Справа № 344/2093/13-ц
Провадження № 2/344/2687/13
У Х В А Л А

15 квітня 2013 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Польська М.В., ознайомившись з клопотанням представника позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Живиця», про звернення стягнення на суму 318078,28 доларів США та 1456626,59 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Представник Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Живиця», про стягнення з відповідача заборгованості на користь ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № 8 від 04.08.2010 року на загальну суму 318078,28 доларів США та 1456626,59 грн.; стягнення судових витрат з відповідачів.

Позивач подав суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно та грошові кошти ОСОБА_1.

Заява мотивована тим, що не вжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду на випадок його прийняття.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Представник позивача причиною, у звязку з якою потрібно забезпечити позов, зазначає, що відповідач може розпорядитися своїм майном та відчужити його на користь інших осіб, що ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі і накладенням арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Вимога про забезпечення позову шляхом накладенням арешту на майно є частково обґрунтованою виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме договору поруки №7 від 04.08.2010 року (зі змінами та доповненнями) та договору поруки №8 від 04.08.2010 року (зі змінами та доповненнями) ОСОБА_1 виступає поручителем по кредитному договору про відкриття кредитної лінії №7 від 04.08.2010 року укладеному між ПАТ «Промінвестбанк» та ПАТ «Живиця» і по кредитному договору про відкриття кредитної лінії №8 від 04.08.2010 року укладеному між ПАТ «Промінвестбанк» та ПАТ «Живиця».

В позовній заяві позивачем також вказано, що відповідачем, як поручителем за кредитним договором, в добровільному порядку не виконуються.

Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб і застосовується судом як гарантія реального виконання рішення суду на випадок його прийняття.

За вимогами ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказує , що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

На підставі викладеного, суддя дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є частково обґрунтованою та підлягає задоволенню частково, в частині накладення арешту на грошові кошти та майно, що належать ОСОБА_1 в межах суми заборгованості за кредитними договорами в розмірі 318078,28 доларів США та 1456626,59 грн.

Відповідно до п.1 ч.1, ч. 3 ст. 152 ЦПК України, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання представника позивача про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти та майно, що належить товариству ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) в межах суми заборгованості 208378,30 грн. за кредитними договорами в розмірі 318078,28 доларів США та 1456626,59 грн.

Копію ухвали направити для виконання відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції та сторонам для відома.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Розяснити сторонам, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали, але оскарження не зупиняє виконання даної ухвали.

ОСОБА_2