АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/369/2013 Головуючий в І інстанції Головко О.В. Категорія 41 Доповідач: Воронова Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року лютого місяця 21 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
При секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Херсонського учбово-виробничого підприємства Українського товариства глухих на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 01 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Херсонського учбово-виробничого підприємства Українського товариства глухих про захист прав споживача шляхом визнання незаконними застосування тарифів та нарахованих сум оплати за утримання будинку та прибудинкової території, зміни тарифів на утримання будинку та прибудинкової території та спонукання до перерахунку сплачених коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2012 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що він разом зі своєю донькою ОСОБА_6 та її дітьми, його онуками, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживає у гуртожитку, розташованому у м. Херсоні, по вул. К.Маркса, 40 «а», який знаходиться в управлінні відповідача, у відокремленому помешканні квартирі №15.

Між ним та відповідачем фактично склалися договірні відносини з приводу надання та отримання житлово-комунальних послуг, хоча письмовий договір відсутній.

Відповідач, як виконавець житлово-комунальних послуг, незаконно розділив між ним та його донькою рахунки на їх оплату, внаслідок чого вони змушені оплачувати зазначені послуги окремо, і таке становище призвело до порушення відповідачем ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо розповсюдження його пільг, як учасника Великої Вітчизняної війни на всю зайняту його сімєю житлову площу.

Крім того, позивач зазначає, що з 2008 року відповідач нараховує необґрунтовані тарифи на утримання будинку та прибудинкової території: до листопада 2010 року застосовані відповідачем тарифи були різними кожного місяця і як наслідок коливалася і не була постійною квартплата, а з листопада 2010 року квартплата встановлена у розмірі 120 грн. на місяць за кожне койко-місце, що порушенням вимог ст. 38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів №208 від 03.07.1986 року, оскільки плата за користування жилою площею і за комунальні послуги повинна сплачуватись по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду.

Згідно рішення виконкому Херсонської міської ради №548 від 21.10.2008 року, яке є чинним, і згідно додатку до якого розмір квартирної плати та плати за утримання будинків і прибудинкової території встановлено у розмірі 1 грн. за кв.м загальної площі, тому його сімя, з урахуванням його пільг повинна сплачувати 73,85 грн. квартплати.

Позивач просив суд визнати незаконним застосування Херсонським УВП УТОГ у період з січня 2008 року по жовтень 2011 року тарифів та нарахованих сум оплати за утримання будинку та прибудинкової території, змінити тарифи на утримання будинку та прибудинкової території шляхом встановлення їх на рівні 1 грн. за 1 кв.м загальної площі, починаючи з 01.01.2008 року до моменту встановлення уповноваженим органом тарифів. Зобовязати відповідача здійснити новий розрахунок вартості житлово-комунальних послуг у період з січня 2008 року по жовтень 2011 року із застосуванням тарифів на утримання будинку та прибудинкової території на рівні 1.00 грн. за 1 кв.м загальної площі з урахуванням пільг ветерана ВВВ, та членам його сімї. Зобовязати відповідача у подальшому при начисленні розрахунків за житлово-комунальні послуги та проживання його сімї здійснювати їх згідно з вимогами абз. 2 п. 38 Примірного положення про гуртожитки.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 01 листопада 2012 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено у повному обємі.

В апеляційній скарзі на рішення суду Херсонське учбово-виробниче підприємство Українського товариства глухих (надалі ХУВП УТГ), посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило його скасувати.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить її відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 та визнаючи незаконним застосування Херсонським УВП УТОГ тарифів та оплати за утримання будинку і прибудинкової території, змінюючи їх та встановлюючи на рівні, що відповідає тарифам, затвердженим Херсонської міською радою, зобовязуючи відповідача здійснити новий розрахунок вартості житлово-комунальних послуг і зобовязуючи відповідача у подальшому при нарахуванні оплати житлово-комунальних послуг позивачу здійснювати її відповідно до абз. 2 п. 38 Примірного положення про гуртожиток, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неправильно здійснював позивачу нарахування оплати за проживання у гуртожитку, починаючи з січня 2008 року спочатку по собівартості витрат на утримання гуртожитку, а з листопада 2010 року у граничних розмірах за «ліжко-місце», тоді як позивач має проводити оплату за приміщення, що перебуває у його відособленому користуванні по ставках квартирної плати (тарифах), встановлених для будинків державного та громадського житлового фонду.

Однак до такого висновку суд першої інстанції дійшов у порушення норм матеріального права, і він не відповідає обставинам справи, тому відповідно до положень ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, ОСОБА_5 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Дана будівля, відповідно до свідоцтва про право власності від 18.08.2000 року є гуртожитком і належить на праві колективної власності Українському товариству глухих /а.с. 52-57,90/.

Згідно списку на отримання робітниками і службовцями Херсонського УПК житла у гуртожитку, затвердженого на спільному засіданні адміністрації, партійної та профсоюзної організації, затвердженого головою Президії МіжОбл УТОГ 10 лютого 1963 року, ОСОБА_5 на сімю з 4 осіб виділено 4 кімнати житловою площею 54 кв.м. Позивач з дочкою ОСОБА_6 та двома онуками проживав у секторі №1, на першому поверсі гуртожитку займаючи 4 кімнати: одну він, три кімнати дочка з онуками, що сторонами не заперечується.

Згідно до ухвали Суворовського районного суду м. Херсона від 07.05.2003 року, затверджено мирову угоду у справі за позовом Херсонського УВП УТОГ до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 про виселення, згідно до якої сторони погодили, що підприємство надає відповідачам для проживання приміщення у секторі №15 у цьому ж гуртожитку /а.с. 101-102/.

Згідно плану поверхів гуртожитку, сектор №15, має пять жилих кімнат, кухню, туалет, ванну /а.с. 11/. ОСОБА_5 зайняв у цьому секторі 1 кімнату (2 ліжко-місця), а ОСОБА_6 з дітьми чотири кімнати, одну з яких без законних на те підстав.

Згідно наказу №75 від 06.04.2009 року та акту від 09.04.2009 року УВП УТОГ, створено комісію для вселення у сектор №15 робітниці товариства інваліда за слухом ОСОБА_10 та складено акт про перешкоджання ОСОБА_6 вселенню ОСОБА_10 у вільну кімнату сектора №15.

З огляду на зазначене, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 без законних на те підстав займають у секторі №15 гуртожитку одну з кімнат, тому відсутні підстави вважати, що вони проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні .

За вказаних обставин відсутні підстави застосування абз. 2 п. 38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 03.06.1986 року №208 про оплату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду, про що просить позивач, тому відсутні підстави у задоволенні решти позовних вимог позивача, оскільки вони залежать і взаємоповязані з питанням щодо застосування відповідачем тарифів.

Крім того, зміна тарифів та їх встановлення не відноситься до компетенції суду, тому такі позовні вимоги ОСОБА_5 не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Херсонського учбово-виробничого підприємства Українського товариства глухих задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 01 листопада 2012 року скасувати, ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до Херсонського учбово-виробничого підприємства Українського товариства глухих про захист прав споживача, спонукання до вчинення певних дій відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: