Справа №591/164/13- ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Янголь
Номер провадження 22-ц/788/798/13 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Сибільової Л. О.,

суддів - Гагіна М. В.,

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою її представником ОСОБА_3,

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 лютого 2013 року

у справі за позовом кредитної спілки «Аккорд» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07 лютого 2013 року позов кредитної спілки (КС) «Аккорд» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КС «Аккорд» заборгованість за кредитним договором в розмірі 3252,79 грн. та 214,60 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, який підтримав скаргу з мотивів, в ній викладених дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кредитна спілка «Аккорд» 20 квітня 2012 року звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 14 лютого 2008 року між КС «Аккорд» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, згідно якого позивач надав відповідачці кредит в сумі 3000 грн. з кінцевим терміном повернення до 16 лютого 2009 року, з нарахуванням процентів на фактичний залишок суми кредиту.

Позичальник взятих на себе зобовязань за кредитним договором не виконала, у встановлені графіком терміни грошові кошти повністю не повернула.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 3 252,79 грн., з яких: залишок кредиту - 901,8 грн., залишок процентів - 1449,19 грн., нараховані штрафні санкції - 901,8 грн.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач своїх зобовязань за кредитним договором не виконала, чим порушене право позивача.

Цей висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 14 лютого 2008 року між кредитною спілкою (КС) «Аккорд» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №1804, за умовами якого відповідачці наданий кредит в сумі 3000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом на фактичний залишок суми кредиту, виходячи з розрахунку 0,13151 за кожний день користування кредитом, з кінцевим терміном його повернення до 16 лютого 2009 року відповідно до узгодженого сторонами графіку платежів. Отримання відповідачкою суми кредиту підтверджується видатковим касовим ордером від 14 лютого 2008 року.

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору позичальник зобовязалась щомісячно сплачувати кредитній спілці нараховані проценти та частину кредиту в терміни та розмірах не менше, ніж відповідно до графіку платежів (додаток №1).

П. 3.2 договору передбачає, що при порушенні строків сплати кредиту нараховується пеня в розмірі 0,5 % від суми остаточної заборгованості за кожний день прострочення.

Позивач, відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України, довів, що відповідачка має борг по поверненню несплаченої суми кредиту 3252,79 грн.

Згідно наданих позивачем розрахунків, внаслідок неналежного виконання відповідачкою зобовязань за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування грошовими коштами, станом на 09 квітня 2012 року відповідачка мала загальну заборгованість: залишок кредиту 901,8 грн.; залишок процентів 1 449,19 грн.; пені 6057, 4 гр.

З врахуванням рішення кредитного комітету КС «Аккорд» від 09 квітня 2012 року, протокол №1804, про зменшення розміру пені до 901,8 гр., станом на 09 квітня 2012 року відповідачка мала загальну заборгованість в розмірі 3 252,79 грн., в тому числі залишок кредиту 901,8 грн.; залишок процентів 1 449,19 грн.; пені 901,8 грн. (а.с. 5-6).

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ч.1 ЦПК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Ч.1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Колегія суддів вважає такими, що ґрунтуються на законі, висновки суду про безпідставність заяви відповідача про застосування позовної давності з посиланням на те, що строк повернення кредиту за спірним договором - 16 лютого 2008 року, а КС «Аккорд» з позовом про стягнення боргу звернулася у квітні 2012 року.

Згідно ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

П. 4.1 кредитного договору передбачає, що позичальник підтверджує, що ознайомлена з Положенням про кредитування членів КС «Аккорд» і зобовязується його виконувати.

Вказане Положення передбачає, що кредитна спілка надає кредити своїм членам на умовах, в порядку та на термін, визначений цим Положенням.

Отже, спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються як кредитним договором та відповідними нормами ЦК України, так і вказаним Положенням.

П. 4.12 Положення передбачає, що у разі, якщо на день закінчення договору позичальник, згідно умов кредитного договору, не сплатив суму кредиту та нарахованих процентів за час фактичного користування кредитом, договір вважається пролонгованим на тих самих умовах і діє до повної сплати основної суми та нарахованих процентів.

П. «д» розділу 3 Положення передбачає, що за станом кредитної дисципліни кредити поділяються, в тому числі, на пролонговані, тобто строк дії яких подовжено.

Таким чином, враховуючи, що істотною умовою кредитного договору є строк його виконання, який, згідно графіку платежів, становить один рік до 16 лютого 2009 року, його пролонгація відповідно до п. 4.12 Положення про кредитування, на тих самих умовах дає підстави вважати, що позивач, звернувшись з позовом у квітні 2012 року не пропустив трирічний строк звернення до суду.

Посилання відповідача на відсутність її вини в невиконанні зобовязань за кредитним договором з огляду на ліквідацію Сумського відділення КС 26 листопада 2008 року (а.с.51), не спростовують висновків суду, оскільки відповідач при розгляді справи не оспорила надані позивачем розрахунки, з яких вбачається, що вона здійснила платіж 300 гр. на рахунок іншого відділення КС в грудні 2008 року.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 537 ЦК України, боржник має право виконати свій обовязок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей у депозит нотаріуса, нотаріальної контори у разі відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобовязання.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що при умові пролонгації договору відсутні підстави для застосування штрафних санкцій до відповідача, є безпідставними, оскільки положення п. 4.12 Положення не скасовують дію положень п. 3.2 кредитного договору, який передбачає нарахування пені при порушенні позичальником строків сплати кредиту.

Розмір пені, який стягнутий судом, з врахуванням її зменшення самим позивачем, не перевищує суми пені за один рік.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану її представником ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 лютого 2013 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -