ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 362/6760/13-ц
Провадження № 2/362/2824/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2013 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого судді - Ковбеля М.М.,

при секретарі - Іщенко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Васильків цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: ОСОБА_3 про визнання права
власності на 1/2 частину житлового
будинку, що перебуває у спільній
сумісній власності подружжя,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з
вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи
свої позовні вимоги тим, що вона
перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 в період із
23 листопада 1974 року по 22 червня 1994 року.
Під час шлюбу вони придбали житловий
будинок, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1. Однак після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4, вона не може
реалізувати своє право вільно
розпоряджатися своїм майном, а тому
змушена звернутися з позовом до суду.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, надіславши до суду заяву, в
якій просить справу слухати за її
відсутності, позовні вимоги
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надавши до суду письмову
заяву про розгляд справи без його
участі, проти позову не заперечує та
позовні вимоги визнає

Від третьої особи надійшла письмова
заява, в якій справу просить слухати
без його участі.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи, дійшов до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 11
Цивільно-процесуального кодексу
України встановлено, що суд розглядає
цивільну справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом встановлено, відповідно до
витягу з Державного реєстру актів
цивільного стану громадян про шлюб
щодо підтвердження дошлюбного
прізвища №7 від 19 квітня 2011 року
виданого відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Васильківського міськрайонного
управління юстиції у Київській
області, 24 листопада 1974 року виконавчим
комітетом Глевахівської селищної ради
Васильківського району Київської
області, був зареєстрований шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_4, актовий запис №68.

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 13 серпня 1981 року, ОСОБА_4 придбав у
власність будинок з надвірними
будівлями, житловою площею 52,10 кв. м., що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

22 червня 1994 року шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 розірвано, про що свідчить
свідоцтво про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_1 виданий відділом реєстрації
актів громадянського стану
Васильківського міськвиконкому
Київської області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2 виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану
Васильківського міськрайонного
управління юстиції Київської області.

Пунктом 22. Постанови Пленуму
Верховного суду України "Про практику
застосування судами законодавства
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя" №11 від 21.12.2007 року
передбачено, що поділ спільного майна
подружжя здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК України
та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Пунктом 23. Постанови Пленуму
Верховного суду України "Про практику
застосування судами законодавства
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя" №11 від 21.12.2007 року
передбачено, що вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу,
відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК
можуть бути будь-які види майна, за
винятком тих, які згідно із законом не
можуть їм належати (виключені з
цивільного при обороту), незалежно від
того, на ім'я кого з подружжя вони були
придбані чи внесені грошовими коштами,
якщо інше не встановлено шлюбним
договором чи законом. Спільною
сумісною власністю подружжя, зокрема,
можуть бути: квартири, жилі й садові
будинки; земельні ділянки та
насадження на них, продуктивна і робоча
худоба, засоби виробництва,
транспортні засоби; грошові кошти,
акції та інші цінні папери,
паєнакопичення в житлово-будівельному,
дачнобудівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми,
хвороба тощо) самостійного заробітку
(доходу).

Відповідно до ст.70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до вимог ст. 71 СК
України, майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі. Якщо
дружина та чоловік не домовилися про
порядок поділу майна, спір може бути
вирішений судом. При цьому суд бере до
уваги інтереси дружини, чоловіка,
дітей та інші обставини, що мають
істотне значення. Неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними. Речі для професійних занять
присуджуються тому з подружжя, хто
використовував їх у своїй професійній
діяльності. Вартість цих речей
враховується при присудженні іншого
майна другому з подружжя. Присудження
одному з подружжя грошової компенсації
замість його частки у праві спільної
сумісної власності на майно, зокрема
на житловий будинок, квартиру, земельну
ділянку, допускається лише за його
згодою, крім випадків, передбачених
Цивільним кодексом України.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що
ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 перебували у
шлюбі в період з 1974 року по 1994 рік, вели
спільне господарство, за спільні кошти
придбали житловий будинок, суд дійшов
висновку щодо задоволення позовних
вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 60, 68, 70, 71 СК України, ст. ст. ст.ст.10, 11,
60, 79, 208, 209, 212-215, 224, 294, 296 ЦПК України,
ст.ст. 331, 372, 375 ЦК України, Постанови
Пленуму Верховного суду України "Про
практику застосування судами
законодавства розгляді справ про право
на шлюб, розірвання шлюбу, визнання
його недійсним та поділ спільного
майна подружжя" №11 від 21.12.2007 року, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
ОСОБА_3 про визнання права власності на
1/2 частину житлового будинку, що
перебуває у спільній сумісній
власності подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину житлового будинку загальною
площею 76,1 кв.м., житловою площею 52,1 кв.м.,
що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може оскаржене в апеляційному
порядку до апеляційного суду Київської
області через Васильківський
міькрайонний суд Київської області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
М.М.Ковбель