Провадження № 2/127/7636/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.12.2013 року
м.
Вінниця

Вінницький міський суд
Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.

за участю: секретаря Пєскова Є. Д.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визначення частки у
спільній сумісній власності –

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області звернулась ОСОБА_1 з
позовом до ОСОБА_2 про визначення
часток у спільній сумісній власності.

Позов мотивовано тим, що відповідно до
Свідоцтва про право на спадщину за
законом від 28.10.2013 року,посвідченого
Другою вінницькою державною
нотаріальною конторою за реєстровим №
2-2345, яке зареєстроване в Електронному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно 28.10.2013 року,номер запису право
власності 3103296, позивач успадкувала
після смерті чоловіка -
ОСОБА_3,померлого 17.02.2013 року, 14/25 частки
житлового будинку з відповідною
часткою прибудов,господарських
будівель і споруд,що знаходиться по
вулиці Повстання броненосця
«Потьомкін»,13в м. Вінниці.Власником
решти 11/25 часток даного домоволодіння
являється відповідач і її право
власності зареєстроване належним
чином. Таким чином, домоволодіння на
даний час є об’єктом спільної
часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Домоволодіння розташоване на
земельній ділянці загальною площею 0,0889
га,кадастровий номер
030450035,цільове призначення - для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, яка була
зареєстрована на праві спільної
сумісної власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Івановичемв книзі записів реєстрації
державних актів на право власності на
землю та на право постійного
користування землею,договорів оренди
землі за №3/2658-а на підставі державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ВН №161970,виданого на ім’я
ОСОБА_3 на підставі рішення Вінницької
міської ради від 21.06.2004 року за №776.До
складу спадкового майна після смерті
ОСОБА_3 входить також належна йому
частка спірної земельної ділянки. Як
спадкоємець за законом першої черги
позивач прийняла спадщину у
встановленому законом порядку і
отримала вище зазначене свідоцтво про
право на спадщину на частину
домоволодіння.

Однак,в нотаріальній конторі під час
видачі свідоцтва про право на спадщину
позивача повідомили,що на належну
спадкодавцеві частину земельної
ділянки свідоцтво про право на
спадщину не може бути видане, оскільки
розмір його частки у спільній сумісній
власності не визначений,а відповідно
до п. п 4.14 глави 10 розділу 2 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України № 262/5 від
22.0е2.2012 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 22.02.2012
року за № 282/20595,нотаріус при видачі
свідоцтва про право на спадщину
обов’язково перевіряє склад
спадкового майна,а в даному випадку
неможливо визначити розмір частки
померлого у спільній сумісній
власності на земельну ділянку,про що
позивачу видане роз’яснення від 28.10.2013
року за №1929/02-14.Таким чином,відповідач
не має можливості оформити своє право
на спадкування.

Вище викладене й стало підставою для
звернення до суду із вимогою про
визначення розміру часток
співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
спільній сумісній власності на
земельну ділянку площею 0, 0889 га,
кадастровий номер 030450035,цільове
призначення - для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд,
розташовану в м. Вінниці по вулиці
Повстання броненосця «Потьомкін», 13,
яка була зареєстрована на праві
спільної сумісної власності за ОСОБА_2
та ОСОБА_3 Івановичемв книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування
землею,договорів оренди землі за
№3/2658-а на підставі державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ВН №161970,виданого на ім’я ОСОБА_3
на підставі рішення Вінницької міської
ради від 21.06.2004 року за №776, визначивши,
що відповідачу ОСОБА_2 належить ?
ідеальна частка даної земельної
ділянки, а

ОСОБА_3 на день його смерті належала ?
ідеальна частка вище зазначеної
земельної ділянки і після його смерті
ця частка увійшла до складу спадщини.

В ході розгляду справи позивач
уточнила позовні вимоги. Враховуючи те,
що будинковолодіння, яке розташоване
на спірній земельній ділянці належить
на праві спільної часткової власності,
тобто із визначенням часок у праві
власності, позивач просила визначити,
що частка померлого 17.02.2013 року в м.
Вінниці ОСОБА_3 в праві спільної
сумісної власності на земельну
ділянку, розташовану за адресою: вул.
Повстання Броненосця «Потьомкіна», 13 в
м. Вінниці, становила 14/25.

