Справа № 2516/2741/2012 Провадження № 22-ц/795/1113/2013 Головуючий у I інстанції -Киреєв О. В. Доповідач - Зінченко С. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2013 року
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді ЗІНЧЕНКО С.П.,
суддів: ІВАНЕНКО Л.В., ІШУТКО В.М.
при секретарі:Шкарупі Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства „Грандфінресурс" на заочне рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 15.01.2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного підприємства „Грандфінресурс" про захист прав споживача,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ПП „Грандфінресурс" просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Заочним рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 15.01.2013 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПП „ Грандфінресурс" на користь позивача грошові кошти у розмірі 8000 грн., сплачені за договором № 215054 від 06 жовтня 2012 року, а також вирішено питання щодо стягнення судових витрат. В частині вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, оскільки судом не було встановлено, перевірено та достатньо досліджено підстави для визнання правочину недійсним, що передбачені ст.ст. 203, 215 ЦК України. В рішенні не зазначено жодної законної підстави для визнання правочину недійсним. Вказує, що позивачем було сплачено лише одноразовий внесок в розмірі 8000 грн. , а всі інші платежі позивачем не були сплачено, що є невиконанням позивачем договірних зобов'язань.

Апелянт не погоджується також з висновком суду першої інстанції про те, що в діяльності відповідача вбачається наявність утворення пірамідальної схеми, оскільки договори про отримання послуг учасниками договору, підписувався добровільно та добровільно позивачем сплачувалися кошти за оплату послуг. На думку апелянта, діяльність ПП „ Грандфінресурс" є законною, оспорюванний договір відповідає визначенню договору про надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах. Схему роботи ПП «Грандфінресурс» не можна порівняти з пірамідальною схемою, оскільки пірамідальна схема являє собою потік грошей від одноразових продажів місць в черзі новим учасникам біля підніжжя піраміди, у вигляді компенсації до тих, хто розташувався на її верхівці. Програми отримання грошових коштів «Альянс Україна» є накопичувальною системою, яка більше асоціюється не з пірамідою, а з кругообігом.

Також, апелянт не погоджується з висновком суду, що оскаржуваний договір є несправедливим, вважає, що із змісту договору вбачається принцип рівності сторін договору.

Сторони в судове засідання не з»явились про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що договір про надання послуг від 06 жовтня 2012 року, укладений між позивачем та ПП „Грандфінресурс ", є нікчемним , внаслідок того, що його недійсність передбачена законом. Суд вказав, що за приписами ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, а кожна із сторін такого правочину зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 8000 грн.

З таким висновком суду погоджується апеляційний суд.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами 06 жовтня 2012 року був укладений договір №215054, предметом якого є надання Адміністратором (ПП «Грандфінресурс») який діє від свого імені і за рахунок Учасника (ОСОБА_4.), системи послуг, спрямованих на придбання Учасником товару, зазначеного в додатку №1 до цього Договору, на умовах (додаток №2 до Договору) до вказаного Договору, а саме для придбання товару вартістю 200000 грн. Діяльність ПП „«Грандфінресурс»" регламентовано умовами діяльності Програми „Альянс Україна" що є додатком №2 до вищевказаного договору.

06 жовтня 2012 року позивач на виконання умов укладеного договору, одноразово сплатив суму комісійного внеску в розмірі 8000.00грн. та на користь Чернігівського РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» кошти в розмірі 80 грн., як комісійна винагорода для позадоговірних оплат, що підтверджується копіями квитанцій про сплату (а.с.10).

Статтею 2 Договору та Додатком №1 до нього передбачені обов»язки учасника програми, а саме: сплатити одноразовий комісійний внесок, що становить 8000 грн., адміністративний платіж становить 8000 грн.

Крім того, щомісячно сплачувати загальний платіж у сумі 2506.70 грн., який включає в себе чистий внесок в сумі 1666.70 грн., за рахунок якого відповідач здійснює оплату вартості товару чи надає відповідні суми у позику та адміністративні витрати в сумі 840 грн., які є платою за послуги з організації діяльності програми.

Відповідно до вступної частини Додатку №2 до вказаного Договору, програма «Альянс Україна» базується на створені груп учасників, метою яких є придбання бажаних товарів з розстроченням платежу на досить тривалий час, у порядку та на умовах, передбачених Договором та Додатками до нього (а.с.6-9 )

Із змісту ст. 4 Додатку №2 до вказаного Договору вбачається, що рішення Адміністратора про передачу товару Учаснику залежить лише від волі відповідача, який сам на власний розсуд приймає таке рішення. Процедура прийняття рішення про передачу товару є непрозорою, а інформація щодо результатів проведення конкурсів та осіб, які отримали право на товар є конфіденційною і не може бути перевірена позивачем.

Згідно ст.18 Закону України „Про захист прав споживачів" умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов"язків на шкоду позивача.

Відповідно до п.3 под.7 ст.19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману утворення пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучених інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції.

Отже Закон України «Про захист прав споживачів» установив недійсность правочинів, здійснених з використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає зокрема у введені в оману споживачів шляхом залучення їх коштів із метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною, (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 6 ст.203 ЦК України.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За правилами ст.204 ЦК України правочин вважається правомірним не лише тоді, коли не визнаний судом недійсним, але й у тому випадку, коли його недійсність прямо не встановлена законом.

Таким чином, із змісту зазначених норм вбачається, що правочин недійсність якого прямо встановлена законом, є нікчемним. Визнання нікчемного правочину судом недійсним законом не вимагається, тобто для сторін правочину він не спричиняє правових наслідків, крім наслідків його недійсності.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що діяльність ПП „Грандфінресурс" вводить споживача в оману, оскільки програма «Альянс Україна» формується виключно на коштах учасників програми, без залучення коштів ПП „Грандфінресурс".

Суд правильно зазначив, що оплата товару здійснюється за кошти, внесені учасниками програми, в подальшому учасник, який отримав товар, сплачує внески, які фактично компенсують кошти іншим учасникам програми, тобто один учасник програми за свої власні кошти, без інвестування коштів відповідача, оплачує товар іншому учаснику програми. При цьому, Учасник сплачує Адміністратору не за одержання товару чи послуг, а фактично за можливість одержання права на отримання позики, яка надавалась не за рахунок Адміністратора, а за рахунок залучення інших споживачів і їх коштів до такої ж схеми. Суд вірно вказав, що право отримати товар Учасником залежить від розміру фонду та внесення коштів іншими учасниками програми.

Крім того, в постанові Верховного Суду України від 23.12.2013 року, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах(справа №6-35цс12), зазначено, що сплата коштів не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, формування особою без залучення власних коштів групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності системи, є такою, що вводить споживача в оману.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд дійшов вірного висновку, що підстав передбачених ст..23 ЦК України не має, оскільки позивачем не надано жодного доказу в підтвердження цих вимог.

Таким чином, встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права та у відповідності з нормами матеріального права і відсутні передбачені ч.1 ст.309 ЦПК України підстави для скасування судового рішення.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків оскаржуваного рішення суду першої інстанції і не підтверджені жодним доказом відповідно до правил ст.ст.57-66 ЦПК України.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду, тому підстав для скасування рішення не має.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства „Грандфінресурс"" - відхилити.

Заочне рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 15.01.2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: