Номер провадження № 22-ц/785/2673/13
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2013 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарі Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про повернення кредиту, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2012 року,

встановила:

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.08.12 р. (а. с. 263 264 зворотна сторона) позов публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит (далі Банк) задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Банку борг в розмірі - 407 857,70 грн., з яких: - заборгованість за кредитом в сумі - 29 675,18 доларів США, що еквівалентно - 237 104,69 грн.; - заборгованість за процентами у сумі 13 245,91 доларів США, що еквівалентно 105 834,82 грн.; - пеня за несвоєчасну сплату щомісячних платежів у сумі 3 819,57 доларів США, що еквівалентно 30 518,36 грн.; - пеня за несвоєчасну сплату процентів у сумі 4 305,36 доларів США, що еквівалентно 34 399,83 грн.. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_4, ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 3 219,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн..

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.12.12 р. (а. с. 285 285 зворотна сторона) заяву ОСОБА_5 від 29.10.12 р. (а. с. 270 - 273) про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м Одеси від 21.08.12 р. залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати. Посилається на те, що рішення ухвалено при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального (ст. 56 Конституції України, ст. ст. 258, 1056-1 ЦК України, ст. 55 Закону України Про банки та банківську діяльність) та процесуального права (ст. ст. 10, 60, 74, 131, 176, 213 ЦПК України): - в судовому засіданні вона участі не приймала, судових повісток не отримувала, що призвело до порушення її права з надання суду обґрунтованих заперечень, призвело до неповного зясуванні обставин справи; - сума боргу є завищеною, не підтверджена незалежною оцінкою. Розрахунок боргу не відповідає умовам договору, є сфабрикованим, незрозумілою є методика розрахунку боргу з відсотків; - неправильно розраховано борг з пені, термін нарахування якої повинен складати шість місяців; - суд по справі повинен був призначити експертизу; - стягується заборгованість, повертаються суми, строк сплати яких не настав; - процентна ставка підвищена без належного повідомлення поручителів та позичальника.

ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася. Про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Заяв та клопотань суду не надала.

Банк письмових заперечень на скаргу суду не направив. Представник Банку в судовому засіданні вважав необхідним скаргу відхилити, рішення залишити без змін, посилаючись на необґрунтованість скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити за таких підстав.

Ухвалюючи заочне рішення про задоволення позову Банку, суд першої інстанції виходив з того, що у звязку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_4 умов кредитного договору № 13к-202 від 16.04.07 р., станом на 05.06.12 р. виникла заборгованість з повернення кредиту в розмірі - 407 857,70 грн., з яких: - заборгованість за кредитом в сумі - 29 675,18 доларів США, що еквівалентно - 237 104,69 грн.; - заборгованість за процентами у сумі 13 245,91 доларів США, що еквівалентно 105 834,82 грн.; - пеня за несвоєчасну сплату щомісячних платежів у сумі 3 819,57 доларів США, що еквівалентно 30 518,36 грн.; - пеня за несвоєчасну сплату процентів у сумі 4 305,36 доларів США, що еквівалентно 34 399,83 грн.. Відповідно до договору поруки № 717/07 від 16.04.07 р. ОСОБА_5 несе солідарну відповідальність разом з ОСОБА_4 за порушення умов кредитного договору (а. с. 263 зворотна сторона).

Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів: - кредитного договору № 13-к - 202 від 16.04.07 р.(а. с. 9 11) про надання Банком ОСОБА_4 кредиту в сумі 40 000,00 доларів США., до 16.04.22 р., зі сплатою 15 % річних. Пунктами 3.4, 4.1, 4.6 вказаного кредитного договору передбачено, що Банк може потребувати дострокового повернення кредиту у випадку несвоєчасного повернення кредиту. Банк вправі змінити процентну ставку письмово попередивши позичальника не менше ніж за 5 днів,шляхом направлення письмового повідомлення (п. 4.6); - додаткової угоди від 31.10.08 р. до кредитного договору (а. с. 14), якою було збільшено процентну ставку до 20 %; - договору поруки від 16.04.07 р. (а. с. 21), за умовами якого ОСОБА_5 свідчить про те, що вона ознайомлена із кредитним договором та погоджується з його умовами (п. 1.3), несе солідарну відповідальність за виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору (п. 2.1); - іпотечного договору від 18.04.07 р. (а. с. 16 19) та договору від 24.03.09 р. (а. с. 20) про внесення змін до іпотечного договору; - розрахунку заборгованості станом на 05.06.12 р. (а. с. 256), згідно якого загальна сума заборгованості перед Банком становить 29 675,18 доларів США

Судом правильно встановлено наявність між сторонами кредитних правовідносин.

Суд на підставі наявних у справі доказів дійшов правильного висновку щодо покладання на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарної відповідальності за невиконання позичальником договірних обовязків з повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом згідно кредитного договору № 23-к - 202 від 16.04.07 р..

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами, передбаченими ст. ст. 525, 526, 553, 554 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність.

Апелянт не надав суду доказів, які б спростовували вищевказані висновки суду першої інстанції, як не надав апеляційному суду доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги, які безпідставно не були досліджені судом першої інстанції. Порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо неналежного сповіщення відповідачки не призвели до ухвалення неправильного і не справедливого рішення. Крім того, під час подання заяви про перегляд заочного рішення апелянт мала можливість надати суду обґрунтовані заперечення по суті спору, докази, які підтверджують її заперечення. Не знайшли свого підтвердження доводи про те, що сума боргу є завищеною, вона не підтверджена незалежною оцінкою, не відповідає умовам договору, є сфабрикованою та незрозумілою. Апелянт не надала жодного доказу про те, що вона зверталася до Банку з цього приводу. Не надано апелянтом суду іншого - свого варіанту розрахунку боргу. Борг з пені розраховано за шість місяців (а. с. 256).

Доводи апелянта щодо обовязку суду призначити по справі судову експертизу не відповідають вимогам ст. ст. 10, 11 ЦПК України, а тому є неспроможними. Питання, які поставлені в клопотаннях ОСОБА_5 від 10.02.11 р. (а. с. 152) та від 21.07.11 р. (а. с. 202) є некоректними, які не потребують додаткових знань в області фінансів. Під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення апелянт не заявляв клопотання про призначення судової експертизи. Вказане та багаторазові оскарження відповідачами ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі (а. с. 48 49, 72 74, 83 84, 112 113, 123 124, 129, 137 138 162 164, 172 173, 188 190, 195 196, 240 242) свідчить скоріше про недобросовісне використання своїх процесуальних прав, а ніж бажання встановити обєктивну істину по справі.

Відповідно до п. 3.4 вищевказаного кредитного договору Банк має право потребувати дострокового повернення кредиту у випадку несвоєчасного його повернення.

Апелянт питання про припинення поруки у звязку із збільшенням процентів без сповіщення поручителів ні при розгляді його заяви про перегляд заочного рішення, ні в апеляційній скарзі не ставила (ст. ст. 10, 11, 303 ЦПК України). Тому доводи апелянта про несповіщення позичальника про підвищення розміру процентів колегія не приймає до уваги. Доводи про те, що Банк не мав права в односторонньому порядку підвищувати процентну ставку не відповідає ні умовам договору, ні діючому на час укладання кредитного договору (16.04.07 р.) та додаткової угоди до кредитного договору (31.10.08 р.) законодавству.

Суд першої інстанції повно і всебічно зясував обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, і дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Суд першої інстанції оцінив наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтувалося на всебічному, повному, обєктивному досліджені наявних у справі, наданих сторонами доказів. Суд надав оцінку наявним доказам з врахуванням їх належності, допустимості, достовірності, з врахуванням їх достатності та взаємного звязку в їх сукупності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалив рішення на підставі наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів, повно і всебічно зясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин, вірно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову Банку. Рішення суду є справедливим, законним та обґрунтованим. Підстави для його скасування, зміни за апеляційною скаргою ОСОБА_5 відсутні.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України з ОСОБА_5 необхідно стягнути в дохід держави судовий збір, який не було сплачено під час подання апеляційної скарги у сумі 860, 25 грн. = 1720,50 грн. : 2.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2012 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір у розмірі 860 (вісімсот шістдесят) грн. 25 коп..

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. М. Миза

ОСОБА_3