КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/62/13- ц
Номер провадження 2/319/40/2013
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

23 січня 2013 року смт Куйбишеве

Суддя Куйбишевського районного суду Запорізької області Солодовніков Р.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, та поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, залишити спільну дитину на своєму утриманні та вихованні, поділити майно подружжя, виділивши їй відповідно до ст.71 СК України більшу частину спільного майна: автомобіль Mitsubishi, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 200 000 гривень, комплекс нежитлових приміщень за адресою: Запорізька область, Куйбишевський район, смт. Комиш Зоря, вул.. Червоноармійська, 7а вартістю 50 000 гривень, комплекс ринку за адресою: Запорізька область, Куйбишевський район, смт. Комиш Зоря, вул.. Червоноармійська, 9в вартістю 50 000 гривень.

Позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням статті 119 ЦПК України, відповідно до вимог якої, позивач повинен зазначити виклад обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до ч.4 ст.119 ЦПК України заява повинна відповідати іншим вимогам, встановлених законом.

В позовній заяві ціна позову зазначена довільно, будь-які докази про вартість нерухомого майна на момент звернення до суду відсутні.

У позові зазначена ціна позову 400 000 гривень, однак не зрозуміло з чого позивачка виходила, зазначаючи таку ціну позову, на підтвердження цього не наданий відповідний розрахунок.

Позивачка, в порушення вимог ст.ст.80, ч.2 ст.119 ЦПК України, у позовній заяві не правильно зазначила ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.80 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Відповідно до п.5 Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року Про практику застосування судами законодавств, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинокпід дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості на час розгляду справи.

Згідно із п.9 ч.1 ст.80 ЦПК України, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна, поняття якої є за своїм змістом і числовим значенням рівнозначне поняттю ринкової вартості.

Тому позивачу слід визначити дійсну вартість оспорюваного майна, пред'явити суду підтверджуючі про це документи та сплатити відповідну суму судового збору.

Відповідно до Постанови КМУ Про затвердження Національного стандарту N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав№ 1440 від 10.09.2003 року ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження об'єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Згідно ст. 12 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Українівід 12 липня 2001 року звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Однак позивачем не підтверджена ціна позову щодо дійсної вартості майна, яке відшукується.

Таким чином, позивач, відповідно до ч.2 ст.60 ЦПК України, повинен провести оцінку нерухомого майна, на яке він просить визнати за собою право власності, звернувшись до відповідного експерта (оцінщика), надавши суду звіт (висновок про ринкову оцінку вартості нерухомого майна).

В порушення ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору за позовними вимогами немайнового характеру.

Як вбачається з позовної заяви, вона має як вимоги немайнового характеру розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини (залишити дитину позивачці на утримання та виховання, в розумінні ч.4 ст.29 Цивільного кодексу України), так і вимоги майнового характеру поділ сумісного майна подружжя.

З 01 листопада 2011 року набрав чинності Закон України Про судовий збірвід 8 липня 2011 року N 3674-VI, відповідно до якого судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (від 229,40 грн. до 3441 грн.), а за подання позовної заяви немайнового характеру 0,1 розміру мінімальної заробітної плати (114,70 грн.).

Позивачем в позові заявлено декілька позовних вимог, кожна з яких є самостійною, майнового та немайнового зобов'язального характеру.

Так, відповідно до ч.3 ст. 6 ЗУ Про судовий збірза подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. За подання позовної заяви про розірвання шлюбу з одночасним поділом майна судовий збір справляється за розірвання шлюбу і за поділ майна.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року „ Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, по заявам, в яких порушується питання про одночасне вирішення майнового і немайнового спорів, судовий збір оплачуються за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, і ставками для вимог немайнового характеру.

Вимога майнового характеру щодо поділу майна подружжя сплачена позивачем у відповідності до вимог п/п 1 п. 1 ч.2 ст. 4 Закону України Про судовий збір. Однак, вимоги немайнового характеру про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини не оплачені судовим збором.

Позивачка повинна надати квитанції про сплату судового збору за вимогами немайнового характеру про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини - 114,70 грн. та 114,70 грн. відповідно.

В порушення ч.2 ст.119 ЦПК України позовні вимоги не конкретизовані, належним чином не обґрунтовані, з урахування того, що позивачкою ставляться вимоги про майно: відсутнє зазначення складу та вартості спірного майна, часу, підстав та обставин його придбання, наявності або відсутності шлюбного договору, тощо), крім того, не додано письмових доказів на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві (правовстановлюючі документи на спірне майно, документів органів державної реєстрації прав на нерухоме майно і операції з ним, документів щодо вартості спірного майна та часу його придбання, акту опису майна із зазначенням його вартості та часу придбання, висновку оцінки щодо дійсної (ринкової) вартості спірного майна, докази відсутності обтяжень на спірному домоволодінні (знаходження майна в задатку, іпотеці), в противному випадку у позові повинні бути зазначені заінтересовані особи).

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжявартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Для вирішення питання щодо можливості розподілу майна подружжя, позивач повинен надати суду повний перелік всього сумісного майна подружжя з погодженою з відповідачем оцінкою цього майна, а у разі відсутності такого погодження зазначити джерело, час придбання майна та докази щодо визначення вартості майна на час розгляду справи, про що зазначалось вище.

Як вбачається з змісту позовних вимог та наданих документів, то позивачем зазначені вимоги, які можуть вплинути на права та обовязки інших осіб, які не зазначені в позові та не є сторонами по справі, а саме:

- АКБ Укрсоцбанк, який є заставодержателем спірного автомобіля Mitsubishi, реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого є відповідач, право власності на який просить визнати за собою позивачка, та на який покладено заборону відчуження; Зміна предмета застави, його відчуження можлива лише при наявності згоди банку.

- Орган опіки та піклування за місцем проживання дитини за позовними вимогами про встановлення місця проживання дитини.

Відповідно до ст.19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини обовязково є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків. Інших осіб, які бажають проживати з дитиною,брати участь у її вихованні.

У відповідності до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ від 24 вересня 2008 р. N 866, розвязання спорів, що виникли між батьками щодо їх дітей здійснює служба у справах дітей за місцем проживання дитини.

Таким чином, враховуючи інші вимоги, встановлені законом, позивач повинен також зазначити у позові службу у справах дітей за місцем проживання дитини, участь якої є обовязковою, оскільки позов стосується прав та інтересів неповнолітньої особи.

Щодо зазначених осіб позивач повинен виконати вимоги ст.ст.119,120 ЦПК України: зазначити найменування, місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів звязку, та надати копії позовної заяви, копії всіх доданих до позову документів.

Вважаю за необхідне рекомендувати позивачці розєднати позов, та подати до суду окрему позовну заяву про розірвання шлюбу та окремо про поділ майна подружжя.

Обєднання в одній позовній заяві у такому вигляді двох вимог, які не повязані між собою підставами виникнення та доказами, що підтверджують ці вимоги, тільки перешкоджатиме зясуванню прав і взаємовідносин сторін, суттєво утруднить вирішення спору та прийняттю законного і обґрунтованого рішення у справі по суті спору.

Додатково розяснюю, що відповідно до ст.69 СК України, дружина та чоловік мають право розділити майно за взаємною згодо тобто у позасудовому порядку, який посвідчується нотаріально.

Звертаю Вашу увагу на те, що при подачі уточненого позову та додаткових документів, позивач повинен виконати вимоги ст.120 ЦПК України щодо надання копії уточненого позову та копій доданих до позову документів відповідно до кількості осіб, що приймають участь у справі.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119-121 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

У такому вигляді позов не може бути прийнятий, оскільки за формою та змістом складений в неналежному обсязі, необхідному для правильного і своєчасного розгляду і вирішення справи у визначений законом строк, тому підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву залишити без руху, надав позивачу пятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків по заяві. В разі невиконання ухвали позов вважається неподаним, та буде повернутий позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р.С.Солодовніков