В судовому засіданні позивач змінені
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі та просила позов задовольнити,
аргументуючи його мотивами,
викладеними в позовній заяві.

Відповідач позовні вимоги визнала.

При розгляді справи судом встановлені
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ВН
№ 161970 від 31.08.2004 року, виданого на
підставі рішення Вінницької міської
ради № 776 від 21.06.2004 року, земельна
ділянка площею 0, 0889 га, розташована за
адресою: вул. Повстання Броненосця
«Потьомкіна», 13 в м. Вінниці належить на
праві спільної сумісної власності
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 13)

Згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ
№ 253833, виданого відділом ДРАЦС
реєстраційної служби Вінницького
міського управління юстиції у
Вінницькій області 21.02.2013 року, ОСОБА_3
помер 17.02.2013 року в м. Вінниці, актовий
запис № 531. (а.с. 6)

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом, посвідченого
державним нотаріусом Другої
вінницької державної нотаріальної
контори ОСОБА_4 28.10.2013 року,
зареєстрованого в реєстрі за № 2-2345
(спадкова справа № 82/2013), спадкоємицею
14/25 часток житлового будинку з
прибудовами та спорудами,
розташованого в м. Вінниці по вулиці
Повстання Броненосця «Потьомкіна» під
№ 13, належних померлому 17.02.2013 року
ОСОБА_3 є ОСОБА_1. (а.с. 7, 9)

28.10.2013 року ОСОБА_1 державним нотаріусом
Другої вінницької державної
нотаріальної контори ОСОБА_4 було
відмовлено у видачі на її ім’я
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_3, померлого
17.02.2013 року, на земельну ділянку,
розташовану в м. Вінниці по вулиці
Повстання Броненосця «Потьомкіна» під
№ 13, про що зазначено в роз’ясненні №
1929/02-14 від 28.10.2013 року. (а.с. 14)

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про
нотаріат» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством.

Оскільки нотаріусом обґрунтовано
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, виникає
цивільно-правовий спір, що підлягає
розглядові у позовному провадженні.

Судом встановлено, що будинковолодіння
№ 13 по вулиці Повстання
Броненосця«Потьомкіна» в м.
Вінниці,яке розташоване на спірній
земельній ділянці,належало на праві
спільної часткової власності ОСОБА_3
(14/25) та ОСОБА_2 (11/25), що було визнано
сторонами по справі і підтверджується
технічним паспортом (а.с. 10)

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності, виданого
державним нотаріусом Другої
вінницької державної нотаріальної
контори ОСОБА_4, ОСОБА_1 на праві
спільної часткової власності належить
14/25 частки житлового будинку з
прибудовами, господарськими будівлями
та спорудами по вулиці Повстання
Броненосця «Потьомкіна» під № 13в м.
Вінниці, відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за законом, виданого
28.10.2013 року Другою вінницькою державною
нотаріальною конторою. (а.с. 8)

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України майно,
що є у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно).
Майно може належати особам на праві
спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у
праві спільної сумісної власності
спадкується на загальних підставах.
Суб’єкт права спільної сумісної
власності має право заповідати свою
частку у праві спільної сумісної
власності до її визначення та виділу в
натурі.

Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна
ділянка може знаходитись у спільній
власності з визначенням частки кожного
з учасників спільної власності
(спільна часткова власність) або без
визначення часток учасників спільної
власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України
спільна власність двох або більше
осіб без визначення часток кожного з
них у праві власності є спільною
сумісною власністю.

Згідно ч. 1 - ч. 3 ст. 372 ЦК України майно,
що є у спільній сумісній власності,
може бути поділене між співвласниками
за домовленістю між ними. У разі поділу
майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ними або законом. За рішенням суду
частка співвласника може бути
збільшена або зменшена з урахуванням
обставин, які мають істотне значення. У
разі поділу майна між співвласниками
право спільної сумісної власності на
нього припиняється.

Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 89 ЗК України
співвласники земельної ділянки, що
перебуває у спільній сумісній
власності, мають право на її поділ або
на виділення з неї

окремої частки. Поділ земельної
ділянки, яка є у спільній сумісній
власності, з виділенням частки
співвласника, може бути здійснено за
умови попереднього визначення розміру
земельних часток, які є рівними, якщо
інше не передбачено законом або не
встановлено судом.

Судом встановлено, що згоди щодо поділу
земельної ділянки, що є спільною
сумісною власністю між співвласниками
досягнуто не було.

Враховуючи відмову нотаріуса видати
свідоцтво про право на спадщину, ОСОБА_1
як спадкоємець учасника спільної
сумісної власності правомірно
звернулась з позовом до суду про
визначення частки майна, належної
померлому ОСОБА_3 на праві спільної
сумісної власності.

За змістом ст. 357 ЦК України вбачається,
що під терміном «визначення часток»
законодавець розуміє визначення
(встановлення) розміру частки
співвласника у спільному сумісному
майні.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення. До спадкоємців житлового
будинку, інших будівель та споруд
переходить право власності або
право користування земельною ділянкою,
на якій вони розміщені. До спадкоємців
житлового будинку, інших будівель та
споруд переходить право власності або
право користування земельною
ділянкою, яка необхідна для їх
обслуговування, якщо інший її розмір не
визначений заповітом.

Згідно ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду кількома
особами право на земельну ділянку
визначається пропорційно до часток
осіб у праві власності жилого будинку,
будівлі або споруди.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЗК України
громадяни та юридичні особи України, а
також територіальні громади та держава
мають право набувати у власність
земельні ділянки на підставі міни,
ренти, дарування, успадкування та інших
цивільно-правових угод.

Отже, враховуючи вище викладене, суд
приходить до висновку, що частки
співвласників земельної ділянки,
розташованої по вулиці Повстання
Броненосця«Потьомкіна», 13 в м. Вінниці
не є рівними і мають бути визначені
пропорційно до часток осіб у праві
власності житлового будинку,
розташованого на цій земельній
ділянці.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов’язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України, відповідно до ст. 60 ЦПК
України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір. Докази не
можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Судом у відповідності до ч. 4, ч. 5 ст. 174
ЦПК України встановлено, що визнання
позовних вимог відповідачем є
безумовним, не суперечить закону, не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, а тому приймається судом.

Постановою Пленуму Верховного суду
України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляду справ у суді першої
інстанції» звернуто увагу, що у разі
визнання відповідачем позову, яке має
бути безумовним, і якщо таке визнання
не суперечить закону і не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб
(не відповідача), суд ухвалює рішення
про задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з’ясування і дослідження інших
обставин справи.

Заслухавши пояснення сторін по справі,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв’язок
доказів у їх сукупності, враховуючи
визнання відповідачем позовних вимог,
суд прийшов до переконання в тому, що
позов підлягає задоволенню, оскільки є
обґрунтованим і доведеним.

Враховуючи вище викладене, а також ст. 16
ЦК України, згідно якої суд може
захистити цивільне право або інтерес у
спосіб, що встановлений договором або
законом, суд приходить до висновку, що в
даному випадку існують підстави та
необхідність для захисту прав позивача
шляхом визначення, що частка померлого
17.02.2013 року в м. Вінниці ОСОБА_3 в праві
спільної сумісної власності на
земельну ділянку площею 0, 0889 га,
розташованої за адресою: вул. Повстання
броненосця «Потьомкіна», 13 в м.
Вінниці, цільове призначення: для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, становила 14/25.

Враховуючи клопотання позивача, суд
вважає за можливе залишити судові
витрати за позивачем.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 15, 16, ч. 1 – ч. 2 ст. 355, ст. 357, ч. 1 ст.
368, ч. 1 - ч. 3 ст. 372, ст.ст. 1225, 1226 ЦК
України, ч. 1 ст. 86, ч. 4 – ч. 5 ст. 89, ст.ст.
120, 131 ЗК України, ст. 67 Закону України
«Про нотаріат», ч. 1 ст. 3, ст.ст. 10, 11, 58-60,
ч. 1 ст. 61, ст. 88, ч. 4, ч. 5 ст. 174,ст.ст. 209,
212-215, 218, 294 ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити, що частка померлого 17.02.2013
року в м. Вінниці ОСОБА_3 в праві
спільної сумісної власності на
земельну ділянку площею 0, 0889 га,
розташованої за адресою: вул. Повстання
броненосця «Потьомкіна», 13 в м.
Вінниці, цільове призначення: для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, становила 14/25.

Судові витрати залишити за ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: