АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
інстанції - Маренич С.О.
Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2013 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь
В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі -
Шаботинець С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Фермерського
господарства «Зоря», третя особа:
Варварівська сільська рада
Юр»ївського району Дніпропетровської
області про витребування майна з
чужого незаконного володіння

за апеляційною скаргою Фермерського
господарства «Зоря»

на рішення Юр»ївського районного суду
Дніпропетровської області від 12
вересня 2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Юр»ївського районного суду
Дніпропетровської області від 12
вересня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2
до Фермерського господарства «Зоря»,
третя особа: Варварівська сільська
рада Юр»ївського району
Дніпропетровської області про
витребування майна з чужого
незаконного володіння - задоволено.
Витребувано з чужого незаконного
володіння Фермерського господарства
«Зоря» Юр»ївського району
Дніпропетровської області земельну
ділянку належну ОСОБА_2 на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю серії 111-ДП № 126924,
виданого Юр»ївською районною
державною адміністрацією
Дніпропетровської області 29.11.2002 року
та реєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 6183, розміром
5,854 га, розташовану на території
Варварівської сільської ради
Юр»ївського району Дніпропетровської
області для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
шляхом передачі (повернення) її
власнику ОСОБА_2. Також вирішено
питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, просить
скасувати рішення й постановити нове,
яким відмовити у задоволені позовних
вимог у повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно Державного акту на право
приватної власності на землю серії 111-
ДП № 126924 від 29 листопада 2002 року,
виданого Юр»ївською районною державою
адміністрацією Дніпропетровської
області, ОСОБА_2, є власником земельної
ділянки, площею 5,854 га, розташованої на
території Варварівської сільської
ради Юр»їївського району (а.с.9).

Відповідно до договору оренди
земельної ділянки № 401 від 01.01.2008 року,
укладеного між позивачем та
відповідачем по справі, позивач
належну йому земельну ділянку передав
ФГ «Зоря» Юр»ївського району для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
строком на п»ять років. Даний договір 24
травня 2008 року було зареєстровано у
Павлоградському відділі
Дніпропетровської регіональної філії
ДП «Центр ДЗК», про що у книзі записів
державної реєстрації вчинено запис за
№ 64 (а.с. 10- 11).

Строк дії договору оренди землі,
укладеного між сторонами терміном на
п»ять років, скінчився 24 травня 2013 року,
однак відповідач земельну ділянку
власнику не повернув.

Задовольняючи позовні вимоги суд 1
інстанції виходив із того, що
відповідно до п. 4 зазначеного договору
оренди, більше ніж за місяць до
закінчення терміну дії договору
позивач надіслав відповідачеві листа,
в якому просив надати дозвіл на
ведення ним особистого підсобного
господарства його землі, оскільки дія
договору оренди землі від 01.01.2008 року за
№ 401 закінчується (а.с.12). Даний лист був
отриманий відповідачем 28.02.2013 року, про
що свідчать - поштове повідомлення за №
168 (а.с.58), копія витягу з журналу
поштових вручень кореспонденції за
28.02.2013 року (а.с.59), лист начальника
центру поштового зв'язку № 7 від 04.09.2013
року № 01-1053 (а.с.66), згідно якого
рекомендований лист з повідомленням
за № 7168, адресований ФГ «Зоря» -
Зоренко В.Г., вручений 28.02.2013 року за
дорученням уповноваженому Живодьор.
Однак, відповідач земельну ділянку
власнику не повернув.

При цьому суд правильно керувався ст.
ст. 31, 34 Закону України «Про оренду
землі», оскільки власник виразив свою
волю направлену на небажання
продовжувати з орендарем договірні
відносини, а відповідно до вимог ст. 3 ЦК
України загальними вимогами
цивільного законодавства є свобода
договору та згідно ст. 627 ЦК України і
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Вказані висновки зроблені судом без
порушення норм матеріального та
процесуального права, оскільки
відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «
Про оренду землі» договір оренди землі
припиняється в разі закінчення строку,
на який його було укладено. Частиною 1
статті 34 Закону України «Про оренду
землі» зокрема визначено, що у разі
припинення договору оренди землі
орендар зобов'язаний повернути
орендодавцеві земельну ділянку на
умовах, визначених договором. Орендар
не має права утримувати земельну
ділянку для задоволення своїх вимог до
орендодавця. Відповідно до ст. 386 ЦК
України держава забезпечує рівний
захист прав усіх суб'єктів права
власності. Відповідно до ст. 387 ЦК
України власник майна має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним. Під
незаконним володінням варто розуміти
всяке фактичне володіння річчю, якщо
воно не має правової підстави, або
правова підстава якого відпала (минув
термін дії договору).

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції в достатньо
повному об'ємі з'ясував права та
обов'язки учасників спору, обставини
справи, перевірив доводи сторін та
давши їм належну правову оцінку,
постановив рішення, яке є законним та
обґрунтованим й відповідає вимогам
закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що ч. 3
ст. 214 ЦК України передбачено, що
відмова від правочину вчиняється у
такій самій формі, в якій було вчинено
правочин, тобто припинення договору
оренди земельної ділянки № 401 від 01.01.2008
року між ОСОБА_2, та ФГ «Зоря» повинно
було бути зроблено у письмові формі і
зареєстровано у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно або
анульовано реєстровий запис № 64
від 24.05.2008 року згідно даного договору -
є безпідставним та не являються
підставою для скасування рішення суду.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що судом 1 інстанції не з'ясовано факт
отримання 28.02.3013 року представником ФГ
«Зоря» Живодьор С.М., поштових
відправлень від ОСОБА_2, не можна
прийняти до уваги, оскільки в
матеріалах справи є лист ОСОБА_2, до
голови ФГ «Зоря» Зоренко В.Г зі змісту
якого вбачається, що позивач не бажав
продовжувати дію договору, оскільки
мав бажання продовжувати особисте
селянське господарство. Даний лист був
отриманий відповідачем 28.02.2013 року,
згідно поштового повідомлення за №
168 (а.с.58), також це вбачається з
копії витягу з журналу поштових
вручень кореспонденції за 28.02.2013 року
(а.с.59), листа начальника центру
поштового зв'язку № 7 від 04.09.2013 року №
01-1053 (а.с.66), згідно якого рекомендований
лист з повідомленням за № 7168
адресований ФГ «Зоря» Зоренко В.Г.,
вручений 28.02.2013 року за дорученням
уповноваженому Живодьор.

Не заслуговують на увагу і доводи
апелянтів про те, що суд 1 інстанції не
звернув увагу на те що, в судовому
засіданні 12.09.2013 року, під час допиту
свідка ОСОБА_6, було з'ясовано що
позовну заяву від імені позивача
ОСОБА_2, (повторюючи його підпис) було
підписано не уповноваженою на та
особою, а саме свідком ОСОБА_6, оскільки
не є суттєвими для вирішення справи.
Крім того, ОСОБА_2 надана довіреність
ОСОБА_6 для представництва його
інтересів, в тому числі в суді при
розгляді даної справи.

Інші доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не
спростовують правильність висновків
суду 1 інстанції, яким у досить повному
обсязі з'ясовані права та обов'язки
сторін, обставини справи, доводи сторін
перевірені і їм дана належна оцінка,
порушень норм матеріального та
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
чи зміни рішення - не встановлено, тому
апеляційний суд приходить до висновку,
що рішення суду відповідає вимогам ст.
213, 214 ЦПК України, і його слід залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фермерського
господарства «Зоря» - відхилити.

Рішення Юр»ївського районного суду
Дніпропетровської області від 12
вересня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: