Справа № 2-61/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2011 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 7 Бабушкінського району м.Дніпропетровська, Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного виробничого підприємства Бабушкінського району м. Дніпропетровська, треті особи - орган опіки та піклування Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради, Бабушкінський РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, про визнання членом сім»ї наймача, визнання права користування житловою площею, зобов»язання укласти договір найму квартири, відкрити особовий рахунок, за зустрічним позовом Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного виробничого підприємства Бабушкінського району м. Дніпропетровська до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 про виселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом до відповідачів. В обґрунтування своїх позовних вимог вони з урахуванням уточнень посилаються на те, що ОСОБА_1 є матір»ю ОСОБА_2 та ОСОБА_6 Раніше їх сім»я, яка складалася з 4 осіб, проживала в будинку АДРЕСА_4, а саме - ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_6 - з 1971 року, ОСОБА_2 - з дня народження з 1972 року, ОСОБА_6 - з дня народження 1977 року. Будинок АДРЕСА_1 є деревв»яно-вальцювальним, збудованим до 1917 року, без комунальних умов, за своїм станом він перебуває у поганому стані, непридатний для проживання, у зв»язку з чим їх сім»я з 1982 року перебувала на обліку для покращення житлових умов за місцем роботи ОСОБА_6 Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6, їх сім»я залишилася перебувати на квартирному обліку. Наймачем квартири №3, суміжної з квартирою №2, був ОСОБА_15 і вони за його згодою на початку 1994 року на правах членів його сім»ї вселились у вказану квартиру, де проживають по сьогодняшній день. Фактично ОСОБА_1 стала підтримувати сімейні стосунки з ОСОБА_15, вони разом з її дітьми за сумісні кошти купували продукти, речі першої необхідності, проводили невеликі ремонтні роботи. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_3, який також став мешкати в квартирі АДРЕСА_1. В 1995 році, враховуючи вік та поганий стан будинку, в квартирі №2 провалилась підлога, обвалилась стеля, створились умови, неможливі для проживання, тому вони вирішили приватизувати вказану квартиру і продати, оскільки коштів для її відновлення і для проведення капітального ремонту вони не мали, відповідні державні органи, знаючи про стан квартири та житлові умови, не надали їм взамін інше житло і не допомогли з проведенням ремонтних робіт. Разом з ОСОБА_15 вони прожили приблизно півтора роки і в 1996 році він поїхав до своєї доньки в Росію в зв»язку зі станом здоров»я і залишився там проживати. За їхньою домовленістю вони, як члени його сім»ї, залишилися проживати у квартирі № 3. Житлові органи знали про це, не заперечували і фактично з ними був укладений договір найму житла. На ім. »я ОСОБА_1 був відкритий особовий рахунок на оплату за квартиру та комунальні послуги, видана книжка для їх оплати, і всі роки, починаючи з 2001 року згідно з цим документом проводиться оплата за комунальні послуги, і тільки після подачі їх позову до суду у 2004 році квитанції стали приходити на ім »я ОСОБА_15 06.11.2004 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8, а ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася донька ОСОБА_5, які також постійно мешкають в квартирі №3.

Позивачі просять визнати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 членами сім»ї наймача ОСОБА_15 та визнати за ними право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1; зобов»язати відповідачів укласти договір найму жилого приміщення вказаної квартири на ім »я ОСОБА_1, як основного наймача і членів її сім»ї та відкрити особовий рахунок по вказаній адресі; зобов»язати Бабушкінський РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області зареєструвати їх разом з дітьми у зазначеній квартирі.

Комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне виробниче підприємство Бабушкінського району м. Дніпропетровська звернулося до суду з зустрічним позовом до відповідачів про їх виселення з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. В обгрунтовання своїх позовних вимог посилається на те, що в двокімнатній ізольованій квартирі АДРЕСА_1 проживав ОСОБА_15, який виїхав на постійне місце проживання в Вологодську область, в зв»язку з чим він знятий з реєстрації 24.07.2000 року, особовий рахунок НОМЕР_1 в квартирі закритий. У вказану квартиру вселилися ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, які до цього проживали в квартирі №2 цього ж будинку, яка була ними приватизована і продана в 1995 році. В 2006 році ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11, який також вселився у вказану квартиру, ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_5 - донька ОСОБА_5. Спірна квартира є неприватизованою та є комунальною власністю територіальної громади м.Дніпропетровська. Ордер на вселення у вказану квартиру відповідачам не видавався, інші документи, підтверджуючи їх право на жилі приміщення в спірній квартирі відсутні, тому відповідачі вселилися у вказану квартиру самоправно, звільнити її у добровільному порядку квартиру вони.

В судовому засіданні позивачі та їх представник, посилаючись на обставини, викладені в позові, підтримали свої позовні вимоги та просили їх задовольнити. Позовні вимоги про виселення не визнали, посилаючись на те, що у спірну квартиру вселилися як члени сім»ї наймача.

