Апеляційний суд Житомирської області
Справа №0604/2-2610/12 Головуючий у 1-й інст. Комісарчук О.В.
Категорія 20 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2013 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Шевчук А.М.,

суддів: Павицької Т.М., Заполовського В.Й.,

при секретарі судового засідання: Капустинській Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі

справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Мальви-Маркет» про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 грудня 2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальність „Мальви-Маркет" (надалі ТОВ „Мальви-Маркет"). Просив визнати недійсним попередній договір № 39-СУ купівлі-продажу квартири від 19 березня 2012 року, який був укладений між ним та ТОВ «Мальви-Маркет», про укладення в майбутньому основного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, та застосувати наслідки недійсності правочину, стягнувши на його користь сплачені на виконання умов попереднього договору кошти в сумі 35 813 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що при укладенні договору не були дотримані вимоги чинного законодавства, а саме: недодержані вимоги закону про нотаріальне посвідчення попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна та відповідач не має права укладати договори із залученням коштів фізичних осіб для фінансування будівництва житла, оскільки це прерогатива банків або інших фінансових установ.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомир від 27 грудня 2012 року ОСОБА_1 у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Вважає рішення суду першої інстанції незаконним, оскільки, на його думку, судом першої інстанції було неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, не надано оцінки правомірності укладення оспорювального договору та неправильно застосовані норми матеріального права.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 березня 2012 року сторонами був підписаний попередній договір №39- СУ купівлі-продажу квартири (а.с.6).

Відповідно до п.1.1 вище вказаного попереднього договору продавець зобов'язується закінчити будівництво житлового будинку, здати в експлуатацію і передати у власність покупця згідно основного договору купівлі-продажу: 1-о кімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Правовий режим попереднього договору визначено у ст.635 ЦК України. Відповідно до частини першої цієї статті попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору.

Предметом попереднього договору між сторонами є об'єкт нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченні та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Суду не надано доказів, що предмет попереднього договору перебуває у податковій заставі.

Згідно ч.3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Зі змісту частини 1 ст.210 ЦК України вбачається, що якщо правочин не пройшов державної реєстрації, то він не є вчиненим.

Оскільки попередній договір купівлі-продажу квартири не посвідчувався у нотаріальному порядку та не проходив державної реєстрації, то він вважається не вчиненим.

Як вбачається зі змісту роз'яснень, які надані судам у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", якщо правочин не вчинено, то він не може бути визнаний недійсним.

Встановивши вище вказані обставини, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 в задоволенні позову про визнання правочину недійсним.

ОСОБА_1 не змінював предмету або підстави позову.

За таких обставин суд не може застосувати реституцію, стягнувши з відповідача на користь позивача перераховану останнім суму, оскільки наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.

З огляду на вище викладене доводи апеляційної скарги додаткового правового аналізу не потребують та не змінють висновків суду першої інстанції.

Одночасно колегія суддів зауважує, що позови про визнання недійсним правочинів щодо нерухомого майна, яке буде створено в майбутньому, та застосування наслідків недійсності повинні пред'являтися відповідно до частини першої статті 114 ЦПК України за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Суд першої інстанції припустився порушення правил виключної підсудності при розгляді справи. Однак, з огляду на відсутність у апеляційної інстанції повноважень при скасуванні рішення направляти справу на новий розгляд та правильне визначення судом першої інстанції характеру правовідносин між сторонами, вірне застосування норм матеріального права, що їх регулюють, повне і всебічне дослідження матеріалів справи та надання оцінки доводам сторін, відсутній сенс у скасуванні рішення лише з цієї однієї підстави.

Рішення законне, обґрунтоване та правильне.

Позивач не позбавлений права захисти свої права, звернувшись до відповідача з іншими позовними вимогами.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомир від 27 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: