Справа № 378/57/13-ц Головуючий у І інстанції Скороход Т.Н.
Провадження № 22-ц/780/2161/13 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 44 11.04.2013
УХВАЛА

Іменем України

09 квітня 2013 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Яворського М.А.,

суддів Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Дрозд О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 05 лютого 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Інтерагроінвест, треті особи відділ Держземагентства у Ставищенському районі Київської області, Ставищенська районна державна адміністрація про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації договору оренди землі,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації договору оренди землі. Заявлені позовні вимоги мотивував тим, що 30 липня 2004 року йому видано державний акт на право власності на земельну ділянку, який є недійсним, оскільки розпорядження державної адміністрації про надання йому земельної ділянки у власність видано пізніше, ніж державний акт, та із неправильним реєстраційним номером. 04 червня 2008 року ним підписано договір оренди із ТОВ Інтерагроінвест. В наступному він отримав належний державний акт і 12 липня 2012 року уклав договір оренди цієї ж земельної ділянки з СФГ Левада. Оскільки на даний час його земельною ділянкою користується відповідач ТОВ Інтерагроінвест поза його волею, а договір оренди із відповідачем не можна вважати належним чином укладеним, так як у нього не малось повноважень орендодавця землі на час його укладення, просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку КВ № 101891, виданий на його імя, витребувати від ТОВ Інтерагроінвест належну йому земельну ділянку та скасувати державну реєстрацію спірного договору від 17 липня 2008 року.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 05 лютого 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Ставищенського районного суду Київської області від 05 лютого 2013 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту та витребування земельної ділянки, суд першої інстанції виходив із того, що на підставі розпорядження Ставищенської райдержадміністрації № 546 від 19 серпня 2004 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку на імя позивача з помилковим зазначенням дати його реєстрації 30 липня 2004 року, в звязку із чим позивачем цей державний акт був зданий з метою виготовлення нового акту. Оскільки фактично відбулася заміна зіпсованого державного акту у відповідності до Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, підстава видачі даного державного акту позивачем не оспорюється, а тому підстави для визнання недійсним державного акту відсутні. Договір оренди земельної ділянки є укладеним та зареєстрований у встановленому законом порядку, про що у державному реєстрі земель вчинено відповідний запис, передбачені законом підстави для витребування земельної ділянки та скасування реєстрації відсутні.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки пл. 3,221 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої у Київській області, Ставищенському районі, Іванівська сільська рада, на підставі розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації від 19 серпня 2004 року № 546. На підставі даного розпорядження видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ № 101891 від 30 липня 2004 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 2002.

04 червня 2008 року між ОСОБА_2 та ТОВ Інтерагроінвест укладено договір оренди земельної ділянки пл. 3,221 га. строком на пять років з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектами землеустрою. Невідємними частинами цього договору є акт приймання-передачі обєкта оренди, розрахунок орендної плати, копія державного акту на право приватної власності на землю. Крім того, договір регламентує орендну плату, умови використання земельної ділянки, умови і строки передання земельної ділянки в оренду, умови повернення земельної ділянки, обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки, інші права і обовязки сторін, ризик випадкового знищення або пошкодження обєкта оренди чи його частини, страхування обєкту оренди, зміну умов договору і припинення його дії, відповідальність сторін за порушення договору. Договір зареєстрований у Ставищенському РВ № 23 КРФ ДП ЦДЗК при ДКУ по ЗР, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17 липня 2008 року № 52.

30 червня 2010 року ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку пл. 3,2206 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану за адресою Київська область, Ставищенський район, Іванівська сільська рада, яка належить ОСОБА_2 на підставі розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації від 19 серпня 2004 року № 546. Державний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 57.

12 липня 2012 року між ОСОБА_2 та СФГ Левада укладено договір оренди землі строком на пять років з моменту державної реєстрації, за яким орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку пл. 3,2206 га. сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без зміни її цільового призначення, яка знаходиться на території Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області. Також договір регламентує орендну плату, умови використання земельної ділянки, умови і строки передання земельної ділянки в оренду, умови повернення земельної ділянки, обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки, інші права і обовязки сторін, ризик випадкового знищення або пошкодження обєкта оренди чи його частини, страхування обєкту оренди, зміну умов договору і припинення його дії, відповідальність сторін за порушення договору. Договір зареєстрований в управлінні Держкомзему Ставищенського району Київської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17 липня 2012 року за № 02050.

