Справа № 2514/2302/2012 Провадження № 22-ц/795/1533/2013 Головуючий у I інстанції Кобилецький І. Ф. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2013 року м. Чернігів
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:ОСОБА_5, його представника - адвоката ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 травня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про виділ частки в натурі з будинку, що є спільною частковою власністю,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 травня 2013 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_5 про винесення додаткової ухвали про затвердження мирової угоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції і постановити нову ухвалу, якою доповнити ухвалу суду першої інстанції про внесення доповнень до ухвали про визнання мирової угоди від 27 лютого 2013 року з вказівкою, що будинок складається з частини будинку під літерою А, 33.6/100 - частини, що належить ОСОБА_7 та частини будинку під літерою А-1 та прибудови А-2, частина якого складає 65.6/100, що належить ОСОБА_5 на праві власності, розташованого за адресою: вул. Ватутіна, буд. 42 в м. Ніжині. Апелянт також просить виключити з мирової угоди від 12.12.2012 року, як помилково зазначено в п.2: Виділити ОСОБА_7 38/100 частини будинку, які фактично перебувають в його користуванні по вул. Ватутіна, 42 в м. Ніжині Чернігівської області, 16600 з відповідною часткою надвірних споруд, що знаходяться в спільній частковій власності по сформованому порядку користування, та визнати за ним право власності на наступні приміщення, як на окремий жилий будинок, а саме: житловий будинок А-1, який складається з передньої 2-1 площею 6,9 м. кв., житлової кімнати 2-2 площею 14,6 м. кв., кухні 2-3 площею 6,3 м. кв., прибудову а-4, яка складається з коридору 2-4 площею 4,2 м. кв., санвузол 2-5 площею 0,7 м.кв., приміщення 2-6 площею 7,9 м. кв., кладову ІІІ площею 2,3 м.кв., погріб, позначений буквою П, сарай Б, сарай б . Апелянт просить визнати право власності та користування за ОСОБА_5 на частину житлового будинку А-1, яка зазначена на плані під літерою А-1 та житлову прибудову під літерою А-2, що належить ОСОБА_5 на праві свідоцтва про право власності від 02 грудня 1997року, що складається з частини будинку А-1 (зазначеного на плані) та прибудови під літерою А-2 загальною площею 65.6/100 (відповідно до плану будівлі). Частина будинку А 1 та прибудова А-2 складаються з частини цього будинку під літерою А-1, яка складається з кухні 1-1, площею 4,7 м.кв., житлової кімнати 1-2, площею 12,3 м.кв., житлової кімнати 1-3, площею 4,5 м.кв., веранди під літерами а - 1 площею 6,6 м.кв та веранди а-1 площею 6.3 м.кв., ганку під літерою а 3 та прибудови до цієї частини будинку під літерою А - 2, яка складається з житлових кімнат 1-4, площею 18,7 м.кв., житлової кімнати 1-5, площею 7,2 м.кв., житлової кімнати 1-6, площею 5,3 м.кв., сарай, позначений буквою Г, погріб, позначений буквою П-1, убиральню, позначену буквою у, гараж, позначений буквою В. ОСОБА_1 також просить визнати право власності та користування за ОСОБА_7 на частину будинку, зазначеного на плані під літерою А, розташованого по вул. Ватутіна, 42 в м. Ніжині, яка складається з кухні 11,3 м.кв. 2-1, житлової кімнати 2-2, площею 14,8 м.кв., кладової ІІІ площею 4,1 м.кв., коридору 3,4 м.кв. (разом 33,6/100), погріб, позначений буквою П, сарай Б, сарай б (відповідно до технічного паспорту на житловий будинок від 13. 03. 2006 року). В доводах апеляційної скарги зазначено, що при постановленні ухвали від 27 лютого 2013 року про внесення доповнень до ухвали про визнання мирової угоди судом першої інстанції було допущено ряд помилок, які без уточнення та відповідного виправлення роблять неможливим її виконання. Апелянт вказує, що до уточнення ідеальних часток в будинку кожного співвласника, ОСОБА_7 здійснив реєстрацію та в подальшому здійснив дарування своєї частки будинку, що свідчить про те, що він умисно виконав зазначені дії, щоб унеможливити подальший розгляд заяви про уточнення мирової угоди та фактично закріпив за собою частину майна, яке йому не належало у звязку із відсутністю правових документів.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_7, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення(а.с.254), не зявився. Відповідно до приписів ч. 2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції, - залишенню без змін, оскільки її судом постановлено з додержанням вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.2-4), в квітні 2012 року ОСОБА_7 звернувся з позовом до ОСОБА_5 про виділ частки в натурі з будинку, що є спільною частковою власністю.

По даній справі Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області 12 грудня 2012 року постановлено ухвалу, якою визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на наступних умовах:Змінити ідеальні частки співвласників в праві спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: вул. Ватутіна, буд. 42 в м. Ніжині, та визнати за ОСОБА_7 право власності на 38/100 часток житлового будинку по вул. Ватутіна, буд. 42 в м. Ніжині Чернігівської області. Виділити в натурі ОСОБА_7 38/100 частки будинку, які фактично перебувають в його користуванні, по вул. Ватутіна, 42 в м. Ніжині Чернігівської області, з відповідною часткою надвірних споруд, що знаходяться у спільній частковій власності по сформованому порядку користування та визнати за ним право власності на наступні приміщення, як на окремий жилий будинок, а саме: житловий будинок А, який складається з передньої 2-1 площею 6,9 м.кв., житлової кімнати 2-2 площею 14,6 м.кв., кухні 2-3 площею 6,3 м. кв., прибудову а-4, яка складається з коридору 2-4 площею 4,2 м. кв., санвузол 2-5 площею 0,7 м.кв., приміщення 2-6 площею 7,9 м.кв., кладову ІІІ площею 2,3 м.кв., погріб, позначений буквою П, сарай Б, сарай б. Виділити ОСОБА_5 в натурі 62/100 частки будинку по вул. Ватутіна, 42 в м. Ніжині Чернігівської області, з відповідною часткою надвірних споруд, що знаходяться у спільній частковій власності по сформованому порядку користування та визнати за ним право власності на наступні приміщення, як на окремий жилий будинок: житлові прибудови А1 та А2, які складаються з: кухні 1-1, площею 4,7 м.кв., житлової кімнати 1-2, площею 12,3 м.кв., житлової кімнати 1-3, площею 4,5 м.кв., житлової кімнати 1-4, площею 18,7 м.кв., житлової кімнати 1-5, площею 7,2 м.кв., житлової кімнати 1-6, площею 5,3 м.кв., веранди І, площею 6,6 м.кв., веранди ІІ, площею 6,3 м.кв., сарай, позначений буквою Г, погріб, позначений буквою П1, убиральню, позначену буквою у, гараж, позначений буквою В. Припинено право спільної часткової власності на будинок по вул. Ватутіна, 42 в м. Ніжині Чернігівської області та надвірні споруди між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . У вказаній ухвалі також зазначено, що сторони за цим договором інших претензій один до одного не мають. Провадження у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про виділ частки в натурі з будинку, що є спільною частковою власністю вищезазначеною ухвалою суду було закрито (а. с. 116-118,122).

27 лютого 2013 року ухвалою суду першої інстанції були задоволені заяви ОСОБА_7О, ОСОБА_5 про постановлення додаткової ухвали про затвердження мирової угоди, і судом були внесені доповнення до ухвали від 12 грудня 2012року ( а. с. 184).

В квітні 2013 року ОСОБА_5 звернувся із заявою про винесення додаткової ухвали про затвердження мирової угоди, в якій просить внести зміни та доповнення до ухвал суду першої інстанції від 12 грудня 2012року та від 27 лютого 2013року ( а. с. 198 - 200).

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції від 21 травня 2013 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_5 про винесення додаткової ухвали про затвердження мирової угоди. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ухвала суду про визнання мирової угоди між сторонами у даній справі набула законної сили, то відсутні підстави для задоволення заяви про винесення додаткової ухвали про затвердження мирової угоди. Також судом зазначено, що на підставі ухвали суду про визнання мирової угоди між сторонами позивач ОСОБА_7 зареєстрував право власності на належну йому частку житлового будинку та провів її відчуження третій особі.

Апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 21 травня 2013року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_5 про винесення додаткової ухвали про затвердження мирової угоди постановлена судом першої інстанції з додержанням вимог чинного законодавства, яке регламентує спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості оскаржуваної ухвали суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Зокрема, відповідно до приписів ч.1, ч.2 статті 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву.

По даній справі мирову угоду було в письмовій формі викладено в адресованій суду заяві сторін, яка приєднана до матеріалів справи ( а. с. 116 - 118).

Як вбачається зі змісту мирової угоди, укладеної між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 12 грудня 2012року (а. с. 116-118), сторони узгодили між собою всі спірні питання, про які йшлася мова в позові; зазначили, що за даним позовом інших претензій один до одного не мають, наслідки укладення мирової угоди та зміст статей 205, 206 ЦПК України їм розяснено та зрозуміло. Крім того, у звязку із мирним врегулюванням спору, сторони просили закрити провадження у даній справі. Вказана мирова угода підписана ОСОБА_7 та ОСОБА_5, що свідчить про їх вільне волевиявлення під час її укладення.

Згідно з ч. 3 статті 175 ЦПК України, до ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. Приписи вказаної норми закону судом першої інстанції були виконані. Оскільки сторонами було укладено мирову угоду, суд закрив провадження уданій справі, що узгоджується з нормами ч.4 статті 175 ЦПК України. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін постановив ухвалу про визнання мирової угоди ( а. с. 122), при цьому вказавши, що умови мирової угоди, укладеної сторонами, не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч.1, п.4 статті 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду першої інстанції від 12 грудня 2012року про визнання мирової угоди сторонами не оскаржувалась.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що чинний ЦПК України не містить в собі норм, які передбачають порядок внесення змін та доповнень до ухвали суду про визнання мирової угоди та закриття у звязку з цим провадження у справі, яка набрала законної сили, шляхом постановлення додаткової ухвали.

За даних обставин судом першої інстанції вірно відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_5 про винесення додаткової ухвали про затвердження мирової угоди, оскільки ухвала суду про визнання мирової угоди між сторонами та закриття у звязку з цим провадження у даній справі набула законної сили, при укладенні мирової угоди сторони усвідомлювали наслідки її укладення та узгоджувати всі спірні питання до її визнання судом з метою запобігання виникнення спірних питань в межах заявленого позову.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 21 травня 2013року та відносно того, що ОСОБА_7 здійснив договір дарування своєї частини будинку іншій особі, не можуть бути підставами для скасування вірної по суті ухвали суду.

Керуючись статтями : 303, 304, 307; п.1 ч.1 статті 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: