Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді
Чіркова Г.Є.,

при секретарі
Сакаді О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вишгороді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

позивач звернувся до суду з даним
позовом, посилаючись на те, що
транспортним засобом відповідача
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди автомобілю, яким він має право
керувати згідно п. 2.1 Правил дорожнього
руху України, завдано шкоди, а тому на
її відшкодування просить стягнути з
відповідача матеріальну та моральну
шкоду в розмірі 4 850 грн. та 5 000 грн.,
відповідно.

В судовому засіданні позивач
просив про задоволення позову з
викладених у ньому підстав.

Відповідач та його представник проти
задоволення позову заперечили.

Відповідач в своїх запереченнях
зазначив, що позивач лише керував на
той час транспортним засобом і не є
його володільцем, а тому підстав для
відшкодування йому завданої шкоди не
має.

Крім того він застрахував свою
цивільну відповідальність в ПрАТ
«УПСК», яку своєчасно повідомив про
страховий випадок. Ліміт
відповідальності страхової компанії
повністю покриває суму завданих ним
збитків.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання
не прибув, про день та час розгляду
справи повідомлений, причини його
неявку суду невідомі.

Оскільки суд позбавлений можливості
відкласти розгляд справи, на підставі
ст. 169 ЦПК України, в межах строку
встановленого ст. 157 ЦПК України, дану
справу слід розглянути на підставі
наявних доказів у загальному порядку.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 13
серпня 2012 року з вини відповідача
сталася дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої пошкоджено автомобіль
«Рено - Кенго» д.н.з. НОМЕР_3, яким
керував позивач.

Про ці обставини йдеться в постанові
Оболонського районного суду м. Києва
від 14 вересня 2012 року, якою відповідача
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП. Дана
постанова суду набрала законної сили.

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди автомобілю «Рено - Кенго» д.н.з.
НОМЕР_3 заподіяно механічні
пошкодження, що вбачається з довідки
ДАІ від 13 серпня 2012 року.

Позивачем надано чеки на суму 4 850 грн.
про здійснені витрати на ремонт
автомобіля. Проте з даних документів не
можна встановити коли, ким і щодо якого
автомобіля проведено відповідні
роботи.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, власником
автомобіля «Рено - Кенго» д.н.з. НОМЕР_1 є
ОСОБА_3 (третя особа по справі).

Останній став власником
автомобіля на підставі довідки-рахунок
від 17 вересня 2012 року.

Це же автомобіль (номер кузова
НОМЕР_2) згідно облікової картки ВРЕР - 9
УДАІ м. Києві на момент ДТП належав
ОСОБА_4

Крім того згідно полісу № АВ/1634699
від 19 грудня 2011 року відповідач
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність в ПрАТ «УПСК».

Забезпеченим транспортним
засобом є автомобіль «Део Ланос» д.н.з.
НОМЕР_4.

З цих підстав і відповідно до
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» ПрАТ «УПСК» має
нести відповідальність за шкоду
завдану забезпеченим транспортним
засобом.

Між тим листом ПрАТ «УПСК» від 10
вересня 2012 року позивачеві, для
начислення суми страхового
відшкодування, запропоновано надати
документи на підтвердження
правомочностей власника пошкодженого
транспортного засобу, що надають
відповідні цивільні права.

Як пояснив у суді позивач таких
документів він не має.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайнових правам фізичної
або юридичної особа, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно вимог ст. 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, що створює підвищену
небезпеку для особи, яка цю діяльність
здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування у повному
обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 386 ЦК України
власник, права якого порушені, має
право на відшкодування завданої йому
майнової та моральної шкоди.

Отже за змістом Закону право на
відшкодування шкоди завданої майну
особи має власник цього майна або його
законний володілець.

Власником пошкодженого автомобіля на
час зверненян до суду з цим позовом є
ОСОБА_3, а тому саме власник і має право
за певних обставин висувати вимоги про
відшкодування завданої шкоди.

Разом з тим слід зазначити, що згідно
ст. 395 ЦК України речовими правами на
чуже майно є: право володіння; право
користування (сервітут); право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій).

Законом можуть бути встановлені інші
речові права на чуже майно.

Відповідно до вимог ст. 396 ЦК України
особа, яка має речове право на чуже
майно, має право на захист цього права,
у тому числі і від власника майна,
відповідно до положень глави 29 цього
Кодексу.

На момент дорожньо-транспортної
пригоди позивач керував автомобілем
«Рено - Кенго» д.н.з. НОМЕР_3 на підставі
документів визначених у п. 2.1 ПДР
України, а тому мав лише право
користування (управління) автомобілем,
а не право володіння ним, передбачене п.
1 ч. 1 ст. 395 ЦК України, коли право
користування передбачене в п.п. 2-4 ч. 1
ст. 395 ЦК України на ці правовідносини
не розповсюджується.

Відтак згідно поданих доказів
відповідно до вимог Закону позивача не
можна визнати володільцем майна на
праві господарського відання,
оперативного управління або на іншій
підставі передбачений Законом або
договором (речове право).

З огляду на виниклі правовідносини
позивач не довів свого права вимагати
відшкодування завданої матеріальної
шкоди автомобілю належного третій
особі.

Законне право вимагати відшкодування
матеріальної шкоди має власник
автомобіля.

Відтак ОСОБА_1 не є належним позивачем у
цій справі, а тому в позові про
відшкодування матеріальної шкоди
завданої автомобілю, йому слід
відмовити.

Що стосується вимоги про відшкодування
моральної шкоди, то її заподіяння
позивачеві внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди в суді
не доведено.

Отже підстав для відшкодування
моральної шкоди згідно вимог ст. ст. 23,
1167, 1187 ЦК України по справі також не
встановлено.

За таких обставин підстав для
задоволення позову судом не
встановлено, а тому в задоволенні
позову слід відмовити.

На підставі викладеного і
керуючись статтями 209-215 ЦПК України,

вирішив:

у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області протягом 10 днів
з дня його проголошення шляхом подання
в зазначений строк апеляційної скарги
через Вишгородський районний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя