ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Тернопільський міськрайонний суд в складі:
головуючого судді Дзюбича В.Л.
з участю секретаря судового засідання Франчук Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,-
Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони не проживають разом з 1999 року, вони стали чужими один одному, втратили почуття взаємоповаги та любові один до одного, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер і збереження сімї є неможливим.
У судове засідання позивач не зявилася, проте подала заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у її відсутності, просила термін на примирення не надавати та зазначила, що з приводу заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.
10.01.1988 року сторони зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за №01, що стверджується свідоцтвом про шлюб: серія І-ИД № 093385 виданим повторно 17.08.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції.
Від даного шлюбу неповнолітніх дітей немає.
Між подружжям склалися неприязні відносини, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, тривалий час, а саме з березня 1998 року не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.
Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.
З врахуванням встановлених судом обставин, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.
Керуючись ст. 4, 10, 60, 212, 224-226, 228, 232, 233 Цивільного процесуального кодексу, ст.112, 114 Сімейного Кодексу України суд, -
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрований 10.01.1988 року Мишковицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №01.
Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Копію рішення надіслати сторонам у справі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду .

Головуючий суддя Дзюбич В.Л.