 року не є доказом утримання ним малолітньої дитини, бо з наданих ним документів (трудового договору та довідки про розмір заробітної плати( а.с.30,31) вбачається тільки те, що він в період часу з 1 лютого 2011 року по 1 лютого 2012 року включно працював та мав дохід в розмірі 1000 гривень на місяць, але це не доводить утримання ним малолітньої дитини в цей період та в період, коли він не працював ( з 01.10.2010 по 01.02.2011 року та з 01.02.2012 року по 15.02.2013 року). Показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_7, яка є матірю позивача, ставляться судом під сумнів, так як конкретних фактів про утримання позивачем дитини свідком не наведено, до того ж свідок не проживала разом з сторонами, а тому не змогла однозначно стверджувати яким чином та в якій частині проводилось утримання. Позивачем також не надано доказів зміни, погіршення стану його здоровя, його матеріального та сімейного стану, а також вини відповідачки в непредявленні виконавчого документа до виконання, в обґрунтування позову про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, позивач знав про існування рішення суду про стягнення з нього аліментів, так як сплачував аліменти за жовтень 2010 року в сумі 222 гривні

-3-

20 копійок, але припинив їх сплату, не перевіривши чи проводяться в подальшому нарахування та стягнення по ним, що видно з розрахунку заборгованості по аліментам (а.с.41) .

З матеріалів справи також вбачається, що на примусове виконання виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, був направлений до відділу ДВС Новобузького РУЮ Новобузьким районним судом Миколаївської області 28.09.2010 року (а.с.43), на підставі рішення суду від 17 вересня 2010 року. В подальшому, за заявою ОСОБА_9, відділом ДВС було відкрито виконавче провадження за вказаним листом 26 лютого 2013 року, але виконавчий лист до заяви не прикладався, що вказує на те, що він знаходився на виконанні в відділі ДВС( а.с.51). Позивач ОСОБА_1 викликався до державного виконавця з питання сплати аліментів та йому, відповідно до вимог ч.1 ст.194 Сімейного кодексу України, була нарахована заборгованість за період з 31.08.2010 року по 01.03.2013 року в сумі 12869 гривень 38 копійок, що вбачається з офіційного попередження від 05.03.2013 року (а.с.42), яке він отримав 05.03.2013 року. В подальшому, в звязку з отриманням інформації про дохід, за період з 01.02.2011 року по 01.02.2012 року, в.о.начальника відділу ДВС Новобузького РУЮ ОСОБА_6 здійснив перерахунок заборгованості по аліментам, розмір якої склав на 01.03.2013 року , 11105 гривень 07 копійок (а.с.41) .

Таким чином, заборгованість за аліментами за період з 31 серпня 2010 року по 26 лютого 2013 року у позивача ОСОБА_8 виникла не з вини стягувачки, тобто звільнення відповідача від сплати заборгованності по аліментам з підстав, передбачених ч.3 ст.197 Сімейного Кодексу України , також не можливе.

Інших обставин, що мають істотне значення для справи, які б могли слугувати достатньою підставою для звільнення ОСОБА_1 від заборгованості за аліментами, позивач не навів, а суд не встановив, що вказує на безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 та є підставою для відмови в задоволенні його позову.

Керуючись ст.ст. 10, 88, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам відмовити .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. У разі, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі неподання особами, які беруть участь у справі апеляційної скарги, рішення суду набирає законної сили.

Суддя: