РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013
року
Личаківський районний суд м.
Львова

в складі головуючого
судді
Леньо С. І.

при секретарі

Станько Р.О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до
відповідача, який у встановленому
законом порядку уточнила шляхом
зменшення позовних вимог, та в
кінцевому, просить ухвалити рішення,
яким стягнути з ОСОБА_3 матеріальну
шкоду завдану злочином в розмірі 10 120,55
грн. та моральну шкоду в розмірі 100 000
грн.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що відповідач,
29.09.2012р., керуючи мотоциклом «Ява»,
грубо порушив ПДР України, внаслідок
чого вона отримала тілесні ушкодження,
а саме, перелом нижньої щелепи зліва,
верхньої щелепи з переходом на основу
черепа, забій головного мозку
середньої важкості, ускладнений
коматозним станом, а також рани лобної
ділянки голови зліва та лівої щоки, що в
загальному, відноситься до тяжкого
тілесного ушкодження. Вироком
Личаківського районного суду м. Львова
відповідача визнано винним у вчиненні
злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК
України та призначено покарання у
вигляді позбавлення волі строком на 4
роки з позбавленням права керувати
транспортними засобами строком 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнено
ОСОБА_3 від відбуття призначеного
основного покарання із встановленням
іспитового строку тривалістю два роки.
Після вчинення правопорушення позивач
перебувала у тяжкому стані та тривалий
час перебувала на стаціонарному
лікуванні. Загальна сума витрат, які
були затрачені нею на лікування
становить 10 120,55 грн., оскільки вина
відповідача встановлена вироком суду,
саме таку суму коштів як компенсацію
заподіяної шкоди просить стягнути з
останнього в примусовому порядку. В
обґрунтування моральної шкоди
покликається на те, що від спричинених
тілесних ушкоджень перенесла тяжкі
болі, перебувала в коматозному стані,
що було небезпечним для її життя. Їй
було зроблено ряд операцій, які також
були небезпечними для здоров’я. Після
проведеного лікування її стан
здоров’я не покращився, у неї були
важкі головні болі, болі в попереку, в
нозі, різке погіршення пам’яті, уваги,
сну, погана координація рухів та хитка
утруднена хода. У зв’язку з наведеним,
проходила повторний курс лікування і
під час перебування на стаціонарі, у
нею було зафіксовано три
лікворо-гіпертензійні кризи. В зв’язку
з отриманими травмами також необхідно
провести ще ряд операцій, зокрема,
повторну операцію щелепи, ряд
косметологічних операцій для
приведення обличчя в нормальний стан
та провести зубне протезування із
встановленням зубних імплантантів. Все
це вимагає значних затрат і повторного
перенесення болю та моральних
страждань, а через отриманні тілесні
ушкодження не взмозі на даний час
працювати та заробити кошти на
операцію. Крім того, ступінь моральних
страждань також посилюється тим, що
відповідач в добровільному порядку не
бажає відшкодувати завдану шкоду і їй,
будучи молодою особою, через
спричинені тілесні ушкодження, важко
влаштувати особисте життя, що також
підсилює ступінь душевних страждань.
Тому, ступінь моральних страждань
оцінює до розміру 100 000 грн., які також
просить стягнути з відповідача в
примусовому порядку.

В судовому засіданні позивач та її
представник згідно договору про
надання правової допомоги від 08.10.2013р
та ордеру на ведення справи серії ЛВ №
038480 позовні вимоги підтримали, дали
пояснення аналогічні вищенаведеним та
просять позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з’явився повторно, хоча про час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, причини неявки суду не
повідомив. Зі згоди позивача та її
представника, на підставі наявних у
справі доказів суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Заслухавши пояснення позивача та її
представника, дослідивши матеріали
справи, оцінивши в сукупності зібрані в
ній докази та ухвалюючи рішення у
відповідності до вимог ст. 215 ЦПК
України, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення виходячи
з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач, 29.09.2012р., керуючи мотоциклом
«Ява», грубо порушив вимоги ПДР
України, внаслідок чого сталась ДТП,
від якої позивач отримала тілесні
ушкодження у виді перелому нижньої
щелепи зліва, верхньої щелепи по ФОР-ІІ,
ФОР-ІІІ з переходом на основу черепа,
забій головного мозку середньої
важкості, ускладнений коматозним
станом, а також рани лобної ділянки
голови зліва та лівої щоки. Вказані
тілесні ушкодження являються тяжкими
за ознакою небезпеки для життя в момент
заподіяння.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, за правилами ч. 2 ст. 1187 ЦК
України, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об’єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Вироком Личаківського районного суду
м. Львова від 19.04.2013р. (а.с.6), який набрав
законної сили, відповідача визнано
винним у скоєні злочину передбаченого
ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому
покарання у виді позбавлення волі
строком 4 роки з позбавленням права
керувати транспортним засобом строком
один рік. На підставі ст. 75 КК України
звільнено ОСОБА_3 від відбування
призначеного основного покарання із
встановленням іспитового строку
тривалістю 2 роки.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов’язкові для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок або
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

Враховуючи, що внаслідок злочинних дій
відповідача позивачу була заподіяна
матеріальна шкода, яка становить 10 120,55
грн., що підтверджується листом КМКЛШМД
м. Львова від 18.11.2013р. (а.с.31-32) про
перелік медикаментів які
використовувались і були придбані
позивачем під час лікування, а також
копіями фіскальних чеків (а.с.33-40), суд
приходить до висновку, що позовну
вимогу про відшкодування матеріальної
шкоди слід задовольнити. При цьому, суд
враховує, що при розгляді кримінальної
справи відповідач підтвердив, що
усвідомлює свій обов’язок щодо
необхідності відшкодування завданої
матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Щодо вимог про відшкодування моральних
збитків, то суд вважає, що такі позивачу
також спричинені. Так, дана пригода
мала негативний вплив на позивача, а
саме вона тривалий час перебувала на
стаціонарному лікуванні, під час якого
функції її організму в повній мірі не
відновились, втратила спокій та будучи
потерпілою від злочинних дій
перебувала в пригніченому стані і
безперечно, зазнала моральних
страждань.

Однак суд не може погодитись із
визначеною позивачем сумою моральної
шкоди. Всупереч вимогам ст. 60 ЦПК
України позивач не надала суду доказів,
які б підтверджували, що ступінь
перенесених нею моральних страждань,
може бути оцінено до розміру в 100 000 грн.

При визначенні розміру моральних
збитків суд виходить з п.п. 3, 5,9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року №4 “Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до Постанови, розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо), та з
урахуванням інших обставин. Зокрема
враховується стан здоров’я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
її життєвих та виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.

Таким чином, аналізуючи докази по
справі, суд приходить до висновку, що
позов в частині стягнення суми
завданої моральної шкоди підлягає до
часткового задоволення, і з
відповідача на користь позивача слід
стягнути 3 000 грн. завданої моральної
шкоди, що об’єктивно відповідає
характеру та обсягу її страждань.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК
України з відповідача в дохід держави
слід стягнути судовий збір в
загальному розмірі 344,10 грн., що
становить 229,40 грн. судового збору за
вимогу майнового характеру, та 114,70 грн.
– за вимогу немайнового характеру.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 3, 10, 57-61, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК
України, ст. ст. 3, 11, 15, 16, 1166, 1167, 1187 ЦК
України, суд, –

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_2 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
проживаючої: ІНФОРМАЦІЯ_4, матеріальну
шкоду, завдану злочином, в розмірі 10 120,55
грн. (десять тисяч сто двадцять грн.
п’ятдесят п’ять коп.) та моральну
шкоду, завдану злочином, в розмірі 3 000
грн. (три тисячі грн.).

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 344,10
грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
порядку та строки передбачені ст. ст.
294,296 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте
Личаківським районним судом м. Львова
за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя:

Леньо С. І.