№ 468/1806/13-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
_____________________________________________________________
У Х В А Л А

( про залишення заяви без руху )

30.08.2013 року суддя Баштанського районного суду Миколаївської області Муругов В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 про анулювання постанови державного виконавця про арешт майна та звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 про анулювання постанови державного виконавця про арешт майна та звільнення майна з-під арешту.

Вказана заява подана без додержання вимог закону.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України заява повинна містити виклад обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заявник звернувся до суду з позовною заявою, проте в супереч п. 2 ч.2 ст. 119 ЦПК України не вказав до кого саме вказаний позов предявлено та заява не містить опису обставин стосовно того, хто та яким чином порушує права заявника. Крім того, за загальним правилом, до позовної заяви має бути наданий доказ сплати судового збору.

З тексту заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що заявник виступав відповідачем по справі №2-148/07 за позовом ОСОБА_2 до нього про поділ спільного сумісного майна подружжя.

В межах даної цивільної справи ухвалою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 02.02.2007 року було накладено арешт на спільне сумісне майно подружжя.

На виконання вказаної ухвали суду державним виконавцем винесені відповідні постанови про арешт майна та складено акти опису та арешту майна.

В подальшому спір між сторонами вирішений в судовому порядку та спільне сумісне майно подружжя поділене судовим рішенням, проте заходи забезпечення позову судом не скасовані.

В тексті заяви заявник не вказує, на підставі якої норми права він звертається до суду, що є суттєвим для визначення процедури розгляду даної заяви та кола осіб, які мають приймати участь в даному розгляді.

Як вбачається з матеріалів заяви першопричиною арешту майна заявника була ухвала судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 02.02.2007 року про забезпечення позову, а подальші дії та постанови державного виконавця наслідком винесення судом ухвали про забезпечення позову.

Якщо заявник вважає, що відпали підстави для яких забезпечувався позов він в праві відповідно до ст. 154 ЦПК України звернутись з відповідною належним чином оформленою заявою про скасування заходів забезпечення позову, встановлених саме ухвалою суду (предметом перегляду буде саме ухвала суду про забезпечення позову), а не подальшими постановами державного виконавця. Вказана заява має бути розглянута судом, який розглядав справу, і, в разі її задоволення, - державний виконавець має закінчити виконавче провадження, відкрите за даною ухвалою судді про забезпечення позову, та зняти арешт з майна та скасувати інші заходи забезпечення, вжиті державним виконавцем.

Якщо ж заявник звертається до суду в порядку ст. 383 ЦПК України, з оскарженням дій державного виконавця, то заява (скарга) має відповідати вимогам ст.ст. 383-385 ЦПК України щодо її форми та строків оскарження, а також містити опис обставин щодо того, якими діями державного виконавця порушено права заявника та в чому вони полягають, а також опис обставин щодо звернення заявника до суду в описаному вище порядку для скасування заходів забезпечення позову. В цьому випадку предметом оскарження будуть дії та рішення державного виконавця, проте ухвала суду про забезпечення позову та заходи забезпечення позову збережуть свою дію.

Вказані суперечності не відповідають вимогам ЦПК України, тому заявник має вказати в якому саме порядку він подає дану заяву, чи то в порядку позовного провадження, чи то в порядку скасування заходів забезпечення позову, чи то в порядку скарги на дії державного виконавця, що є суттєвим, оскільки процедура їх розгляду суттєво відрізняється.

За таких обставин відповідно до вимог ч.1 ст.121 ЦПК України заява підлягає залишенню без руху.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 121 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 про анулювання постанови державного виконавця про арешт майна та звільнення майна з-під арешту - залишити без руху.

2. Надати заявнику пятиденний строк для виправлення вказаних в описовій частині ухвали недоліків, який відраховується з дня отримання заявником копії ухвали про залишення заяви без руху.

3. Розяснити заявнику, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, заява буде вважатись неподаною і повернута. Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

СУДДЯ: