Справа № 764/7649/13-ц
Провадження № 2/764/3834/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" грудня 2013 р. Ленінський районний суд
міста Севастополя у складі:
головуючого судді - Рубан М.В.,

за участю секретарів - Бурчуладзе С.І.,
Нікітенко Ю.П.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Укрсиббанк" про визнання договору
припиненим та відшкодування моральної
шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, з урахуванням уточнень,
звернувся до суду з позовом, як
споживач, до відповідача, в якому
просить визнати договір про надання
споживчого кредиту від 15.07.2012 року
припиненим та відшкодувати моральну
шкоду. Вимоги позову мотивовані тим, що
позивач повністю виконав умови
кредитного договору, укладеного між
позивачем та відповідачем, але
відповідач самостійно на власній
розсуд змінив умови кредитного
договору шляхом введення комісії за
прийняття платежів через касу банку та
не визнає виконання зобов'язання,
докучає позивачу дзвінками, що завдало
моральної шкоди.

Відповідач проти позову заперечував, з
тих підстав що згідно умов укладеного
договору та правил банку, банк має
право самостійно вводити будь-яки
платежі згідно тарифів банку, тому
позивач зобов'язаний виконувати у тому
числі і правила банку, з якими він був
ознайомлений.

Позивач у судовому засіданні позов
підтримав, просив суд його
задовольнити з підстав, викладених у
позові, пояснив, що з Правилами
відкриття та комплексного
розрахунково-касового обслуговування
банківських рахунків фізичних осіб він
не ознайомлювався.

Представники відповідача Публічного
акціонерного товариства "Укрссиббанк"
проти позову заперечували з тих
підстав, що сторони є вільними під час
укладання будь-яких договорів, а
правила, з якими погодився позивач,
дозволяють банку вводити додаткові
платежі або змінювати існуючи.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, допитавши
свідка, вивчивши матеріали цивільної
справи, вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

15 липня 2012 року між ПАТ "УкрСиббанк" та
позивачем ОСОБА_1, укладено договір №
0 про надання споживчого кредиту
та заставу рухомого майна (а.с. 5).

Відповідно до п.1 договору сума кредиту
складає 5899,88 грн., а з урахуванням всіх
платежів по договору згідно додатку № 1
до договору (графік погашення кредиту)
становить 5900,20 грн. (а.с. 5-7).

Згідно графіку погашення
заборгованості встановлено сплату
заборгованості ануїтетними платежами
у розмірі 492,00 грн. на місяць, останній
платіж 488,20 грн., який повинен бути
сплачено до 15.07.2013 року. Договором
встановлено сплату разової комісії в
сумі 530,98 грн. за управління кредитом.

Відповідно до п.9 Договору комісія
сплачується у разі перевищення суми
останнього ануїтетного платежу, але не
більше 10 грн.

Під час виконання договору позивачем
сплачено 10 серпня 2012 суму 500,00 грн.
відповідно до квитанції № 51 від 10.08.2012.

07 вересня 2012 року було здійснено платіж
на суму 700,00 грн. що підтверджується
квитанцією № 27 від 07.08.2012.

Зазначені платежі сплачені позивачем у
касу банку та без сплати будь-яких
додаткових платежів.

10 жовтня 2012 було здійснено платіж на
суму 500,00 грн. в банкоматі банку, що
підтверджується чеком № 1561105 від 10.10.2012.

10 листопада 2012 було здійснено платіж на
суму 500,00 грн. у касі банку що
підтверджується квитанцією № 4 від
10.11.2012, та додатково сплачено 10,00 грн. за
розрахунково-касове обслуговування що
підтверджується квитанцією № 4 на суму
10,00 грн. від 10.11.2012.

Позивач не погодився з діями банку, та
звернувся до банку з листом, у якому
виклав свою незгоду. На платіжному
документі про сплату 10,00 грн. за
розрахунково-касове обслуговування
позивач виклав вимогу про зарахування
зазначеної суми на погашення основної
заборгованості за кредитом.

Відповідно до пояснень позивача та
показів свідка ОСОБА_4 в попередній
день до сплати та у день оплати
чергового платежу банкомати у двох
відділеннях - на проспекті Генерала
Острякова та на вул.Велика Морська не
працювали, працівники банку не могли
надати гарантій, що банкомати в інших
відділеннях працюють, тому щоб не
створювати заборгованість позивач
змушений був сплатити кредитні платежі
у касу банку зі сплатою за
розрахунково-касове обслуговування.

Банк своїм листом від 09.11.2012 року за
вих.№ 12-21/29878 на претензію позивача
повідомив, що банк вважає свої дії
законними, та без сплати за
розрахунково-касове обслуговування
заборгованість можливо сплачувати у
банкоматах банку. Одночасно банк
повідомив, що банкомати під час
здійснення платежів не приймають
купюри, номінал яких менше 10,00 грн. (а.с.
11).

Виконуючи зобов'язання за кредитним
договором, позивач сплатив 10.08.2012 - 500,00
грн. (квитанція № 51 від 10.08.2012); 07.09.2012
року - 700 грн. (квитанція № 27 від 07.08.2012);
10.10.2012 - 500,00 грн. (чек № 1561105), 10.11.2012 року -
500,00 та 10,00 грн. за розрахунково-касове
обслуговування (квитанція № 4 від 10.11.2012
на суму 500,00 грн., квитанція № 4 від 10.11.2012
на суму 10,00 грн.); 10.12.2012 року - 600,00 грн.
(чек № 1892458); 10.01.2013 року - 500,00 грн. (чек №
2074018); 15.02.2013 - 500,00 (чек № 2309868); 11.03.2013 - 500,00
(чек № 2459882); 08.04.2013 - 500,00 (чек № 2636182);
13.05.2013 - 500,00 (чек № 2837988); 10.06.2013 - 500,00 грн.
(чек № 3014466); 11.07.2013 року - 80,20 грн. та 10,00
грн. за розрахунково-касове
обслуговування (квитанція № 33 від
11.07.2013 на суму 80,20 грн., квитанція № 33 від
11.07.2013 на суму 10,00 грн. за РКО).

Разом сума, сплачена позивачем, на
користь банку становить 5900,20 грн., що
відповідає умовам договору в частини
розміру суми, яку позивач зобов'язаний
був сплатити під час дії договору.

Судом також встановлено, що з 17.09.2012
року в касах "УкрСиббанк" введено
комісію за розрахунково-касове
обслуговування при прийнятті
готівкових коштів у касу Банку в
розмірі 10,00 грн., про що було розміщено
оголошення на Веб-сайті Банку (а.с. 121).
Належних доказів, що таке оголошення
було розміщено на стендах у
відділеннях Банку відповідачем не
надано.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави („Позика"), якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.
Особливості регулювання відносин за
договором про надання споживчого
кредиту встановлені законом.

Відповідно до ст.1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст.1066 ЦК України за
договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Відповідно до ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Під час розгляду справи, позивач і
представник відповідача визнали, що
будь-яких інших договорів, крім
кредитного договору від 15 липня 2012 року
№ 0, між ПАТ "УкрСиббанк" та
позивачем не укладалося, платіжні
(кредитні) картки позивачем не
отримувалися.

Відповідно до Правил (Договірних умов)
комплексного розрахунково-касового
обслуговування банківських рахунків
фізичних осіб в АТ "Укрсиббанк, на яки
посилається відповідач, як на підставу
введення плати за
розрахунково-касового обслуговування,
зазначено, що ці Правила (договірні
умови) комплексного
розрахунково-касового обслуговування
фізичних осіб клієнтів АТ "УкрСиббанк
(за текстом іменуються - Правила) є
пропозицією до укладення договору на
відкриття та розрахунково-касове
обслуговування рахунків (карткових,
накопичувальних, вкладних) в АТ
"УкрСиббанк" на умовах, що встановлені
Банком, і застосовуються у випадку
укладання між АТ "УкрСиббанк" та
Клієнтами "Договору-Анкети
комплексного розрахунково-касового
обслуговування (з Правилами)". З кожним
Клієнтом може бути укладений лише один
Договір.

Правила не застосовуються до
врегулювання відносин за будь-якими
іншими договорами, стороною яких є АТ
"УкрСиббанк", в тому числі до будь-яких
інших договорів на відкриття та
розрахунково-касове обслуговування
банківських рахунків, окрім
зазначеного вище.

Дані Правила встановлюють порядок
відкриття, обслуговування, закриття
поточного, карткового та
накопичувального Рахунків для
фізичних осіб - Клієнтів, які є
резидентами, а також порядок
встановлення та зміни Тарифів й інші
питання, пов'язані з використанням
Рахунків в рамках Договору та
проведення операцій за ними, в тому
числі із застосуванням СДБО.

За змістом правил - "Клієнт" - фізична
особа - резидент України, яка виявила
бажання скористатись послугами Банку
щодо відкриття та обслуговування
Рахунків в межах укладеного між такою
особою і Банком Договору.

Отже, відповідно до Правил, на яки
посилається відповідач, як на підставу
введення розрахунково-касового
обслуговування, самі правила
встановлюють сферу своєї дії та на
кредитні договори, укладені між
фізичними особами та АТ "УкрСиббанк", не
розповсюджуються, а інші договори, як
встановлено судом, між сторонами не
укладалися, платіжні (кредитні) картки
позивачем не отримувалися. Крім того,
згідно умов п.2 кредитного договору
позивач був ознайомлений саме з
Правилами споживчого кредитування, а
відповідно до п.13, 13.9 цього ж договору
Правила (Договірні умови) комплексного
розрахунково-касового обслуговування
банківських рахунків фізичних осіб в
АТ "Укрсиббанк" застосовуються у разі
надання позичальнику додаткового
кредиту - Кредитної картки.

З огляду на наведене посилання
відповідача, що до правовідносин
сторін застосовуються вищевказані
Правила, за якими було, зокрема, введено
комісію в розмірі 10,00 грн. за
розрахунково-касове обслуговування, є
безпідставними.

Також, згідно умов кредитного договору,
він є споживчим, отже, до правовідносин
сторін підлягає застосуванню ЗУ "Про
захист прав споживачів".

Відповідно до ст.11 ЗУ "Про захист прав
споживачів" встановлено що договір про
надання споживчого кредиту
укладається у письмовій формі, один з
оригіналів якого передається
споживачеві. Обов'язок доведення того,
що один з оригіналів договору був
переданий споживачеві, покладається на
кредитодавця.

Споживач не зобов'язаний сплачувати
кредитодавцеві будь-які збори,
відсотки комісії або інші вартісні
елементи кредиту, що не були зазначені
у договорі.

Кредитодавцю забороняється
встановлювати у договорі про надання
споживчого кредиту будь-які збори,
відсотки, комісії, платежі тощо за дії,
які не є послугою у визначенні цього
Закону. Умова договору про надання
споживчого кредиту, яка передбачає
здійснення будь-яких платежів за дії,
які не є послугою у визначенні цього
Закону, є нікчемною.

До договорів із споживачами про
надання споживчого кредиту
застосовуються положення цього Закону
про несправедливі умови в договорах,
зокрема положення, згідно з якими:
передбачаються зміни в будь-яких
витратах за договором, крім
відсоткової ставки; встановлюються
дискримінаційні стосовно споживача
правила зміни відсоткової ставки.

Споживач має право достроково
повернути споживчий кредит, у тому
числі шляхом збільшення суми
періодичних виплат.

Якщо споживач скористався правом
повернення споживчого кредиту шляхом
збільшення суми періодичних виплат,
встановлених в абзаці першому цієї
частини, кредитодавець зобов'язаний
здійснити відповідне коригування
кредитних зобов'язань споживача у бік
їх зменшення.

Споживач у разі дострокового
повернення споживчого кредиту сплачує
відсотки за користування кредитом та
вартість всіх послуг, пов'язаних з
обслуговуванням та погашенням кредиту,
за період фактичного користування
кредитом.

Кредитодавцю забороняється
встановлювати споживачу будь-яку
додаткову плату, пов'язану з
достроковим поверненням споживчого
кредиту. Умова договору про надання
споживчого кредиту, яка передбачає
сплату споживачем будь-якої додаткової
плати у разі дострокового повернення
споживчого кредиту, є нікчемною.

У п.3.6 Постанови НБУ 13808 "Про
затвердження Правил надання банками
України інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту" № 168, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 25 травня
2007 р. за N 541/13808, визначено, що Банки не
мають права встановлювати платежі, які
споживач має сплатити на користь банку
за дії, які банк здійснює на власну
користь (ведення справи, договору,
облік заборгованості споживача тощо),
або за дії, які споживач здійснює на
користь банку (прийняття платежу від
споживача тощо) або що їх вчиняє банк
або споживач з метою встановлення,
зміни або припинення правовідносин
(укладення кредитного договору,
унесення до нього змін, прийняття
повідомлення споживача про
відкликання згоди на укладення
кредитного договору тощо).

Відповідно до п.2 Договору, позичальник
погоджується з викладеними у Правилах
споживчого кредитування пропозицією.

Відповідно до п.2.1 Договору, сторони
підтверджують, що досягли згоди за
всіма істотними умовами Договору та
Правил споживчого кредитування.

У Правилах (Договірних умовах)
споживчого кредитування позичальників
АТ «Укрсиббанк» зазначено, що ці
«Правила (договірні умови) споживчого
кредитування Позичальників АТ
«УкрСиббанк» (надалі - Правила) є
пропозицією фізичним особам до
отримання в Банку споживчого кредиту
для особистих потреб, не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю, і
застосовуються для врегулювання
відносин за укладеними між Банком та
Позичальником Кредитними договорами:

- у випадку, якщо такий Договір містить
посилання на ці Правила, або

- у випадку, якщо такий Договір був
укладений на умовах «Правил
(договірних умов) споживчого
кредитування позичальників АКІБ
«УкрСиббанк», затверджених
Продуктово-тарифним комітетом АКІБ
«УкрСиббанк» (Протокол № 243 від 21.08.2008
року), Голос України, № 164 (4414), 30.08.2008р.
або «Типових умов споживчого
кредитування АКІБ «УкрСиббанк»,
затверджених Продуктово-тарифним
комітетом АКІБ «УкрСиббанк» (Протокол
№ 206 від 05.09.2007 року), Голос України, № 164
(4164), 14.09.2007р.

Правила не застосовуються до
врегулювання відносин за будь-якими
іншими договорами, стороною яких є АТ
«УкрСиббанк», в тому числі до будь-яких
інших договорів про надання споживчого
кредиту, за винятком вказаних вище.
(а.с.117-119) (далі - Правила споживчого
кредитування).

Відповідно до п.1.3.5 Правил споживчого
кредитування позичальник сплачує
Банку комісії на умовах і в розмірах,
зазначених у Договорі.

Відповідно до п.3.1 Правил споживчого
кредитування сукупну вартість кредиту
визначає "Графік платежів, визначення
сукупної вартості кредиту"
(відповідний додаток до Договору).
Графік розраховується на дату
підписання Договору. У випадку
виникнення будь-яких змін, за
ініціативою Сторони та/або Сторін,
та/або на підставі законодавства
України та/або умов Договору, графік
може бути змінений шляхом підписання
Сторонами відповідної додаткової
угоди. У випадку дострокового
(часткового або повного) погашення
кредиту за ініціативою Позичальника,
новий графік не розраховується.

У пункті 3.1 Правил споживчого
кредитування встановлені права банку
під час дії кредитного договору. Жодним
пунктом правил не передбачено право
банку вводити додаткові платежі або
змінювати розмір платежів, зазначених
у договорі.

Відповідно до п.3.3.1 Правил споживчого
кредитування банк зобов'язується
належним чином виконувати свої
зобов`язання за Договором.

Відповідно до п.9.3 Правил споживчого
кредитування договором та/або
додатковими угодами до Договору можуть
бути змінені або скасовані будь-які
умови цих Правил, а також введені інші
умови. За наявності протиріччя між
умовами Договору та Правил, Правила
мають нижчий пріоритет.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Відповідно до ч.1,2 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Отже, за змістом ст.11 ЗУ "Про захист прав
споживачів", Постанови НБУ № 168
введення в односторонньому порядку
плати за розрахунково-касове
обслуговування під час внесення
боржником, фізичною особою, плати за
кредитним договором, укладеним між
боржником та банком, на користь банку є
нікчемним правочином та не створює
юридичних наслідків, оскільки заборона
на таки дії встановлена законом.

Відповідно до ст.599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Позивач сплатив на користь банку суму у
розмірі 5900,20 грн., яка за змістом
договору є сумою, яку позивач
зобов'язаний був сплатити. Останній
платіж було здійснено 11.07.2013 року.

Отже, позовні вимоги позивача про
визнання кредитного договору
припиненим у зв'язку з його належним та
повним виконанням є обґрунтованими та
підлягають задоволенню, тому договір є
припиненим з 11.07.2013 року - з дня його
повного виконання.

Щодо позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди суд вважає, що вони не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням ї майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Як вбачається з пояснень позивача
моральні страждання були заподіяні
постійними дзвінками представників
відповідача з вимогою про оплату
заборгованості та не визнання
відповідачем виконання договору
позивачем.

У відповідності до п. 5 Постанови
Пленуму Верховного суду України „Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд, зокрема, повинен з'ясувати,
чим підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач заподіяну
йому шкоду та з чого при цьому виходить,
а також обставини, що мають значення
для вирішення спору.

Позивачем не надано належних доказів
наявності причинного зв'язку між
захворюванням позивача та дзвінками
відповідача. Самі по собі дзвінки з
вимогою про сплату заборгованості не є
протиправними діями, оскільки це прямо
не визначено нормами цивільного
законодавства, отже, не можуть
вважатися заподіянням моральної шкоди,
у зв'язку з чим суд доходить висновку,
що вимоги в цій частині не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею документально підтверджені судові
витрати. Якщо позивача, на користь
якого ухвалено рішення, звільнено від
сплати судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Згідно зі ст.84 ЦПК України до судових
витрат відносяться витрати сторони на
правову допомогу.

Позивач просив стягнути з відповідача
судові витрати в сумі 500,00 грн. В якості
підтвердження понесених витрат надав
квитанцію до прибуткового касового
ордеру № 12 від 25.07.2013, видану ПП "Арлан"
про надання юридичних послуг. ПП "Арлан"
відповідно до свідоцтва про державну
реєстрацію та витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців надає
послуги з юридичних послуг. Додатково
позивач надав довідку про обсяг
наданих послуг та виконаних ПП "Арлан"
робіт, отже, витрати на правову
допомогу в сумі 500,00 грн. підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Також з відповідача підлягає стягненню
на користь Держави судовий збір за
вимогу немайнового характеру (визнання
договору припиненим) в сумі 114,70 грн.,
оскільки ця вимога позивача
задоволена, а позивач звільнений від
сплати судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст.23, 205, 215, 509, 599, 1058, 1066 ЦК України, ст.
ст.ст.10, 11, 60, 61, 209, 212 - 215 ЦПК України, ст.11
ЗУ "Про захист прав споживачів", п.3.6
Постанови НБУ "Про затвердження Правил
надання банками України інформації
споживачу про умови кредитування та
сукупну вартість кредиту", суд -

ВИРІШИВ

Позов задовольнити частково.

Визнати припиненим з 11 липня 2013 року
кредитний договір № 0, укладений 15
липня 2012 року між ОСОБА_1 та Публічним
акціонерним товариством "Укрсиббанк".

В задоволенні іншої частини позову про
стягнення моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Укрсиббанк" (ЄДРПОУ № 09807750)
на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) витрати
на правову допомогу в сумі 500,00 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Укрсиббанк" (ЄДРПОУ № 09807750)
на користь Держави судовий збір в сумі
114,70 грн.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду міста Севастополя
через Ленінський районний суд міста
Севастополя шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у розгляді справи, але
не були присутні при проголошенні
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяті днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно

Суддя Ленінського районного суду

м.Севастополя

М.В. Рубан