АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1676/13Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 20 Кузьменко В.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2013 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Карпенко О. В.
суддів Пальонний В. С. , Нерушак Л. В.
при секретарі Фоменко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 9 квітня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6; треті особи: орган опіки, піклування та усиновлення дітей відділу у справах дітей Соснівського району служби у справах дітей Черкаської міської ради м. Черкаси, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Фіщук Віра Яківна про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника ОСОБА_6 - ОСОБА_9, який підтримав апеляційну скаргу; ОСОБА_7, який просив апеляційну скаргу відхилити, колегія суддів ,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 в січні 2013 року звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_6, треті особи: орган опіки, піклування та усиновлення дітей відділу у справах дітей Соснівського району служби у справах дітей Черкаської міської ради м. Черкаси; приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я. про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, посилаючись в обґрунтування заявленого позову на те, що він є людиною похилого віку, інвалідом другої групи і потребує стороннього догляду.

Позивач вказує, що на початку червня 2010 року відповідач ОСОБА_6 запропонував йому свої послуги щодо забезпечення та утримання позивача всім необхідним для нормальних умов життя, замість чого ОСОБА_6 висловив пропозицію відписати на його користь належний позивачеві на праві власності житловий будинок за АДРЕСА_1. ОСОБА_7 вказує, що погодився на вказану пропозицію відповідача і 23 червня 2010 року уклав із ОСОБА_6 договір купівлі - продажу будинку, який був посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я.

ОСОБА_7 зазначає, що підписав даний договір, не читаючи його тексту та не розуміючи його зміст, вважаючи, що в ньому передбачені всі права і обов'язки, про які сторони заздалегідь домовилися. Перший час після укладання договору, вказує ОСОБА_7, ОСОБА_6 сумлінно виконував свої зобов'язання, а останній час припинив забезпечувати позивача харчуванням і необхідним доглядом, у зв»язку із чим він змушений був звертатися до приватного нотаріуса, яка посвідчувала укладений договір, із проханням видати позивачеві копію укладеного 23 червня 2010 року між сторонами договору.

ОСОБА_7 зазначає, що тільки після отримання копії договору, він довідався, що між сторонами було укладено договір купівлі - продажу будинку, хоча, в дійсності, позивач мав намір на укладення договору довічного утримання, тим більше, що будь-яких коштів від продажу будинку він від ОСОБА_6 не отримував.

Вважаючи, що договір купівлі-продажу будинку від 23 червня 2010 року був укладений з метою приховання дійсного правочину про довічне утримання і є по своїй суті удаваним, вказує ОСОБА_7, він змушений був за захистом своїх порушених прав звертатися до суду і просив постановити судове рішення, яким визнати недійсним договір купівлі - продажу житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 23 червня 2010 року між ним та відповідачем ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 квітня 2013 року позов ОСОБА_7 - задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 23 червня 2010 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я.

Стягнуто із ОСОБА_6 витрати по сплаті судового збору в сумі 1500,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з»ясування обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення виниклого між сторонами спору по суті, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 квітня 2013 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 - повністю відмовити.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши наявні матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення є невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з"ясування судом обставин справи, постановлення рішення із порушенням вимог матеріального або процесуального права.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_7, виходячи із того, що умисел позивача при оформленні оспорюваного договору купівлі-продажу будинку від 23 червня 2010 року був направлений на оформлення договору довічного утримання і позивач помилявся щодо дійсної природи укладеного правочину, а тому договір купівлі-продаж будинку підлягає визнанню в судовому порядку недійсним.

При цьому, суд першої інстанції послався як на матеріальну підставу для задоволення позовних вимог ОСОБА_7 на ст.229 ЦК України, яка регулює питання визнання правочину недійсним внаслідок укладення його під впливом помилки, що має істотне значення.

Проте, із такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Як вбачається із матеріалів справи, правовою підставою для звернення ОСОБА_7 за захистом своїх порушених прав до суду, сам позивач зазначив статтю 235 ЦК України, яка визначає правові наслідки удаваного правочину. Вимоги даної норми матеріального закону не регулюють питання щодо визнання правочину недійсним. Закон не передбачає недійсність удаваного правочину, а лише надає можливість застосування до відносин сторін норми, що регулюють той правочин, який сторони дійсно мали на увазі.

При цьому, ОСОБА_7 в позовній заяві взагалі не було наведено жодної із передбачених цивільним законом норм, яка б регламентувала випадки та підстави визнання правочину недійсним.

Не дивлячись на те, що ОСОБА_7 не заявляв вимог про визнання договору купівлі-продажу будинку недійсним, як укладеного під впливом помилки, що має істотне значення, суд першої інстанції самостійно в судовому рішенні зазначив як матеріальну підставу для задоволення позовних вимог ОСОБА_7 щодо визнання правочину недійсним ст. 229 ЦК України, хоча позивач ні в поданій позовній заяві, ні пізніше таку вимогу взагалі не зазначав, тобто ухвалюючи рішення суд першої інстанції вийшов за межі заявленого позову, що є порушенням вимог чинного процесуального закону.

Крім того, при вирішенні даного спору суд першої інстанції прийшов до висновків, які суперечать фактичним обставинам даної справи. Сукупність отриманих по справі доказів свідчить про те, що намір сторін по справі був направлений саме на укладення договору купівлі-продажу і даний правочин був спрямований на реальне настання тих правових наслідків, що обумовлені ним.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, укладаючи 23 червня 2010 року договір купівлі-продажу будинку за АДРЕСА_1 ОСОБА_7 діяв свідомо, добровільно, підтвердивши своїм власноручним підписом своє вільне волевиявлення та той факт, що гроші в сумі 150 000 гривень позивач отримав від ОСОБА_6 повністю до підписання договору. При цьому продавець підтвердив відсутність в нього по відношенню до покупця будинку будь-яких претензій фінансового характеру( а.с.4). Сторони договору засвідчили, що зміст укладеного договору їм повністю зрозумілий і питань, які залишилися нез"ясованими для сторін, немає.

Окрім особистого ознайомлення сторін із змістом укладеного договору купівлі-продажу будинку, даний договір був прочитаний нотаріусом, яка його посвідчувала, вголос в присутності обох сторін договору. Про те, що укладається між сторонами саме договір купівлі-продажу свідчать і відомості заяви ОСОБА_7, адресованої приватному нотаріусу Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я., в якій позивач засвідчує, що відчужуваний ним будинок є його особистою власністю і відсутні особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на вказаний будинок.( а.с.37).

Всі дії ОСОБА_7, які передували укладенню оспорюваного договору купівлі-продажу будинку за АДРЕСА_1, свідчать про намір позивача укласти із ОСОБА_6 саме договору купівлі-продажу.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції, ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 9 квітня 2013 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6; треті особи: орган опіки, піклування та усиновлення дітей відділу у справах дітей Соснівського району служби у справах дітей Черкаської міської ради; приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Фіщук Віра Яківна про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом

Суддя О.В.Карпенко