АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2013 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Одинака О. О., Перепелюк Л.М.

секретар Тодоряк Г.Д.,

за участю представника позивачки ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 липня 2013 року,

встановила :

У квітні 2013 позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання інформаційно - посередницьких послуг, пов'язаних з придбанням об'єкту нерухомості.

Зазначала, що 13 лютого 2013 року між нею, фізичною особою - підприємцем, та відповідачкою було укладено договір про надання послуг, за умовами якого вона, як виконавець, надала замовнику - відповідачці ОСОБА_2 інформаційно - посередницькі послуги, пов'язані з придбанням об'єкту нерухомості, а саме, квартири АДРЕСА_1 на загальну суму 8000 грн.

Посилаючись на те, що умови договору нею виконано в повному обсязі, а відповідачка ОСОБА_2 сплатила лише половину обумовленої договором суми, просила стягнути з відповідачки на її користь заборгованість за договором про надання послуг у сумі 4000 грн. та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 липня 2013 року позов задоволено.

______________________________________________________________________________________________

№ 22 ц - 1211 Головуючий у 1-й інстанції

категорія 19/24 Данилюк М.І.

доповідач Яремко В.В.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

У справі встановлено, що 13 лютого 2013 року між позивачкою, яка є фізичною особою - підприємцем та відповідачкою укладено договір про надання послуг, за умовами якого вона, як виконавець, зобов'язалася надати замовнику - відповідачці ОСОБА_2 інформаційно - посередницькі послуги, пов'язані з придбанням об'єкту нерухомості, а саме, квартири АДРЕСА_1, а відповідачка - оплатити надані послуги на суму 8000 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано послуги, передбачені договором, а відповідачка у порушення умов договору сплатила лише половину обумовленої грошової суми.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У справі встановлено, що за наслідками надання позивачем відповідачці інформаційно-посередницьких послуг відповідачка придбала квартиру АДРЕСА_1.

Доводи апелянта про ненадання таких послуг чи їх надання не в повному обсязі є необґрунтованими.

Так, згідно п. 4 договору послуги, які надаються виконавцем договору, включають: консультації спеціалістів з питань відчуження і придбання нерухомості, надання замовнику варіантів об'єктів нерухомості, надання персонального спеціаліста для пошуку та демонстрації вибраних замовником об'єктів нерухомості, створення умов для проведення переговорів, розрахунків і укладання необхідних договорів між замовником та продавцем об'єкту, організацію проведення, укладання і нотаріального посвідчення договору відчуження об'єкта.

Згідно п. 2 договору сторони визначили, що послуги надані замовнику в процесі здійснення виконавцем своєї діяльності до укладення договору, вважаються наданими виконавцем та використані замовником згідно цього договору.

Про те, що такі послуги надавалися свідчить переглядовий лист, який підписано відповідачкою (а.с.7) і з якого вбачається, що відповідачці, як замовнику, пропонувалося для придбання п'ять об'єктів нерухомості, з яких вона обрала один.

Відповідачкою не заперечується, що їй попередньо надавалися консультації з приводу умов придбання квартири, процес укладання договору купівлі-продажу у нотаріуса супроводжувався позивачкою.

Про надання таких послуг свідчить і те, що за наслідком їх надання позивачкою було придбано об'єкт нерухомості.

Апелянт посилається на те, що така послуга як організація проведення нотаріального посвідчення договору є повноваженням нотаріуса.

Проте замовник не здійснював нотаріальне посвідчення договору, а лише погоджував місце та час нотаріального посвідчення договору, супроводжував цей процес, у т.ч. шляхом особистої присутності.

Апелянт також посилається на ненадання їй позивачкою, як приватним підприємцем, розрахункового документу на підтвердження виконання робіт за договором.

Однак відсутність такого документу не свідчить про ненадання позивачкою послуг за договором.

Апелянт посилається та те, що передбачені договором інформаційно-посередницькі послуги є двозначними та нечіткими, а тому згідно з ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» такі двозначні положення мають тлумачитися на користь споживачів.

Проте зміст наведених у договорі послуг не свідчить, що вони є двозначними та нечіткими.

З посиланням на ст. 198 Господарського кодексу України відповідачка стверджує про порушення порядку здійснення платежів за грошовими зобов'язаннями, однак, у даній справі спір виник не з приводу порядку здійснення розрахунку, а через відмову відповідачки від оплати наданих їй послуг.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, а відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Наявні у справі докази у своїй сукупності, з урахуванням умов договору, свідчать про виконання позивачкою своїх обовязків за договором.

Водночас відповідачкою не доведено, що послуги за договором їй не надавалися.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено на підставі повно з'ясованих обставин справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права, є по суті правильним, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: