Справа №
МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ
В складі: головуючого - судді
розглянувши у відкритому судовому
засідання в місті Козятині цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання недійсним договору іпотеки,
зняття заборони на відчуження
Позивач просить визнати недійсним
договір іпотеки квартири АДРЕСА_1,
укладений 28.12.2007 року між ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3, яка
діяла як майновий поручитель за
зобов'язаннями ОСОБА_4 за кредитним
посвідчений приватним нотаріусом
Козятинського районного
нотаріального округу ОСОБА_5 28.12.2007 р. за
№170, скасувати заборону на відчуження
квартири АДРЕСА_1 та вилучити запис №171
про заборону відчуження квартири
АДРЕСА_1 з Єдиного реєстру іпотек.
В обґрунтування позовних вимог позивач
вказав, що ухвалою Козятинського
міськрайонного суду від 14 червня 2013
року було відкрито провадження в
цивільній справі № 133/1567/13 за позовом
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4,
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
З отриманих документів йому стало
відомо, що 28 грудня 2007 року між ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та
відповідачем ОСОБА_4 був укладений
договір № 014/035-051285, згідно з яким йому
було надано кредит на споживчі цілі в
сумі 30 600 доларів США строком до 28.12.2017
року. Того ж дня 28 грудня 2007 року між ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та
відповідачем ОСОБА_3 було укладено
договір іпотеки. В іпотеку було
передано квартиру АДРЕСА_1
Позивач вважає, що можливе задоволення
зазначеного позову порушить його
права власника ? частки квартири
АДРЕСА_1 Позивач посилається на те. що
він 24 січня 1975 року уклав шлюб з
відповідачкою ОСОБА_3, під час
перебування у шлюбі у 1988 році ними було
придбано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1
в житлово-будівельному кооперативі
«Поділля». Кінцевий розрахунок
вартості паєнагромадження (9621 крб.)
було проведено в 1994 році. Відповідно до
ч. 1 ст. 15 Закону України «Про
власність», який був чинним на той час,
член житлово-будівельного кооперативу,
який повністю вніс свій пайовий внесок
за квартиру, надану йому в
користування, набуває право власності
на квартиру. Відповідно до ч. 1 ст. 15
Закону України «Про власність», який
був чинним на той час, майно, нажите
подружжям за час шлюбу. належить їм на
праві спільної сумісної власності.
Починаючи з 1997 року він став проживати
окремо від ОСОБА_3, по АДРЕСА_2. Його
дружина ОСОБА_3 залишилась проживати в
квартирі АДРЕСА_1. Шлюб між позивачем
та відповідачкою ОСОБА_3 було розірвано
Рішенням виконкому Козятинської
міськради від 24.04.2003 р. без його відома
право власності на квартиру АДРЕСА_1,
було оформлено на ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 23 грудня 2010 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про усунення перешкод у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном шляхом
зняття з реєстрації та зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за участю
третіх осіб на стороні відповідача:
Козятинської міськради Вінницької
області, голови правління ОСББ
«Поділля», банку «Аваль» про визнання
квартири спільною сумісною власністю
та визнання права на ? частку квартири
за позивачем було визнано право
власності на ? частку квартири АДРЕСА_1.

Позивач вважає, що при укладанні
договору іпотеки 28.12.2007 року його згода
на укладання вказаного договору
повинна була бути надана у письмовому
вигляді. Про існування договору
іпотеки йому взагалі нічого не було
відомо. Так як ним, як власником ? частки
квартири, письмова згода на укладання
договору надана не була, то
відповідачка ОСОБА_3 розпорядилась
його власністю без його відома, а тому
договір іпотеки має бути визнаний
недійсним.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
підтвердив зазначені вище обставини.
Просить позов задовольнити.

Представник відповідача - ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
пояснив, що договір іпотеки був
укладений ОСОБА_3 після припинення
шлюбних відносин між нею та ОСОБА_1, а
тому спірне майно було особистою
власністю ОСОБА_3, а не власністю
подружжя, тому вимоги ОСОБА_1 є
безпідставними і його згода під час
укладення договору не була потрібна;
під час укладення договору іпотеки
були дотримані всі вимоги ЦК України;
на час укладення договору іпотеки
ОСОБА_3 набула у свою власність
квартиру АДРЕСА_1, мала всі права щодо
розпорядження своїм майном, а тому
укладений 28.12.2007 року договір іпотеки є
правочином, який укладено відповідно
до вимог ЦК України, підстав для
визнання його недійсним немає. Просить
у позові відмовити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилась, хоча належним чином була
повідомлена про дату, час та місце
слухання справи, про що свідчать
розписки(а.с.21, 46, 56, 70).

Представник відповідачки ОСОБА_3 -
адвокат ОСОБА_6, який діє згідно
доручення(а.с.25-26) в судове засідання
25.12.2013 року не з'явився, в заяві від
10.12.2013 року позовні вимоги визнав
повністю, просить справу слухати у його
відсутність та відсутність
відповідачки(а.с. 64).

Відповідач ОСОБА_4 в судові засідання
не з'явився, хоча відповідно до ст. 74 ЦПК
України був належним чином
повідомлений продату, час та місце
розгляду справи ( а.с.23,,45, 62, 65, 71)..

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши письмові докази,
суд вважає, що позовні вимоги слід
задовольнити.

Судом встановлено, що позивачем
ОСОБА_1 під час перебування у шлюбі з
відповідачкою ОСОБА_3 у 1988 році було
придбано квартиру АДРЕСА_1 в
житлово-будівельному кооперативі
«Поділля». Кінцевий розрахунок
вартості паєнагромадження, згідно
довідки ОСББ «Поділля», було
проведено в 1994 році ( а.с.6). Шлюб між
позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою
ОСОБА_3 було розірвано 27 січня 1998 року (
а.с.7).

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 23 грудня 2010 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про усунення перешкод у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном шляхом
зняття з реєстрації та зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи
на стороні відповідача: Козятинська
міська рада Вінницької області, голова
правління ОСББ «Поділля», банк «Аваль».
- про визнання квартири спільною
сумісною власністю та визнання права
на ? частку квартири позов ОСОБА_1 було
задоволено. Квартира АДРЕСА_1 була
визнана спільною сумісною власністю
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 За ОСОБА_1 було визнано
право власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1. Колегія суддів дійшла
висновку, що спірна квартира отримана
сторонами в період шлюбу, оскільки
ордер виданий в 1990 році. Квартира
придбана подружжям ОСОБА_1 в
житлово-будівельному кооперативі
«Поділля». Перший внесок зроблений
ОСОБА_3 в 1988 році. остаточний розрахунок
проведено в 1990 році. Колегія суддів
погодилась з доводами ОСОБА_1 про те, що
кошти за кооперативну квартиру були
повністю виплачені ОСОБА_3 в період
перебування у шлюбі, а тому спірна
квартира є спільною сумісною власністю
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і при розподілі їх
частки є рівними. ( а.с.8-9,72-73).

Таким чином, рішенням апеляційного
суду Вінницької області від 23 грудня 2010
року було встановлено, що кінцевий
розрахунок за кооперативну квартиру
було проведено ОСОБА_3 та ОСОБА_1 під час
перебування їх у шлюбі, у 1990 році.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про власність», який був чинним на час
виникнення спірних правовідносин, член
житлово-будівельного кооперативу, який
повністю вніс свій пайовий внесок за
квартиру, надану йому в користування,
набуває право власності на квартиру.
Суд вважає, що позивач ОСОБА_1 став
власником ? частини квартири АДРЕСА_1,
після повного внесення пайового
внеску за квартиру. Позивач ОСОБА_1
зареєструвався у вказаній квартирі
26.03.1991 року(а.с.74). Судом також
встановлено, що право власності на ??
частини квартири АДРЕСА_1, за позивачем
ОСОБА_1 зареєстровано не було. Однак
відсутність реєстрації права
власності не позбавляє особу самого
права власності, особа не перестає
бути власником належного їй майна.

