Провадження № 2/369/4156/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

20.12.2013 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі

головуючої судді
Ковальчук Л.М.,

при секретарі
Рябець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу посилаючись на те,
що 02 липня 1998 року виконавчим комітетом
Суслівської сільської ради
Новоград-Волинського району
Житомирської області був
зареєстрований його шлюб з ОСОБА_2 Від
шлюбу мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя з ОСОБА_2 не склалось,
оскільки виявилось, що вони різні люди
за поглядами на подружнє життя. В сім'ї
виникали сварки та непорозуміння,
через що вони почали віддалятися один
від одного. На даний час більше року
вони разом не проживають. Кожен з них
веде самостійний спосіб життя,
незалежний один від одного, у зв'язку з
чим збереження сім'ї є неможливим.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив
розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2

Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи
та дослідивши письмові докази, дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 02 липня 1998 року
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебувають у
зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу
подружжя має дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Подружнє життя виявилось неможливим,
оскільки в позивача та відповідача
різні характери та погляди на життя.
Їхня сім'я розпалась, близько року вони
разом не проживають, спільного
господарства не ведуть, шлюбні
відносини не підтримують. Між ними
втрачені почуття любові та поваги один
до одного, сім»ю зберегти не бажають.

Згідно вимог ст. 112 Сімейного
кодексу України суд з'ясовує фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини
позову про розірвання шлюбу, бере до
уваги наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя. Суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу є
неможливим, а тому позов підлягає
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного
кодексу України особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідач ОСОБА_2 просила після
розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне
прізвище ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного
кодексу України, ст. ст. 213, 215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2,
зареєстрований Суслівською сільською
радою Новоград-Волинського району
Житомирської області 02 липня 1998 року,
актовий запис за № 4, розірвати.

Прізвище після розірвання шлюбу
відповідача ОСОБА_2 змінити на дошлюбне
- ОСОБА_2.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Києво-Святошинський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення суду або
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в разі відсутності
осіб, які брали участь у справі, під час
проголошення судового рішення.

Суддя
Ковальчук Л.М.