Справа № 22-ц-6225/12 Головуючий у І інстанції Дубас Т.В.
Провадження № 22-ц/1090/8772/12 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба
Категорія 22 03.01.2013
???????????????????????????????
УХВАЛА

Іменем України

10 грудня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі :

Головуючого - Суханової Є.М.

Суддів - Коцюрби О.П., Рудніченко О.М..

При секретарі - Клименко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 14 жовтня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір оренди квартири №39, яка належить йому на праві власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до п.2.1 даного Договору, квартира, що орендується, призначена для проживання у ній Орендаря, а також третьої особи.

Як зазначено у п. 11.2, строк Договору починає свій перебіг в момент, визначений у п.11.1 цього Договору - 14 жовтня 2010 року, та закінчується 15 жовтня 2011 року.

До спливу терміну дії Договору, відповідача не попереджали про відмову від укладення договору на новий строк, та квартиру не звільнила і продовжувала там мешкати. Тобто, у відповідності до приписів ч. І ст. 822 Цивільного Кодексу України, договір оренди вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк.

За користування квартирою, сторонами була встановлена щомісячна орендна плата, визначена у 4 розділі Договору. Проте, відповідачка жодного разу не сплачувала орендних платежів, кожного разу апелюючи до попереднього договору купівлі-продажу орендованої квартири від 14 жовтня 2010 року (відповідно до якого відповідач мала придбати у позивача дану квартиру до 14 жовтня 2011 року), і пояснюючи, що свою заборгованість по сплаті орендних платежів погасить у момент купівлі квартири.

У визначений попереднім договором купівлі-продажу квартири строк відповідачка основний договір не уклала і, проживаючи в орендованій квартирі, продовжувала запевняти його про свої наміри придбати цю квартиру і погасити існуючу заборгованість.

В червні 2012 року йому стало відомо, що відповідачка використовує квартиру не за цільовим призначенням, а в якості стоматологічного кабінету, самоправно провівшивідповідне капітальне переобладнання орендованої квартири. Тому він вимушений був звернутися до суду з даним позовом в якому просив стягнути з відповідачки на його користь розмір заборгованості по сплаті орендних платежів за Договором, стягнути з відповідачки на його користь три відсотки річних від простроченої суми за Договором за весь час прострочення, стягнути з відповідачки на його користь неустойку у розмірі, що встановлений п. 9.5 Договору, а також стягнути з відповідача на його користь розмір заборгованості по сплаті комунальних платежів.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову позивачу в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення ухвалене з порушеннями норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2012 року в межах доводів апеляційної скарги, вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

14 жовтня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір оренди квартири, яка належить позивачеві на праві власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п.2.1 даного Договору, квартира, що орендується, призначена для проживання у ній Орендаря, а також третьої особи.

Як зазначено у п. 11.2, строк Договору починає свій перебіг в момент, визначений у п.11.1 цього Договору - 14 жовтня 2010 року та закінчується 15 жовтня 2011 року.

До спливу терміну дії Договору, відповідачка не попереджали про відмову від укладення договору на новий строк, квартиру не звільнила і продовжувала там мешкати. Тобто, у відповідності до приписів ч. І ст. 822 Цивільного Кодексу України, договір оренди вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк.

За користування квартирою сторонами була встановлена щомісячна орендна плата, визначена у 4 розділі Договору, але відповідачка не сплачувала орендних платежів.

У визначений попереднім договором купівлі-продажу квартири строк, відповідачка основний договір не уклала і, проживаючи в орендованій квартирі, заборгованість за Договором оренди не була погашена.

Відповідачка необгрунтовано ухилялась від зобов'язання про сплату орендних платежів (п.п. 4.2, 4.3 Договору).

Відповідно до 4 розділу Договору: розмір орендної плати за орендне користування

квартирою, що орендується, та майном в перші три місяці оренди складав 375 (триста сімдесят п ять) доларів США за один місяць орендного користування, в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України на день сплати. Розмір орендної плати за орендне користування квартирою, що орендується, та майном в наступні дев'ять місяців оренди складав 625 (шістсот двадцять п'ять) доларів США за один місяць орендного користування, в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України на день сплати. Орендна плата повинна була сплачуватись щомісячно не пізніше 5 числа кожного місяця.

Станом на 23 липня 2011 року відповідачка жодних орендних платежів позивачеві не сплачувала.

Таким чином, сума невиконаного грошового зобов'язання відповідачки за договором оренди в загальному складає 12 250 (дванадцять тисяч двісті п'ятдесят) доларів США, що згідно встановленого Національним банком України офіційного курсу долара США становить 97 914 (дев'яносто сім тисяч дев'ятсот чотирнадцять) грн. 25 коп.

Згідно ч. 1 ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона -власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Згідно ст. 820 ЦК України наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

З п.9.5 Договору, Орендар несе, зокрема, наступну відповідальність: у випадку прострочення по сплаті орендних платежів -пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожен день прострочення , у випадку нецільового використання квартири.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідачки на користь позивача три проценти річних від простроченої суми за Договором за весь час прострочення, що складає 310.64 доларів США, що згідно встановленого Національним банком України офіційного курсу становить 2 482.95 грн.

Також є вірним висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідачки на користь позивача і пені, яка становить 639.31 долар США, що згідно курсу Національного банку України становить 5 046.06 грн.

Як встановлено судом, позивач по справі не надав доказів нецільового використання квартири відповідачкою, тому, Києво-Святошинський районний суд Київської області на законних підставах відмовив йому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачки на його користь заборгованості по оплаті за комунальні платежі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що Києво-Святошинський районний суд Київської області розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, порушень норм процесуального законодавства при розгляді справи не допустив, тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2012 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: