20.03.2013 Єдиний унікальний номер 2-5056/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2013 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Скрипник К.О.,

при секретарі - Назаренко Ю.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства Євраз Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського, треті особи ОСОБА_3, Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровська міська рада, виконавчий комітет Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради, Комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради про визнання свідоцтва про приватизацію недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 19 вересня 2011 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом в якому згідно уточнень зазначила, що вона 29 жовтня 2008 року у ОСОБА_3 придбала квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу від 29.10.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_4, за реєстровим № 3424. Придбана позивачем квартира належала колишній власниці ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ОСОБА_1 30.09.2008 року, згідно з розпорядженням № 6/476-08 та зареєстрованого в КП «ДМБТІ» 20.10.2008 р. за реєстровим № 25115955. Відповідачка ОСОБА_2 претендує на належну позивачу квартиру в порядку спадкування після смерті її брата ОСОБА_5, померлого 30 червня 2008 року, посилаючись на свідоцтво про право власності на житло від 21 червня 2004 року, яке видано на підставі розпорядження від 21.06.2004 р. № НОМЕР_1 «ДМЗ» ім. Петровського на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка також померла 05 лютого 2008 року. Яким чином була приватизована належна позивачу квартира два рази невідомо, але на час приватизації квартири 21.06.2004 року ВАТ «ДМЗ ім. Петровського» на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з ними в квартирі за адресою: Дніпропетровськ, АДРЕСА_2 була зареєстрована ОСОБА_3 з 15 липня 2000 року, що підтверджується копією її паспорту. Таким чином свідоцтво про право власності на житло від 21 червня 2004 року, яке видано на підставі розпорядження від 21.06.2004 р. № НОМЕР_1 «ДМЗ ім. Петровського» на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6, було видане з порушенням норм закону про приватизацію та є незаконним. Позивачка просила визнати недійсним розпорядження від 21.06.2004 року № 5541, на підставі якого було видано свідоцтво про право власності на квартиру № 12, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Хуліана Грімау, 11 від 21 червня 2004 року Відкритим акціонерним товариством «ДМЗ» ім. Петровського на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6; визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру № 12, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Хуліана Грімау, 11 від 21 червня 2004 року, видане Відкритим акціонерним товариством «ДМЗ» ім. Петровського на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі розпорядження від 21.06.2004 року № 3541-П.

Ухвалою від 29 листопада 2012 року до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучений Виконавчий комітет Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради.

Ухвалою від 26 лютого 2013 року до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє

самостійних вимог щодо предмета спору залучено Комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради .

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив суд їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилався на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та заперечувала проти їх задоволення.

Представник співвідповідача у судове засідання не з`явився, про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.

Представник третьої особи Комунального підприємства Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради у судовому засіданні просив ухвалити рішення згідно чинного законодавства.

Треті особи - ОСОБА_3, Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровська міська рада, виконавчий комітет Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради у судове засідання не з`явилися, про день і час проведення судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили, письмових заяв не надходило.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що квартира АДРЕСА_3 належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності від 21.06.2004 року, виданого Відкритим акціонерним товариством «ДМЗ» ім. Петровського (а.с.6-7).

Встановлено, що ОСОБА_5, 30 червня 2008 року помер (а.с.11).

Встановлено, що ОСОБА_6, 05 лютого 2008 року померла (а.с.12).

В силу ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2011 року, яке ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2012 року залишено без змін, встановлено, що ОСОБА_6К 19.10.2004 року склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що буде належати на день смерті заповіла своїй дочці ОСОБА_2. Також ОСОБА_2 є рідною сестрою померлого ОСОБА_5 (а.с.28-31).

Після смерті матері ОСОБА_6 та брата ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини до другої дніпропетровської державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_2 Свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Разом з тим, встановлено, що 29 жовтня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу квартири, згідно якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_3. Договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстровим № 3424 (а.с.5).

В договорі купівлі-продажу зазначено, що ця квартира належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради 30.09.2008 року згідно з розпорядженням № 6/476-08 та зареєстрованого в КП «ДМБТІ» від 20.10.08 року, за реєстровим № 25115955.

Встановлено, що рішенням Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради від 15.08.2008 року за № 629 було змінено умови договору найму житлового приміщення квартири АДРЕСА_3 з померлої тітки ОСОБА_6К на племінницю ОСОБА_3 (а.с.131) та на підставі розпорядження органу приватизації від 30.09.2008

року було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_3 (а.с.130). Тобто, спірна квартира була вдруге приватизована.

Згідно рішення виконкому Ленінської районної ради № 629 від 15.08.08 року «Про зміну умов договору найму житлових приміщень», вбачається, що було прийнято рішення про зміну умов договору найму житлового приміщення зовсім по іншій адресі, а саме, вул. Метробудівська, 5/87.

Проте, рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2011 року, яке ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2012 року залишено без змін, було вирішено визнати незаконним розпорядження органу приватизації від 30.09.08 року про передачу квартири АДРЕСА_3 у власність ОСОБА_3; визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3 від 30.09.08 року, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради на ім`я ОСОБА_3; припинити право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_3, що є підставою для скасування державної реєстрації права власності на вказану квартиру; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, укладений 29.10.08 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий № 3424; припинити право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_4 в м. Дніпропетровську, що є підставою для скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на вказану квартиру (а.с.28-31).

Згідно додаткового рішення від 19 грудня 2011 року, яке ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2012 року залишено без змін, вирішено визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_6, померлої 05.02.08 року; визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_5, померлого 30.06.08 року (а.с.32-33).

Згідно до ч. 2 ст. 8 зазначеного Закону передача займаних квартир (будинків,(будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті у гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку, кімнати у гуртожитку). У Законі визначена умова виконання приватизації - це згода на приватизацію усіх членів сім'ї, обов'язкова участь у приватизації усіх членів сім'ї законом не вимагається.

При розгляді справ даної категорії має значення встановлення судом факту користування особою спірним жилим приміщенням під час проведення приватизації житла, а також бажання особи здійснювати таку приватизацію.

Проте, судом не встановлено, що ОСОБА_3 проживала у спірній квартирі та висловлювала бажання її приватизувати чи мала право на участь у приватизації квартири. Приватизація проводилася згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», що не заперечується сторонами. На думку суду, доводи ОСОБА_1 що свідоцтво про право власності на житло від 21.06.2004 року, яке видано на підставі розпорядження від 21.06.2004 р. № 3541-П видане з порушенням норм закону про приватизацію та є незаконними, оскільки на момент приватизації у квартирі була зареєстрована ОСОБА_3 не мають ніякого правового значення, оскільки не породжують юридичних наслідків, а тому не можуть бути підставою для визнання розпорядження органу приватизації та виданого на його підставі свідоцтва про право власності недійсним.

Із вищенаведеного вбачається, що порушень при проведенні приватизації на ім.»я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спірної квартири немає і підстави для скасування або визнання недійсним розпорядження органу приватизації спірної квартири та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, відсутні.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ст.61 цього Кодексу. Згідно п.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.10 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин.

Позивач не надав суду доказів того, що під час приватизації квартири АДРЕСА_3 його права були порушені та потребують захисту.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в зв'язку з їх безпідставністю та недоведеністю.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки в задоволення позовних вимог судом відмовлено, судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись Законом України Про приватизацію державного житлового фонду, ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства Євраз Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського, треті особи ОСОБА_3, Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровська міська рада, виконавчий комітет Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради, Комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради про визнання свідоцтва про приватизацію недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя К.О.Скрипник