Врадіївський районний суд Миколаївської області
Справа №2/1408/131/12
РІШЕННЯ

Іменем України

05.06.13 року Врадіївський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Висоцького М.Т., при секретарі Канюковій В.О., за участю представника позивачів ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Врадіївка Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання біржового договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на житловий будинок і земельну ділянку надану для його обслуговування,

ВСТАНОВИВ:

В квітня 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання біржового договору купівлі- продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на житловий будинок і земельну ділянку надану для його обслуговування в якому вказали, що 21 вересня 1998 року між чоловіком та батьком позивачів ОСОБА_5 ( покупцем) та ОСОБА_6 (продавцем) відбувся правочин купівлі-продажу житлового будинку з господарським та побутовими приміщеннями , які розташовані по АДРЕСА_1. Правочин купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна був укладений між покупцем та продавцем у формі письмового договору на Вознесенській Універсальній Товарно- Сировинній Біржі і посвідчений директором Біржі В.І.Шестаковим на підставі статті 15 Закону України « Про товарну біржу ». У відповідності до умов вказаного біржового договору гр. ОСОБА_6 продав , а ОСОБА_5 придбав житловий будинок по АДРЕСА_1, загальною площею 72,1 в тому числі житловою площею 39,1 кв.метра ( на плані A-ж), сарай цегляний (Б), погріб , огорожу ( № 1).

На момент вчинення зазначеного правочину ОСОБА_5 доводився чоловіком позивачеві ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про її шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Іванівською сільською радою 01 січня 1965 року. Позивачці ОСОБА_2 ОСОБА_5 доводиться батьком. Родинні відносини між зазначеними особами підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 виданим 25 червня 1969 року Іванівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області. Факт зміни прізвища позивачки ОСОБА_2 із дівочого « ОСОБА_2» на шлюбне « ОСОБА_2» підтверджується свідоцтвом про її шлюб з ОСОБА_9, серії НОМЕР_3 виданим Іванівською сільською радою 24.02.1990 року.

Правочин купівлі-продажу вказаного житлового будинку було вчинено сторонами за 5 000 гривень. На підставі біржового договору № 110 від 21.09.1998 року їхній чоловік та батько зареєстрував право власності на вказаний будинок у Первомайському МБТІ , що підтверджуємо реєстраційним посвідченням Первомайського МБТІ, виданим 25.09.1998 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 їхній батько та чоловік ОСОБА_5 помер. Після смерті чоловіка та батька відкрилася спадщина до складу якої входить зазначений житловий будинок. На даний момент спадкоємцем ОСОБА_5 , який прийняв спадщину є позивачка ОСОБА_2. Позивачка ОСОБА_3 у встановлений ст. 1273 ЦК України строк відмовилася від прийняття спадщини після покійного чоловіка.

При зверненні позивачки ОСОБА_2 до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав після смерті батька , нотаріусом було виявлено , що біржовий договір № 110 від 21.09.1998 року на підставі якого батько зареєстрував право власності на житловий будинок - не є правовстановлюючим документом , оскільки він не відповідає вимогам цивільного законодавства щодо його посвідчення , що суперечить вимогам про обов'язкове нотаріальне посвідчення вказаного виду правочинів ,які передбачені статтею 227 ЦК України (кодексу 1963 року) та статтею 657 ЦК України (ЦК України , який набрав чинності з 01.01. 2004 року) (роз'яснення нотаріуса № 624/01-11 від 11.10.2011 р. додаю). З наведеного вище випливає , що на даний момент позивачка ОСОБА_2 не може реалізувати своє право на спадкове майно покійного батька та отримати свідоцтво про право на спадщину, як це передбачено ч. 1 ст. 1297 ЦК України.

ІНФОРМАЦІЯ_2 продавець будинку ОСОБА_6 помер. Після смерті останнього залишився спадкоємець ( син покійного) ОСОБА_4, який не заперечує проти задоволення позову.

Покійний продавець будинку ОСОБА_6 при укладенні біржового договору купівлі продажу з їхнім батьком та чоловіком був власником відчужуваного будинку та був власником земельної ділянки наданої для обслуговування цього будинку , площею 0,10 га . Цільове призначення вказаної земельної ділянки до теперішнього часу не змінювалося. Зважаючи на те , що за життя ОСОБА_5 не встиг отримати державного акту на земельну ділянку для обслуговування належного йому житлового будинку по АДРЕСА_1 , зазначена земельні ділянка на даний час зареєстрована ще за нині покійним продавцем будинку ОСОБА_6.

Відповідач не бажає належним чином оформити своє право на спадщину після покійного ОСОБА_6 на вказану земельну ділянку , оскільки не бажає нести додаткові грошові витрати, а тому позивачі просять суд визнати біржовий договір купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнати права власності на житловий будинок і земельну ділянку надану для його обслуговування.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, направивши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та визнання позову.

Третя особа- Первомайське МБТІ в судове засідання не з»явилися, але надали на адресу телефонограму про розгляд справи без їхньої участі та підтримання позову.

Суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, оскільки матеріали справи містять всі необхідні докази про права та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд відповідно до ст. 174 ЦПК України прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову в частині вимог про визнання договору дійсним та визнання права власності на цій підставі на майно , яке було предметом біржевого договору та земельної ділянки, наданої для обслуговування житлового будинку з наступних підстав.