Як вбачається із листа відділу Держземагентства у Ставищенському районі Київської області № 01-05/15/2 від 14 січня 2013 року, державний акт серія ЯЛ № 075931 на право приватної власності на земельну ділянку був виданий 30 червня 2010 року управлінням Держкомзему у Ставищенському районі Київської області ОСОБА_2 взамін попереднього державного акта серії КВ № 101891 на цю ж земельну ділянку, оскільки дата реєстрації 30 липня 2004 року передувала даті прийнятого розпорядження Ставищенської РДА № 546 від 19 серпня 2004 року про видачу цього ж акта, тобто новий державний акт серії ЯЛ № 075931 був виданий відповідно до п. 4.4 Інструкції Про заповнення бланків державних актів на право приватної власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою. Державний акт серія КВ № 101891 від 30 липня 2004 року відповідно до п. 4.6 Інструкції був повернений на зберігання до управління Держкомзему у Ставищенському районі Київської області. Державна реєстрація договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ Інтерагроінвест відповідно до зіпсованого державного акта серії КВ № 101891 від 30 липня 2004 року не скасована.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ст. 125 ЗК України в редакції, чинній на момент видачі спірного державного акту, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до п. п. 4.4, 4.6 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, у разі виявлення у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок землевласником (землекористувачем) такий землевласник (землекористувач) звертається до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою (клопотанням) про видачу нового державного акта. При видачі нового державного акта державний акт, у якому було допущено помилку, повертається до відповідного територіального органу Держкомзему і вважається зіпсованим.

Виходячи із вищенаведених норм і встановлених обставин, враховуючи, що підстави видання державних актів на право власності на земельну ділянку серії КВ № 101891 та серії ЯЛ № 075931 є тотожними, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про заміну оскаржуваного державного акту згідно Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою і відсутність підстав для визнання його недійсним.

При цьому колегія суддів приймає до уваги, що розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації від 19 серпня 2004 року № 546, яким позивачу передано у власність земельну ділянку і на підставі якої видано державні акти, позивачем не оспорюється.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про відсутність технічної чи арифметичної помилки при оформленні та видачі 30 липня 2004 року державного акту серії КВ № 101891, колегія суддів враховує наступне.

Чинне законодавство України не містить визначення поняття технічної помилки, а тому, керуючись формальною логікою та виходячи із існуючої практики, до технічних помилок необхідно віднести явні граматичні помилки, описки, неправильне зазначення найменувань, імен, цифр тощо. Сам термін передбачає випадковий характер таких помилок при відсутності умислу з боку особи, що допустила таку помилку. Разом із тим, позивачем під час розгляду справи не здобуто доказів, що внесені у державний акт серії КВ № 101891 відомості є результатом навмисної діяльності посадових осіб органу, яким даний державний акт видано позивачу, що призвело або могло призвести до несприятливих наслідків, оскільки на час укладення договору оренди від 04 червня 2008 року чинність даного державного акту ніким не оспорювалася, а в подальшому він був замінений в адміністративному порядку.

Крім того, п. 10 того ж Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель передбачено порядок виправлення технічних помилок, допущених при здійсненні державної реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку, а відповідальність за його порушення, навпаки, не передбачена.

Доводи апеляційної скарги про порушення при видачі оспорюваного державного акту Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, відповідно до п. 8.1 якого реєстраційний номер, присвоєний державному акту, має складатися з не менш як дванадцятирозрядного числа, висновків суду першої інстанції не спростовують та не свідчать про недійсність оспорюваного позивачем державного акту.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що відповідно до листа Відділу Держземагенства у Ставищенському районі Київської області від 14 січня 2013 року, державний акт серія ЯЛ № 075931 на право приватної власності на земельну ділянку був виданий 30 червня 2010 року взамін попереднього, що оспорюється позивачем, при цьому межі земельної ділянки та кадастровий номер не змінено.

Доводи апеляційної скарги про дійсність державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 075931, що був виданий 30 червня 2010 року, також висновків суду першої інстанції будь-яким чином не спростовують.

Разом із тим, до визнання зіпсованим згідно Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою чинним вважався оспорюваний позивачем державний акт, а тому укладений на його підставі договір оренди є чинним.

Відповідно до ст. ст. 15, 18 Закону України Про оренду землі, істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, порядок страхування об'єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об'єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо. Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

З огляду на викладені вимоги закону суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необґрунтованість посилань позивача на те, що договір оренди від 04 червня 2008 року є неукладеним.

Доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про витребування земельної ділянки ґрунтуються на переконанні позивача у безпідставності перебування земельної ділянки у відповідача.

Так, відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно.

Таким чином оскільки належність правових підстав користування земельною ділянкою з боку відповідача підтверджена наявністю чинного зареєстрованого договору оренди, позовні вимоги в цій частині також правомірно залишені судом першої інстанції без задоволення.

Колегія суддів також погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність передбачених законом підстав для скасування державної реєстрації спірного договору від 17 липня 2008 року, вимоги позивача в цій частині не знайшли підтвердження під час розгляду справи.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтується на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції, не призвели до порушення основних принципів цивільного процесуального законодавства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 05 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Яворський М.А.

Судді: Кашперська Т.Ц.

ОСОБА_3