Шлюб між позивачем та відповідачкою
ОСОБА_3 було розірвано 27 січня 1998
року(а.с.7). На момент реєстрації
розлучення ОСОБА_1 вже був
співвласником квартири АДРЕСА_1

28 грудня 2007 року між ВАТ «Райффайзен
Банк Аваль» та відповідачкою ОСОБА_3
було укладено договір іпотеки. В
іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1
Вінницької області( а.с.10-13). З тексту
договору вбачається, що договір
іпотеки був укладений без згоди
позивача ОСОБА_1. Відповідачка ОСОБА_3
при укладанні вказаного договору
іпотеки не мала повноважень на
розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності.

Згідно з правилами ст. 572 ЦК України в
силу застави кредитор
(заставодержатель)

має
право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право
застави).Окремим видом застави є
іпотека. Іпотекою є застава нерухомого
майна, що залишається у володінні
заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст.
575 ЦК України). Статтею 1 Закону України
«Про іпотеку» визначено, що іпотека - це
вид забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Передана у іпотеку квартира є спільною
сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України
розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх співвласників. Згода
співвласників на вчинення правочину
щодо розпорядження спільним майном,
який підлягає нотаріальному
посвідченню та(або) державній
реєстрації, має бути висловлена
письмово і нотаріально посвідчена. .
Відповідно до ч. 1 ст. 578 ЦК України
майно, що є у спільній власності, може
бути передане у заставу лише за згодою
всіх співвласників

В порушення зазначених вимог закону
договір іпотеки був укладений без
згоди позивача ОСОБА_1, який про
існування договору іпотеки дізнався
лише влітку 2013 року. Відповідачка
ОСОБА_3 при укладанні вказаного
договору іпотеки в порушення вимог ч. 3
ст. 369 ЦК України не мала повноважень на
розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 369 ЦК України
правочин щодо розпорядження спільним
майном, вчинений одним із
співвласників, може бути визнаний
судом недійсним за позовом іншого
співвласника у разі відсутності у
співвласника, який вчинив правочин,
необхідних повноважень.

Оцінюючи наведені обставини в їх
сукупності, суд приходить до висновку.
що права позивача ОСОБА_1 були порушені
і підлягають захисту за судовим
рішенням шляхом визнання недійсним
договору іпотеки, скасуванням
заборони на відчуження квартири
АДРЕСА_1 та вилученням запису про
заборону відчуження вказаної квартири
з Єдиного реєстру іпотек.

Правовідносини, які склались між
сторонами відповідають вимогам ч. 4 ст.
369 ЦК України, згідно з якими правочин
щодо розпорядження спільним майном,
вчинений одним із співвласників, може
бути визнаний судом недійсним за
позовом іншого співвласника у разі
відсутності у співвласника, який
вчинив правочин, необхідних
повноважень.

Керуючись ст.572, ч. 1 ст. 575, ч. 1 ст. 578, ст. 369
ЦК України, ст. 1 Закону України «Про
іпотеку» ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України,
суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити..

Визнати недійсним договір іпотеки
квартири АДРЕСА_1, укладений 28.12.2007 року
між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та
ОСОБА_3, яка діяла як майновий
поручитель за зобов'язаннями ОСОБА_4
за кредитним договором №014/035-05/51385 від
28.12.2007 р., посвідчений приватним
нотаріусом Козятинського районного
нотаріального округу ОСОБА_5 28.12.2007 р. за
№170.

Скасувати заборону на відчуження
квартири АДРЕСА_1 та вилучити запис №171
про заборону відчуження квартири
АДРЕСА_1 з Єдиного реєстру іпотек.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана до апеляційного суду Вінницької
обл. через Козятинський міськрайсуд
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення. Особи, які приймали участь у
справі, однак не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляцію протягом 10 днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя - підпис

Згідно оригіналу:

Суддя

Секретар

.Дата документу 25.12.2013 року