Справа № 277/1311/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем
України

"30" грудня 2013 р.
смт. Ємільчине

Ємільчинський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючої - судді
Прищепи Т. П.

при секретарі
Калантарян Л.М.

з участю заявника
ОСОБА_1

представника заявника
ОСОБА_2

представника заінтересованої
особи Балинської О.Ю.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в смт Ємільчине цивільну
справу за заявою ОСОБА_1 про
встановлення факту батьківства,

заінтересована особа:
управління Пенсійного фонду України в
Ємільчинському районі,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою, в
якій просив суд ухвалити рішення та
встановити факт батьківства ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В заяві вказав, що мати ОСОБА_5
проживала в цивільному шлюбі з
покійним ОСОБА_4 з 1952 по 1954 роки.
ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 помер. В
свідоцтві про народження прізвище
записано по матері «ОСОБА_4» а по
батькові зі слів матері «ОСОБА_4».

Встановлення факту батьківства
необхідне для оформлення пенсії по
втраті годувальника як інваліда
дитинства.

В судовому засіданні заявник,
представник заявника заявлені вимоги
підтримали, просили їх задоволити,
зіславшись на обставини викладені в
заяві.

Представник заінтересованої особи в
судовому засіданні не заперечила
встановленню даного факту.

В судовому засіданні свідок, ОСОБА_6
показала, що раніше була знайома з
батьком заявника, їздили до нього в
гості при цьому покійний ОСОБА_4
визнавав її чоловіка своїм сином.

Свідок, ОСОБА_5 показала суду, що вона є
матір'ю заявника. З покійним ОСОБА_4
проживала в цивільному шлюбі з 1952 року
по 1954 рік. За час проживання в
цивільному шлюбі у них народився син,
якого назвали ОСОБА_1. Під час
реєстрації народження сина в свідоцтві
про народження було записано дитину на
її прізвище та по батькові зазначено із
її слів «ОСОБА_4». Зареєструвати дитину
та вказати батька не було можливості,
оскільки шлюб з покійним ОСОБА_4 не було
зареєстровано. При житті покійного
ОСОБА_4 син постійно до нього їздив,
проводили разом час, був знайомий із
своїми зведеними братами та сестрами.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7
показав суду, що ОСОБА_4 був його
батьком. Йому було відомо, що у них є
старший брат ОСОБА_1, який часто до їх
приїзджав, при цьому батько визнавав
його своїм сином, також він з сестрою
їздив до брата ОСОБА_1 в гості, тобто
підтримували родинні відносини.

Суд, заслухавши пояснення заявника,
представника заявника, представника
заінтересованої особи, свідків,
вивчивши та дослiдивши матерiали
справи, прийшов до висновку, що заява
обґрунтована і підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Частиною першою ст. 256 ЦПК України
встановлений перелік справ про
встановлення факту, що має юридичне
значення, який не є вичерпним.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК
України у судовому порядку можуть
бути встановлені також інші факти, від
яких залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
пунктах 3, 7 Постанови Пленуму ВСУ № 3
від 15.05.2006 року "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів" у
разі смерті чоловіка, який не перебував
у шлюбі із матір'ю дитини, або смерті
жінки, котра вважалась матір'ю
останньої, факт їхнього батьківства
(материнства) може бути встановлено за
рішенням суду в окремому провадженні.
Заяви про встановлення факту як
батьківства, так і материнства суд
приймає до розгляду, якщо запис про
батька (матір) дитини в Книзі
реєстрації народжень учинено згідно зі
ст. 135 СК України. Оскільки
підстави для визнання батьківства за
рішенням суду, зазначені у статті 128
СК України, істотно відрізняються від
підстав його встановлення,
передбачених у статті 53 КпШС, суди,
вирішуючи питання про те, якою
нормою слід керуватися при
розгляді справ цієї категорії, повинні
виходити з дати народження дитини.

Так при розгляді справ про
встановлення батьківства щодо дитини,
яка народилася до 1 січня 2004 року,
необхідно застосовувати відповідні
норми КпШС.

Враховуючи вище зазначене, а також те,
що заявник народився до 01.01.2004, суд
вважає, що застосуванню підлягають
норми КпШС, які були чинні на той
час.

Відповідно до ст. 53 КпШС в разі
народження дитини у батьків, які
не перебувають у шлюбі, при
відсутності спільної заяви батьків
батьківство може бути встановлене в
судовому порядку за заявою одного з
батьків або опікуна (піклувальника)
дитини, особи, на утриманні якої
знаходиться дитина, а також самої
дитини після досягнення нею
повноліття. При встановленні
батьківства суд бере до уваги спільне
проживання та ведення спільного
господарства матір`ю дитини і
відповідачем до народження дитини, або
спільне виховання чи утримання ним
дитини, або докази, що з достовірністю
підтверджують визнання
відповідачем батьківства.

У пункті 13 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.06.1998
року № 16 «Про застосування судами
деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю
України» також зазначено про те, що
згідно зі ст. 53 КпШС підставою для
встановлення батьківства (факту
батьківства) може бути не сам по собі
факт біологічного походження дитини, а
фактичні дані, які підтверджують
спільне проживання матері й особи, яку
та вважає батьком дитини, ведення ними
спільного господарства до народження
останньої, або спільне її виховання чи
утримання, або ж докази, що достовірно
підтверджують визнання особою
батьківства.

Спільне проживання та ведення
спільного господарства в зазначених
випадках може підтверджуватися
наявністю обставин, характерних для
сімейних відносин (проживання в одному
житловому приміщенні, спільне
харчування, спільний бюджет, взаємне
піклування, придбання майна для
спільного користування, тощо).
Спільне виховання дитини має місце,
коли вона проживала з матір`ю та особою,
яку останні вважає (або яка вважає себе)
батьком дитини, або коли ця особа
спілкується з дитиною, проявляє
батьківську турботу щодо неї.

Під спільним утриманням
дитини слід розуміти як
перебування її на повному утриманні
матері й особи, яку остання вважає (або
яка вважає себе) батьком дитини, так, і
як правило, систематичне надання цією
особою допомоги в утриманні
дитини незалежно від розміру допомоги.

Доказами визнання
батьківства можуть бути листи, заяви,
анкети, інші документи, а також
показання свідків, пояснення самих
сторін, які достовірно підтверджують
факт батьківства.

У свідоцтві про народження серії
НОМЕР_1, виданому Підлубівською
сільською радою, Ємільчинського району
Житомирської області від 23.02.1954 року
зазначено, що «ОСОБА_1» народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Підлуби,
Ємільчинського району Житомирської
області, в графі «батько» запис
відсутній, в графі «мати»
зазначено «ОСОБА_5» (а.с. 4).

Згідно довідки № 1649, виданої
Підлубівською сільською радою від
07.11.2013 року, ОСОБА_5 дійсно проживала у
цивільному шлюбі з ОСОБА_4 з 1952 року по
1954 рік в с. Підлуби, Ємільчинського
району Житомирської області (а.с. 5).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2, виданий відділом
реєстрації актів громадського стану
Ємільчинської районної державної
адміністрації Житомирськї області (а.с.
3).

Таким чином, дослідивши надані суду
докази в сукупності, суд приходить до
висновку про наявність підстав для
визнання факту, що померлий ОСОБА_4 є
батьком заявника.

Кеpуючись ст. 53 КпШС, п.1 ч.1 ст. 256, ст.
259 ЦПК Укpаїни, суд, -

В И Р I Ш И В:

Заяву - задовольнити.

Встановити факт, що батьком ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя
АДРЕСА_1, був ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року

Копію рішення суду направити сторонам.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через Ємільчинський
районний суд, а особи які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення суду.

Cуддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя: Т. П. Прищепа