Справа № 627/11/13- ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2013 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Остапова М.О.

з участю секретаря Яхно Т.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Краснокутськ Харківській області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області про поновлення на роботі , стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди , третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

04 січня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Мурафської сільської ради про поновлення його на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В своїй заяві позивач вказав, що 09 листопада 2012 року позивачем було подано до Краснокутського районного суду позово до Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області, третьої особи ОСОБА_3, про поновлення його на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, в якому зазначалося, що рішенням Краснокутського районного суду від 06 вересня 2012 року ОСОБА_1 було поновлено на посаді сторожа Мурафської сільської ради з 03.10.2012 року та стягнуто з сільської ради за час вимушеного прогулу. Рішення підлягало негайному виконанню в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць. Позивач вважав, що рішення повинно пройти апеляційну інстанцію, бо Мурафська сільська рада подала апеляційну скаргу.

08 жовтня ОСОБА_1 було викликано до Мурафської сільської ради, де йому повідомили про поновлення на роботі з 07 вересня 2012 року.

На 09 жовтня 2012 року на 10 годину позивач отримав запрошення до Мурафської сільської ради на засідання профспілкового комітету щодо дачі пояснень.

10 жовтня 2012 року ОСОБА_1 отримав розпорядження Мураіської сільської ради № 82 про звільнення його з роботи за п.4 ст. 40 КЗпП про прогул без поважних причин з 10 жовтня 2012 року.

Позивач вважає, що він перебуває у вимушеному прогулі і тому відповідач повинен виплатити на його користь заробітну плату. Крім того, йому завдано моральної шкоди, що виразилося в порушенні нормального укладу життя, був позбавлений заробітку. Моральну шкоду позивач оцінює в 2000 грн. Прохав поновити його на роботі сторожа у Мурафській сільській раді з 3.10.2012 року, визнавши розпорядження сільського голови незаконним, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 10391,04 грн.., стягнути моральну шкоду у сумі 2000 грн., витрати на правову допомогу у сумі 3000 грн. та судовий збір.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, прохали їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, пояснивши , що звільнення позивача з займаної посади здійснено на законних підставах , процедура звільнення дотримана, порушень трудового законодавства не має. Прохала в позові відмовити.

Третя особа ОСОБА_2Є у судовому засіданні позов не визнав, прохав в позові відмовити. Пояснив суду, що він не повинен був особисто повідомляти про поновлення на роботі ОСОБА_1, так як він та його представник були присутні при оголошенні рішення Краснокутського районного суду від 06.09.2012 року, в якому чітко сказано, що рішення підлягає негайному виконанню в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.

Згідно положень норм Цивільного Процесуального Кодексу України , щодо обов`язку суду розглядати справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі, пред`явлений позов розглядається виключно в межах заявлених вимог.

Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного Процесуального Кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.ст. 58, 59 Цивільного Процесуального Кодексу України належними є докази , які містять інформацію щодо предмета доказування . Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази , які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матерілами справи встановлено, що рішенням Краснокутського районного суду від 06 вересня 2012 року гр.. ОСОБА_1 було поновлено на роботі. При оголошенні тексту вступної та резолютивної частини рішення позивач та його представник були присутні в залі судового засідання. Даний факт сторонами не оспорюється.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць підлягало негайному виконанню.

Мурафська сільська рада не повідомляла гр. ОСОБА_1 про вихід на роботу, в зв`язку з тим, що судом допущене саме негайне виконання в частині поновлення на роботі. Трудовим законодавством не передбачено повідомлення працівника про вихід на роботу згідно рішення суду про поновлення на роботі.

Посилання позивача на те, що його невихід на роботу 07 вересня 2012 року був пов`язаний з тим, що ,на його думку, рішення Крансокутського районного суду від 06 вересня 2012 року про поновлення на роботі «повинно було пройти апеляційну інстанцію» є безпідставними, та такими, що не ґрунтуються на конкретній нормі чи вимозі Цивільного Процесуального Кодексу України та Кодексу Законів про Працю України.

08 жовтня 2012 року ОСОБА_1 був запрошений до Мурафської сільської ради з приводу надання пояснень про причину відсутності на роботі.

Як вбачається з розпорядження сільського голови №82 від 10 жовтня 2012 року ОСОБА_1 був звільнений з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин.

Суд вважає, що звільнення ОСОБА_1 відбулося без порушення норм трудового законодавства.

Згідно табелів обліку використання робочого часу в Мурафській сільській раді за вересень, жовтень 2012 року, наданих представником відповідача зафіксовано дні неявки ОСОБА_1 на роботу з незясованих причин з 07 вересня 2012 року по 07 жовтня 2012 року. Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗУпП прогулом є відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважної причини.

Факт прогулу ОСОБА_1 являється доведеним.

Відповідно до вимог ст.. 231 КЗУпП у районних …судах розглядаються трудові спори за заявами :1) працівника чи власника або уповноваженого ним органу, коли вони не згодні з рішенням комісії по трудових спорах підприємства, установи, організації (підрозділу);

Відповідно до вимог статті 232 КЗУпП безпосередньо в районних…судах розглядаються трудові спори за заявами:2)працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижче оплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних в частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу;

Позивача та представника позивача на те, що з 07 вересня 2012 року не був звільнений сторож Мурафської сільської ради ОСОБА_4 суд не може покласти в обґрунтування рішення по цій справі, так як ці доводи не стосуються предмету спору і знаходяться за межами позовних вимог.

Посилання як на доказ , на висновок начальника відділу з питань додержання законодавства про працюю, зайнятість та інших нормативно правових актів у Харківській області ОСОБА_5 суд також не може покласти в обґрунтування рішення по цій справі, тому, що цей висновок, датований 17 грудня 2012 року (а.с.25 26) є лише суб`єктивною думкою посадової особи і не має для суду імперативного значення.

Розв`язуючи питання, пов`язане з поновленням строку звернення з позовом, суд вважає за можливе поновити позивачеві строк позовної давності виходячи із наступного.

В листопаді 2012 року позивач , в установлені законом строки, звертався до Краснокутського районного суду з аналогічним позовом, однак, судом 12 листопада 2012 року було помилково відмовлено у відкритті провадження з тих підстав, що в апеляційному суді Харківської області знаходиться на розгляді спір між тими самими особами з тих самих підстав. Однак, судом не було враховано те, що позовні вимоги по суті стосувались поновлення на роботі після незаконного, як на думку позивача , звільнення його з роботи 09 жовтня 2012 року . Хоча ухвала суду про відмову у відкритті провадження від 12 листопада 2012 року і не оскаржувалась в апеляційному порядку , суд вважає, що за її змістом були порушені законні права позивача на здійснення справедливого судового розгляду.

Оцінивши усі надані суду сторонами та третьою особою докази їх сукупності суд приходить до висновку, що позов про поновлення на роботі є необґрунтованим та у його задоволенні слід відмовити.

При подачі заяви про поновлення на роботі , ОСОБА_1 був звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір». Тому керуючись ч. 4 ст. 88 ЦПК України, судові витрати віднести за рахунок Держави.

Керуючись ст. ст. 10,11, 88 ,209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, 231 - 233, КЗУпП України,суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Мурафської сільської ради, третя особа ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди залишити без задоволення;

Судові витрати відповідно до п.1, ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» віднести за рахунок Держави

Рішення може бути оскаржене протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Харківській області шляхом подачі апеляційної скарги , відповідно до вимог ст..ст. 291 296 ЦПК України через Краснокутський районний суд.

Суддя: ОСОБА_6