В судовому засіданні представник КЖЕП №7 та представник виконкому Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради позовні вимоги позивачки не визнали та вважали, що відповідачі самоправно вселилися в спірну квартиру. Позовні вимоги КЖРЕВП про їх виселення вважали обгрунтованними.

В судовому засіданні представник КЖРЕВП Бабушкінського району м. Дніпропетровська підтримала позовні вимоги про виселення відповідачів із спірної квартири, позовні вимоги позивачів вважала необґрунтованими та просила відмовити у їх задоволенні.

ОСОБА_6, представник Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області в судове засідання не з»явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Представник органу опіки та піклування Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради в судовому засіданні вважав позовні вимоги позивачів обґрунтованими, у задоволенні вимог про їх виселення просив відмовити.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 позовні вимоги підлягають задоволенню, а позовні вимоги КЖРЕВП Бабушкінського району м. Дніпропетровська задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 СК України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. Сім»я створюється на підставах шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно до ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі з наймодавцем та житлово-експлуатаційною організацією. У відповідності до ст.63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Відповідно до ст. 64 Житлового Кодексу України члени сім»ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов»язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

У відповідності до ст. 65 Житлового Кодексу України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім»ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім»ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім»ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім»ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 106 ЖК України член сім»ї наймача вправі вимагати визнання його наймачем житлового приміщення замість попереднього наймача у разі смерті або втрати ним права на жиле приміщення.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. У відповідності до ч.3 цієї статті, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 разом з чоловіком ОСОБА_6 з 1971 року проживали в квартирі АДРЕСА_4, їх донька ОСОБА_2 проживала у цій квартирі з дня народження - 1972 року, син ОСОБА_6 з дня народження - з 1977 року та всі вони були в ній зареєстровані (а.с.23, 25).

В зв»язку з тим, що зазначений будинок АДРЕСА_1, роком побудови до 1917 року, був визнаний ветхим, знаходився у поганому технічному стані, без комунальних умов, їх сім»я з 1982 року перебувала на обліку для покращення житлових умов в АТП-03101, яке було місцем роботи чоловіка ОСОБА_1 - ОСОБА_6, що підтверджується листом Дніпропетровської міської ради народних депутатів № к-54 від 21.05.1982 року (а.с.16, 22, 23) і після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловіка ОСОБА_1 - ОСОБА_6 сім»я позивачів залишилася перебувати на квартирному обліку.

На той час наймачем двокімнатної квартири №3, суміжної з квартирою №2 у зазначеному будинку, загальною площею 45,8 кв.м., яка є комунальною власністю територіальної громади м.Дніпропетровська, був ОСОБА_15 (а.с.24).

ОСОБА_1 стала підтримувати з ОСОБА_15 сімейні подружні стосунки і в січні 1994 року вона разом з дітьми за його згодою вселилися у вказану квартиру №3. Із вказаного часу вона разом з ОСОБА_15 та дітьми проживали однією сім»єю, мали сумісний бюджет та вели господарство, за сумісні кошти купували продукти, речі першої необхідності, проводили в квартирі ремонтні роботи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_3, який також за згодою ОСОБА_15 став мешкати в квартирі АДРЕСА_1.

Тобто, фактично ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 створили сім»ю з ОСОБА_15, оскільки вони спільно проживали, були пов»язані спільним побутом, мали взаємні права та обов»язки.

В 1995 році в квартирі АДРЕСА_4 провалилась підлога, обвалилася стеля та створились умови, неможливі для проживання в ній, про що було відомо відповідачам, що не заперечувалося в судовому засіданні їх представниками. В зв»язку з відсутністю грошових коштів на відновлення квартири та здійснення в ній капітального ремонту, позивачі приватизували її та 04.07.1995 року продали, в зв»язку з чим були зняті з реєстрації за вказаною адресою, особовий рахунок на квартиру був закритий.

Разом з ОСОБА_15 позивачі прожили однією сім»єю в квартирі №3 близько півтора роки і в 1996 році він виїхав на постійне проживання до своєї доньки в Росію, дозволивши їм залишитися проживати у вказаній квартирі на правах членів його сім»ї. Із квартири за вказаною адресою ОСОБА_15 був знятий з реєстрації 24.07.2000 року.

Будь-яких доказів в спростування того, що позивачі вселилися в квартиру №3 самоправно та без згоди ОСОБА_15, а також того, що вони залишилися в ній проживати без його відома відповідачами суду не надано.

Про те, що сім»я ОСОБА_3 проживала із вказаного періоду в квартирі №3 відповідачам було відомо, що було підтверджено їх представниками в судовому засіданні та підтверджується тим, що на ім»я ОСОБА_1 був відкритий особистий рахунок на цю квартиру для сплати комунальних послуг НОМЕР_2 та на її ім »я зі складом сім»ї три особи була видана розрахункова книжка для оплати цих послуг (а.с.15). Всі роки, починаючи з 2001 року згідно за цією книжкою відповідно до зазначеного особового рахунку позивачами до теперішнього часу здійснюється оплата комунальних послуг за вказаною книжкою, що підтверджується, зокрема, відповідними квитанціями на ім »я ОСОБА_1, незаконність проживання позивачів за вказаною адресою у період, що розглядається, в судовому порядку не визнавалася.

З»ясовано, що після звернення позивачів до суду із даним позовом у 2004 році квитанції на сплату комунальних послуг стали приходити на адресу проживання позивачів на ім »я ОСОБА_15, які вони оплачують до теперішнього часу, що не заперечувалося представниками відповідачів.

04.11.2006 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася донька ОСОБА_5, які разом з позивачами з народження і до теперішнього часу також постійно мешкають в квартирі №3.

Факт проживання позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3, ОСОБА_6 за зазначеною адресою - в квартирі АДРЕСА_1 з початку 1994 року в якості членів сім»ї наймача ОСОБА_15 підтверджується листом Дніпропетровської міської лікарні №15 від 11.10.2010 року №798 про те, що адресою проживання в історії розвитку дитини № 112/о ОСОБА_3, який знаходиться під наглядом філії дитячої поліклініки №1, зазначена АДРЕСА_1; довідками міської лікарні № 15 м. Дніпропетровська від 04.06.2002р. та міської лікарні № 15 м. Дніпропетровська від 19.06.2002 року, випискою з медичної картки лікарні швидкої допомоги від 17.06.2002 року, в яких місцем проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вказана адреса АДРЕСА_1; актом про пожежу в квартирі за вказаної адресою від 28.0.8.2004 року; довідкою ЖЕК №7 від 13.07.2009 року про проживання відповідачів у вказаній квартирі без реєстрації. Також вказані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14, які підтвердили, що ОСОБА_1 підтримувала фактичні подружні стосунки з ОСОБА_15, який проживав у квартирі №3, в зв»язку з чим за його згодою вона зі своїм сином ОСОБА_6, донькою ОСОБА_2 вселилися у вказану квартиру, де проживали однією сім»єю, згодом у цій квартири стали проживати діти ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також її чоловік ОСОБА_8

Встановлено, що позивачам по первісному позову було відмовлено у реєстрації за вказаною адресою та рекомендовано вирішити це питання у судовому порядку.

Суд вважає, що будь-яких безспірних доказів в спростування доводів позивачів за первісним позовом про те, що вони на законних підставах набули право користування жилою площею у спірній квартирі представниками відповідачів суду не надано, як і не надано доказів про те, що вони самоправно вселилися у зазначену квартиру.

Посилання представників відповідача на те, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 приймали участь у приватизації квартири АДРЕСА_4, а також на те, що у них немає реєстрації у спірній квартирі не можуть бути підставою для відмови позивачам у задоволенні їх позовних вимог та не можуть бути підставою для задоволення позову КЖРЕВП про їх виселення з тих підстав, що вони самоправно вселилися у спірну квартиру без згоди наймача ОСОБА_15, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 та ОСОБА_6 проживали у цій квартирі разом з ОСОБА_15 як члени сім»ї наймача та за його згодою.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3, та в силу ч.4 ст. 29 ЦК України - з сином ОСОБА_4, а також донькою ОСОБА_5 на законних підставах набули право користування жилою площею у спірній квартирі, тому вважає за можливе задовольнити їх позовні вимоги та визнати за ними право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1, зобов»язавши КЖЕП № 7 м. Дніпропетровська укласти з ОСОБА_1 договір найму та відкрити особовий рахунок на її ім »я у цій квартирі, а також зобов»язати Бабушкінський РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області зареєструвати позивачів в квартирі за вказаною адресою.

Відповідно до ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно до ч.3 ст.116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого житлового приміщення.

Задовольняючи позовні вимоги позивачів, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог КЖРЕВП про виселення із спірної квартири ОСОБА_1, ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відсутні, оскільки судом встановлено законність їх проживання у спірній квартирі.

Разом суд вважає, таким, що підлягає виселенню із спірної квартири відповідача ОСОБА_8, оскільки він вселився у неї без передбачених законом підстав, членом сім»ї наймача не був, його згоди на вселення у квартиру не отримував, ордер на його вселення у квартиру йому не видавався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 як за членами сім»ї наймача.

Зобов»язати Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство №7 Бабушкінського району м.Дніпропетровська укласти з ОСОБА_1 договір найму приміщення квартири АДРЕСА_1, загальною площею 45,8 кв.м.,

Зобов»язати Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство №7 Бабушкінського району м.Дніпропетровська відкрити на ім »я ОСОБА_1 особовий рахунок в квартирі АДРЕСА_1.

Зобов»язати Бабушкінський РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області зареєструвати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_1.

Позовні вимоги Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного виробничого підприємства виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську про виселення - задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_8 без надання іншого жилого приміщення з квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні позовних вимог Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного виробничого підприємства Бабушкінського району м. Дніпропетровська до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Т.О. Кудрявцева