Справа № 6-1125/13
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2013 року м. Київ

Соломянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Г.О. Козленко

при секретарі М.М. Панченко,

розглянувши подання державного виконавця Відділу виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання нею своїх зобовязань, -

в с т а н о в и в:

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУ Юу м. Києві С.С. Крайчинський звернувся до Соломянського районного суду м. Києва із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до виконання нею своїх зобовязань.

До Соломянського районного суду м. Києва вказана справа надійшла та була передана в провадження судді 12 серпня 2013 року.

Згідно ч.2 ст.377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику сторін чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець до суду не зявився. За таких обставин суд, з урахуванням того, що зазначене подання розглядається негайно, вважає за можливе розглянути дане подання без участі державного виконавця.

Розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вказане подання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно ст.21 Конституції України, усі люди є вільними і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

За змістом ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»від 11 грудня 2003 року №1382-IV свобода пересування обмежується щодо: осіб, до яких відповідно до процесуального законодавства застосовано запобіжні заходи, пов'язані з обмеженням або позбавленням волі; осіб, які за вироком суду відбувають покарання у вигляді позбавлення або обмеження волі; осіб, які згідно із законодавством перебувають під адміністративним наглядом; осіб, які згідно із законодавством про інфекційні захворювання та психіатричну допомогу підлягають примусовій госпіталізації та лікуванню; шукачів притулку та осіб, які звернулися за наданням їм статусу біженця до прийняття відповідного рішення компетентним органом (про надання цим особам притулку чи статусу біженця); іноземців та осіб без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України; осіб, яких призвано на дійсну строкову службу до Збройних Сил України та інших, утворених відповідно до законів України, військових формувань; іноземців, які перебувають у складі військових іноземних підрозділів і які мають статус військового.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

У поданні головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві С.С. Крайчинський зазначав, що на виконанні у відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУ Ю у м. Києві знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-5041/09 від 17.12.2010 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 8409740 грн 27 коп.

17.01.2013 на адресу відділу надійшла заява від ПАТ «АКБ»КИЇВ» про відкриття виконавчого провадження. 28.01.2013 держаним виконавцем ОСОБА_1 була направлена постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про арешт майна боржника та оголошена заборони на його відчуження.

14.08.2012 від Головного управління земельних ресурсів на адресу відділу надійшла відповідь про відсутність документів на імя боржника, що посвідчують право власності на земельні ділянки. Згідно відповіді Київського міського БТІ від 06.11.2012, кв.15 в буд.1-а на вул. Лєскова на праві власності за ОСОБА_1 не зареєстрована. Таким чином, відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУ юстиції у м. Києві вважає, що ним вжито всі заходи, спрямовані на повне та фактичне виконання судового рішення, але рішення залишається невиконаним з вини ОСОБА_1.

Проте, жодного належного та допустимого доказу, передбаченого ст.ст.58, 59 ЦПК України, який би мав відношення до подання державного виконавця, та який би підтверджував факт того, що ОСОБА_1 ухиляється від добровільного виконання своїх зобовязань та може виїхати за межі України суду не надано.

Зважаючи на те, що норми Конституції України є нормами прямої дії, з урахуванням того, що заявником не надано доказів, які свідчать про ухилення боржника від виконання зобовязань, вважаю, що встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду без вилученням паспортного документа, для громадянки ОСОБА_1 є прямим та грубим порушенням його конституційних прав та свобод. За таких обставин, підстав для задоволення даного подання не вбачається.

Керуючись ст.ст.208-210, 293, 377-1 ЦПК України,-

ухвалив:

У задоволенні подання державного виконавця Відділу виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання нею своїх зобовязань відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги через Соломянський районний суд м. Києва протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання її копії.

ОСОБА_2 Козленко