Справа № 753/961/13
Пров. №2/753/2442/13
У Х В А Л А

"25" лютого 2013 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Дубас В.А. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває зазначена позовна заява про визнання заповіту недійсним.

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, що належало за життя ОСОБА_4, зокрема: на гараж НОМЕР_1 у ГБК-6 по вул. Россошанській, 4 у м. Києві, на квартиру АДРЕСА_1, на дачний будинок АДРЕСА_2 та заборонити відповідачу ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження згаданого майна чи встановлення щодо майна будь-яких обтяжень, у т.ч. заборонити здавати у оренду майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву про забезпечення позову необхідно залишити без задоволення з огляду на наступне.

Пунктом 1 частини 1 статті 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України суд застосовує види забезпечення позову визначені ч. 1 цієї статті, зокрема шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії тощо, а у разі необхідності може застосувати інші види забезпечення позову.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами дійсно виник спір з приводу дійсності заповіту складеного ОСОБА_4

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, позивачем суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову про визнання заповіту недійсним, окрім того суду не надано доказів того, що саме відповідачу ОСОБА_3 на праві власності належить перелічене вище нерухоме майно, оскільки згідно приписів п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України суд може накласти арешт лише на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб, тоді як накладення арешту на майно інших осіб (ОСОБА_4) законом не передбачено.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 151 - 153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання ухвали суду.

Суддя