Справа № 428/3228/13-ц
УХВАЛА

24 травня 2013 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Посохов І.С., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно, як на частку в спільній сумісній власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно, як на частку в спільній сумісній власності.

До позовної заяви позивачем ОСОБА_1 додано заяву про забезпечення позову, в якій він просить забезпечити позовні вимоги шляхом накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Леніна, 6/28, яка належить ОСОБА_2 на праві власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він познайомився з відповідачем, ОСОБА_2, у червні 2006 року. Знайомство сталося раптово в кафе «Дежавю», яке знаходиться у м. Сєвєродонецьку. Відповідач чекала свою подругу, а він зі знайомими знаходився за столиком поруч, відповідач йому дуже сподобалася та він забажав з нею познайомитися. Вона була не проти, таким чином відбулося їх знайомство. Після вказаного знайомства стосунки сторін стали більш тісними і десь через два місяці вони вирішили мешкати разом. Так як знайома відповідача ОСОБА_3 відїжджала до Криму на заробітки та її квартира, яка розташована по пр. Хіміків, 32, була вільною, сторони вирішили взяти цю квартиру в оренду та мешкати в разом в ній. Отже, починаючи з цього моменту, вони почали проживати однією сімєю, вести спільне господарство, нести витрати на утримання орендованого житла, витрати на їжу на одяг та інше. У жовтні 2007 року він разом з відповідачем вирішив купити власну квартиру. Так як коштів для купівлі квартири не вистачало було вирішено оформити кредит. Враховуючи, що їх відносини не були зареєстровані відповідно до діючого законодавства та його велику повагу перед відповідачем, вони вирішили, що при купівлі квартири формально її власником буде відповідач, тому кредитний договір було оформлено на її імя, але сплачувати за кредитом вони будуть разом. Отже, ними фактично була придбана однокімнатна квартира, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Леніна, 6/28, яка, на думку позивача, є майном, набутим ними за час спільного проживання. Йшли роки, сторони продовжували мешкати разом, ними було погашено кредит та відповідач формально стала власником майна, набутим ними за час спільного проживання. Але восени 2011 року його стосунки з відповідачем погіршились і він був вимушений перебратися мешкати до своїх родичів. У звязку з тим, що спірна квартира була придбана також і за його кошти він забажав від відповідача, щоб вона повернула йому половину вартості квартири або продала цю квартиру та отримані кошти поділили на двох. Відповідач категорично відмовилася від запропонованої ним пропозиції та взагалі почала ігнорувати його, не пускати у цю квартиру та погрожувати, що буде визивати міліцію, якщо він буде намагатися забрати свої речі, які залишилися у квартирі, а це й меблі, компютер, бойлер, уся кухня та інша побутова техніка, яку вони разом придбали за час спільного проживання. Така ситуація для нього стала дуже не приємною, хоч він і не претендує на ці речі. Але що стосується квартири, то у нього по цьому питанню інша думка і він вважає, що відповідач своїми діями порушує його законні права та інтереси. Він на даний час не може контролювати дії відповідача щодо розпорядження спірною квартирою, тому вважає за необхідне прийняття заходів забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на спірну квартиру.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд вважає, що вона підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Дослідивши матеріали справи та доводи позивача, викладені у заяві про забезпечення позову, суд вважає ці доводи обґрунтованими, що невжиття заходів забезпечення позову з даної цивільної справи може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду. У звязку з цим суд вважає за необхідне для забезпечення позовних вимог позивача накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Леніна, 6/28, яка належить ОСОБА_2 на праві власності.

Керуючись ст.ст. 151-153, 208-210 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно, як на частку в спільній сумісній власності, задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Леніна, 6/28, яка належить ОСОБА_2 на праві власності.

Копію ухвали направити до Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ І.С. ПОСОХОВ