ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 362/2397/13-ц
Провадження № 2/362/1379/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

25.12.2013 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді Ковбеля М.М.,

при секретарі - Іщенко Л.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Василькові
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
банк Аваль» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Оболонського
районного суду міста Києва з позовом
про стягнення з відповідачів
заборгованості за кредитним договором
№ від 29.02.2008 року в розмірі 1 341 185,09
гривень.

20.03.2013 року на підставі заяви
представника позивача, позовні вимоги
були змінені, а саме позивач просить в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № від 29.02.2008
року звернути стягнення на предмет
іпотеки.

20 березня 2013 року ухвалою Оболонського
районного суду м. Києва цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен банк Аваль" до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення
на предмет іпотеки передано на розгляд
до Васильківського міськрайонного
суду Київської області.

22 квітня 2013 року вищезазначену
цивільну справу в порядку
встановленому ч. 3 ст. 11-1 ЦПК України
передано на розгляд судді Ковбелю М.М.

Позивач обгрунтовує свої позовні
вимоги тим, що 29 лютого 2008 року між
Відкритим акціонерним товариством
"Райффайзен банк Аваль"
(правонаступником якого є ПАТ
"Райффайзен банк Аваль) та ОСОБА_1
укладено кредитний договір №,
відповідно до умов якого остання
отримала кредит у вигляді
невідновлюваної кредитної лінії з
лімітом у розмірі 99 960,00 доларів США зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 14 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 28.02.2018
року. Окрім того в забезпечення
виконання зобов'язання за договором
№ між позивачем та ОСОБА_1 було
укладено договір іпотеки.

На думку позивача, позичальник умови
кредитного договору належним чином не
виконує, у зв'язку з чим станом на 05.12.2011
року за кредитним договором №№
наявна заборгованість в розмірі 1 341 185,
09 грн., а тому позивач змушений
звернутися до суду з вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явився,
надіславши до суду заяву, в якій
просить слухати справу за його
відсутності, позовні вимоги підтримує,
проти заочного розгляду справи не
заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явилася, надіславши до суду заяву,
в якій просить перенести розгляд
справи на іншу дату, однак будь-яких
доказів поважності неприбуття в судове
засідання відповідачка не надала .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про розляд справи
повідомлявся належним чином.

Суд, враховуючи вищевикладене, зі згоди
позивача ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи приходить до наступного
висновку.

Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК
України, завданням цивільного
судочинства є розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
за захистом яких кожна особа має право
звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 11
Цивільно-процесуального кодексу
України встановлено, що суд розглядає
цивільну справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом встановлено, що 29 лютого 2008 року
між Відкритим акціонерним товариством
"Райффайзен банк Аваль"
(правонаступником якого є ПАТ
"Райффайзен банк Аваль) та ОСОБА_1
укладено кредитний договір №,
відповідно до умов якого остання
отримала кредит у вигляді
невідновлюваної кредитної лінії з
лімітом у розмірі 99 960,00 доларів США зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 14 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 28.02.2018
року.

29 лютого 2008 року в забезпечення
виконання зобов'язання за кредитним
договором № між між Відкритим
акціонерним товариством "Райффайзен
банк Аваль" (правонаступником якого є
ПАТ "Райффайзен банк Аваль) та ОСОБА_1
було укладено договір іпотеки №92893
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3,., зареєстрованого в
реєстрі за №1204, відповідно до якого
відповідач надав в іпотеку земельну
ділянку, площею 0,1539 га, цільове
призначення - для будівництва,
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
кадастровий номер НОМЕР_1, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, та
домоволодіння АДРЕСА_1.

Відповідно до розрахунку
заборгованості станом на 05 грудня 2011
року заборгованість складає 167 860,06
доларів США, що еквівалентно по курсу
НБУ становить 1 341 185,09 гривень.

У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Як вбачається з положень ст. 509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію або утримуватися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог закону, інших актів
цивільного законодавства, а при
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом. Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не пропустив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК УКраїни, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551
ЦК України виконання зобов'язання може
забезпечуватись неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, при триманням та
задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Предметом неустойки може бути сума,
рухоме та нерухоме майно. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст.ст. 553, 554 ЦК
України, за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. У разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно зі ст. 35 Закону України "Про
іпотеку" у разі порушення основного
зобов'язання іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику
письмову вимогу про усунення порушення
та попередження про звернення
стягнення на предмет іпотеки у разі
невиконання цієї вимоги, якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
розпочати звернення стягнення на
предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

Статтею 3 Закону України "Про іпотеку"
передбачено, що у разі порушення
боржником основного зобов'язання
відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені ним вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами.

Відповідно дост. 33 Закону України "Про
іпотеку" та ст.ст. 589, 590 ЦК України, у
разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки,
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду.

Як вбачається з ч.1 ст. 591 ЦК
України та ст. 39 Закону України "Про
іпотеку" задоволення вимог
кредитора за рахунок майна, що є
предметом іпотеки, в судовому порядку
може здійснюватися виключно шляхом
реалізації предмета іпотеки через
продаж з публічних торгів або із
застосуванням процедури продажу,
встановленої ст. 38 Закону УКраїни "Про
іпотеку", де зазначено, що дії щодо
продажу предмета іпотеки та укладання
договору купівлі-продажу здійснюються
іпотекодержателем від свого імені, на
підставі іпотечного договору, який
містить застереження про задоволення
вимог іпотекодержателя, що передбачає
право іпотекодержателя на продаж
предмета іпотеки, без необхідності
отримання для цього будь-якого
окремого уповноваження іпотекодавця.

Враховуючи, що позивач, виконавши умови
договору, надав ОСОБА_1 кредит, в
розмірі передбаченому кредитним
договором, тим самим позивач виконав
взяті на себе зобов'язання, однак
ОСОБА_1, отримавши кошти, в порушення
договору укладеного з позивачем
виконувала його не належним чином, у
зв'язку з чим виникла заборгованість,
що підтверджується відповідними
розрахунками, суд дійшов висновку
задовольнити вимоги позивача за
рахунок майна ОСОБА_1, що є предметом
іпотеки, шляхом продажу предмету
іпотеки.

Позовні вимоги в частині відшкодування
витрат судового збору підлягають до
задоволення, оскільки, згідно ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
постановлено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею та
документально підтвердженні судові
витрати.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 509, 525, 526, 530, 546, 549, 551, 611, 612, 623, 1054 ЦК
України , ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212- 215, 218, 223,294
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен банк Аваль» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення
на предмет іпотеки - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним
товариством «Райффайзен банк Аваль» за
кредитним договором № від 29.02.2008
року в розмірі 167 860,06 доларів США, що
еквівалентно по курсу НБУ 1 341 185, 09
гривень звернути стягнення на предмет
іпотеки, шляхом продажу на прилюдних
торгах, у вигляді земельної ділянки,
площею 0,1539 га, цільове призначення - для
будівництва, обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1 та
домоволодіння АДРЕСА_1.

Початкову ціну предмету іпотеки для
його подальшої реалізації встановити
на рівні не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки майна
суб'єктом оціночної діяльності.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен банк Аваль» витрати по
сплаті судового збору в розмірі 3219,00
гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене
до апеляційного суду Київської області
через Васильківський міськрайонний
суд Київської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
М.М. Ковбель