Зокрема, судом встановлено, що 21 вересня 1998 року між чоловіком позивачів та їхнім батьком ОСОБА_5 ( покупцем) та ОСОБА_6 (продавцем) відбувся правочин купівлі-продажу житлового будинку з господарським та побутовими приміщеннями, які розташовані по АДРЕСА_1. Правочин купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна був укладений між покупцем та продавцем у формі письмового договору на Вознесенській Універсальній Товарно-Сировинній Біржі і посвідчений директором Біржі В.І.Шестаковим на підставі статті 15 Закону України « Про товарну біржу » (договір купівлі-продажу № 110 від 21.09.1998 року). На момент укладення зазначеного біржевого договору позивач ОСОБА_3 та покійний покупець будинку ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про шлюб позивача ОСОБА_3 серія НОМЕР_4 від 01.01.1965 , видане Іванівською сільрадою) , тому вказаний будинок є спільно набутим майном подружжя , відповідно до ст. 22 КпШС України, який діяв на момент укладення правочину. Після смерті покупця будинку ОСОБА_5 єдиним спадкоємцем , який прийняв спадщину є позивач ОСОБА_10 , оскільки позивач ОСОБА_3 ( дружина покійного ) відмовилася від прийняття спадщини , шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори).

ІНФОРМАЦІЯ_2 продавець будинку ОСОБА_6 помер , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_5 виданого 16.01.2001 року Антонівською сільською радою Дніпровського району міста Херсона ( свідоцтво про смерть ОСОБА_6 додається). Після смерті ОСОБА_6 залишився спадкоємець ( син покійного) ОСОБА_4 ( відповідач по справі).

Проте на час розгляду справи нотаріальне посвідчення спірного договору купівлі-продажу неможливе в зв»язку зі смертю продавця та тим, що чоловік позивачки та батько після укладення договору зареєстрував своє право власності щодо будинку в Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації, тобто вчинив дії, що унеможливлюють вирішення питання в іншому, окрім судового порядку.

Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах.

При укладенні договору, сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобов'язання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна).

З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обов»язкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною.

Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Судом встановлено, що сторони договору обумовили всі його суттєві умови та повністю виконали взяті на себе зобов»язання, придбане майно під арештом не перебуває, заборон на його відчуження немає, можливість належного посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи втрачена.

Судом встановлено, що покійний продавець будинку ОСОБА_6 при укладенні біржового договору купівлі-продажу з батьком та чоловіком позивачів був власником відчужуваного будинку та був власником земельної ділянки наданої для обслуговування цього будинку , площею 0,10 га ( акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_6 , виданий Врадіївською с/радою 13.01.1994 року). У відповідності до діючої на той час ч. 1 ст. ЗО ЗК України ( кодексу в редакції 1992 року) до набувача будинку автоматично переходило і право власності на земельну ділянку надану для обслуговування цього житлового будинку. Цільове призначення вказаної земельної ділянки до теперішнього часу не змінювалося. Зважаючи на те , що за життя ОСОБА_5 не встиг отримати державного акту на земельну ділянку для обслуговування належного йому житлового будинку по АДРЕСА_1 , зазначена земельна ділянка на даний час зареєстрована ще за нині покійним продавцем будинку ОСОБА_6 ( довідка відділу Держкомзему у Врадіївському районі № 662/01-07 від 05.08.2011 року; Витяг відділу Держкомзему у Врадіївському районі з технічгної документації про нормативну грошову оцінку даної земельної ділянки № 662/01-07 від 05.08.2011 р.).

Зважаючи на вказані обставини , позивачі не можуть реалізувати своє право власності на вказане майно інакше, як в судовому порядку.

За таких обставин , суд вважає позовні вимоги позивачів такими , що підлягають частковому задоволенню, оскільки вимога позивачів стосовно встановлення факту переходу права власності на земельну ділянку площею 0,10 га надану для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями , розташовану по АДРЕСА_1 від покійного ОСОБА_6 до покійного ОСОБА_5 на підставі Договору № 110 від 21.09.1998 року купівлі- продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 є безпідставною з посиланням на діючу на момент вчинення договору ч.І ст. 30 ЗК України ( кодексу в редакції 1992 року). Крім того встановлення юридичних фактів з посиланням на ст. 256 ЦПК України, повинно вирішуватися судом в порядку окремого провадження відповідно до розділуVI ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання біржового договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним , визнання на цій підставі за ними права власності по 1/2 частині житлового будинку та земельної ділянки, наданої для його обслуговування - задовольнити частково.

Визнати укладений між покупцем ОСОБА_5 та продавцем ОСОБА_6 21 вересня 1998 року на Вознесенській Універсальній Товарно-Сировинній Біржі Договір № 110 купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 72,1 в тому числі житловою площею 39,1 кв.метра ( на плані А-ж), сараю цегляного (Б), погребу , огорожі ( № 1) , розташованих по АДРЕСА_1 - дійсним.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами , розташованого по АДРЕСА_1, як частку у спільному майні подружжя набутого за період шлюбу та земельну ділянку площею 0,05 га необхідну для його обслуговування із загальної площі 0,10 га яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 на підставі державного акта серії НОМЕР_6 , виданого Врадіївською селищною радою 13 січня 1994 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами , розташованого по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,05 га необхідну для його обслуговування із загальної площі 0,10 га яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 на підставі державного акта серії НОМЕР_6 , виданого Врадіївською селищною радою 13 січня 1994 року.

В решті заявлених позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Врадіївський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя