Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2013 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

Головуючої Томин О.О.,

суддів: Пнівчук О.В., Шишка А.І.,

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТзОВ «Зелена Хвиля-Біленкс» про визнання недійсним договору комісії та визнання автомобіля, набутого за час шлюбу, спільною власністю, за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.05.2013 року,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.05.2013 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТзОВ «Зелена Хвиля-Біленкс» про визнання недійсним договору комісії та визнання автомобіля, набутого за час шлюбу, спільною власністю. Накладено арешт на автомобіль Toyota Corolla, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії ААЕ №070512, який належить ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючій за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та до набрання чинності рішенням у справі заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб здійснювати будь-які дії щодо вищевказаного автомобіля.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали апеляційні скарги, в яких посилаються на те, що ухвала суду першої інстанції є безпідставною, винесена внаслідок неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, ОСОБА_3 зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що автомобіль, на який накладено арешт, не являється власністю ні ОСОБА_3, ні її сина ОСОБА_2, а перебуває у власності іншої особи, яка володіє ним на законних підставах. Також судом не взято до уваги, що у суді на розгляді перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, де предметом спору є цей автомобіль, тобто із спору між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав. Просить скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.05.2013 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт ОСОБА_4 зазначає, що оскаржувана ухвала порушує її право власності, оскільки спірний автомобіль зареєстрований за нею на законних підставах з 09.04.2013 року. На момент вирішення питання про забезпечення позову її до участі в справі залучено не було, а тому вважає, що суд вирішив питання щодо її майна без врахування її прав та інтересів, позбавивши її права подавати свої зауваження та заперечення. Просить ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.05.2013 року скасувати, постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

У судовому засіданні апеляційної інстанції апелянти, представник апелянта та відповідачі доводи апеляційних скарг підтримали. Позивач та представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечили, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянтів та представника апелянта, позивача та представника позивача, відповідачів, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно розяснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірний автомобіль може бути відчужений на користь іншої особи, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

З таким висновком погоджується і колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТзОВ «Зелена Хвиля-Біленкс» про визнання недійсним договору комісії та визнання автомобіля, набутого за час шлюбу, спільною власністю.

Судом першої інстанції 23.05.2013 року було накладено арешт на транспортний засіб марки Toyota Corolla, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії ААЕ №070512, який належить ОСОБА_4, та до набрання чинності рішенням у справі заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб здійснювати будь-які дії щодо вищевказаного автомобіля.

Встановлено також, що ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.09.2013 року ОСОБА_4 було залучено до участі у справі за позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТзОВ «Зелена Хвиля-Біленкс» про визнання недійсним договору комісії та визнання автомобіля, набутого за час шлюбу, спільною власністю в якості співвідповідача.

Враховуючи наведене, колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області вважає, що даний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами. Ухвала суду першої інстанції постановлена відповідно до поданої позовної заяви, як того вимагає ст. 151 ЦПК України.

Посилання апелянтів на порушення судом першої інстанції вимог процесуального права не заслуговують на увагу, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити в майбутньому виконання судового рішення по справі.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що подані апеляційні скарги до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 307, 312 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.05.2013 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Пнівчук О.В.

ОСОБА_5