Дата документу 12.07.2013 Справа № 554/2195/13-ц
Провадження № 2/554/1783/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

12 липня 2013 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.,

при секретарі Токар О.А.

за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, третьої особи- Бутенко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю Веді Тургруп-Україна, третя особа ОСОБА_5, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.І.Савченко

Справа № 554/2195/13-ц

Провадження № 2/554/1783/2013

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2013 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.,

при секретарі Токар О.А.

за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, третьої особи- Бутенко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю Веді Тургруп-Україна, третя особа ОСОБА_5, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_3, ТОВ Веді Тургруп-Україна, визначивши третьою особою ОСОБА_5, про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 5 452 грн. та моральної шкоди у сумі 2 500 грн., посилаючись на те, що 14 грудня 2012 року між ним та ФОП ОСОБА_3 (Турсубагентом) укладено Договір № 215 на туристичне обслуговування, відповідно до якого ТОВ Веді Тургруп-Україна (Туроператор) за плату зобовязався забезпечити надання йому туристичних послуг відповідно до заявки подорож з дружиною у Рим (Італію) на 7 днів з 14 по 21 січня 2013 року, а він оплатити вартість цих послуг. За умовами Договору 15 грудня 2012 року ним було оплачено Туроператору через Турсубагента 9 000 грн., а 24 грудня 2012 року ще 9 400 грн. Також через Турсубагента були подані документи, потрібні для оформлення візи в Італію, але у видачі віз їм в подальшому було відмовлено. У звязку з цим, він до початку подорожі відмовився від виконання Договору і йому було повернуто 12 942 грн. без додання до заяви фактично понесених витрат Турсубагентом та Турсубоператором. Вважає такі дії відповідачів неправомірними, оскільки в разі відмови від Договору до початку поїздки, він повинен був сплатити лише фактично понесені Турсубагентом та Туроператором витрати, надані до відмови. Однак, підтвердження фактично понесених витрат йому надано не було. Внаслідок неправомірних дій відповідачів йому спричинено моральної шкоди, оскільки замість того, щоб використовувати свій час для відпочинку і підвищення професійної діяльності, він вимушений витрачати час на повернення коштів та захист своїх прав в суді, у звязку з чим зазнав нервового стресу.

В ході судового розгляду справи позивач зменшив свої позовні вимоги, прохав стягнути солідарно з відповідачів 4 692 грн. 50 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, виключивши понесені витрати на відкриття візи в посольстві Італії у сумі 759 грн.50 коп., що еквівалентно 70 євро згідно інформації офіційного сайту посольства Італії в Україні. Розмір моральної шкоди залишив без змін.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник позивача зазначив, що докази, якими відповідачі обґрунтовують свої заперечення є неналежними, так як оформлені всупереч вимогам чинного законодавства, не містять печаток, підписів та відповідних реквізитів.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що укладаючи договір, позивач був попереджений про ризики можливого не відкриття візи, оскільки Італія це країна, до якої отримати візу, тим більше молодому подружжю, дуже важко. Однак позивач все ж таки уклав Договір, а тому погодився на всі його умови. Згідно укладеного договору, в разі відмови від умов договору в строк від 14 до 8 днів йому повинно було бути повернуто 50 % вартості путівок, однак фактично повернуто 70 % вартості туру. Всі витрати Туроператора підтверджені належними доказами, оскільки переписка в Туристичному бізнесі проводиться по електронній пошті, а тому печатки та підписи не використовуються. Зазначила, що Турсубагентом проведена певна робота щодо організації подорожі, а тому за проведену роботу також потрібно платити, вини відповідача в тому, що візу не відрили, немає. Прохала в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ФОП ОСОБА_3 ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнала, прохала в його задоволенні відмовити за безпідставністю.

Представник відповідача ТОВ Веді Тургруп-Україна у судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що у звязку із прийняттям рішення Консульським відділом Посольства Італії в Україні про відмову у відкритті туристичних віз ОСОБА_1 та ОСОБА_6, 09 січня 2013 року відбулася ануляція туру. Згідно Договору при відмові від Договору або від його виконання від 7 до 1 дня до початку туру або в разі неявки на рейс, розмір фактичних витрат, які повинен сплатити замовник Турсубагенту становить 100 % вартості туристичних послуг. ОСОБА_1 отримав всю інформацію щодо умов туристичного обслуговування, про що засвідчує його підпис у договорі, а тому фактично понесені витрати за ануляцію туру не повертаються, а саме штраф за ануляцію проживання в готелі у розмірі 1519 грн., що еквівалентно 140 євро, консульський збір у сумі 976 грн. 50 коп., що еквівалентно 90 євро. З цих підстав, прохав в задоволенні позову відмовити (а.с.40-41).

Третя особа ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6) у судовому засіданні позов підтримала, прохала його задовольнити.

Заслухавши сторони та їх представників, третю особу, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 грудня 2012 року між ТОВ Веді Тургруп-Україна (Туроператором) від імені якого діє ФОП ОСОБА_3 (Турсубагент) та ОСОБА_1 укладено договір № 215 про туристичне обслуговування, згідно п.1.1. якого Туроператор відповідно до заявки (Додаток № 1), поданої замовником Турсубагенту, за плату зобовязується забезпечити надання замовнику туристичних послуг (а.с.4-6)

З Додатку № 1 до Договору вбачається, що ОСОБА_1 замовив поїздку з 14 січня 2013 року по 21 січня 2013 року до м.Рим (Італія) на двох чоловік: на себе та ОСОБА_6 (а.с.7)

Відповідно до п.2.2.4 Договору кожний турист зобовязується оплатити фактично понесені Турсубагентом (Туроператором) витрати у випадку відмови від даного Договору до початку поїздки згідно з пунктами 4.2-4.3 та 4.10 даного Договору.

Згідно п.3.7 Договору Турсубагент є агентом між клієнтом та організаціями, які є постачальниками послуг, а саме іншими турагентами, туроператорами, авіакомпаніями, транспортними організаціями і таке інше. Тому Турсубагент не несе відповідальність за обставини, які є поза його контролем та компетенцією, в тому числі відмова у видачі вїзної візи.

Турист має право відмовитися від виконання Договору до початку подорожі, в тому числі й від послуг за ним (зокрема через небажання ними скористатися, неотримання (відмову у видачі) візи тощо). Заява про відмову Туриста від туристичних послуг в письмовій формі приймається Турсубагентом до виконання з дня отримання такої заяви, що слідує з п.4.1 Договору.

Пунктом 4.2. Договору встановлено, що у випадку зазначеної в п.4.1 Договору відмови від даного Договору або від його виконання, а також при зміні заявки замовник повинен оплатити Турсубагенту фактично понесені Турсубагентом або Туроператором витрати за послуги, надані до письмової відмови, зазначеної в п.4.1 Договору. В разі, якщо не передбачено інше, розмір фактично понесених Турсубагентом або Туроператором витрат, які повинен сплатити Турсубагенту замовник становить : при відмові від даного Договору або його виконання від 14 до 8 днів до початку туру 50 % вартості туристичних послуг; при відмові від даного Договору або його виконання від 7 до 1 дня до початку туру або в разі неявки на рейс 100 % вартості туристичних послуг.

Відповідно до п.6.6 Договору при відмові Замовника від Договору або його виконання, або від туристичних послуг за Договором, замовник має оплатити Турсубагенту фактично понесені ним витрати за надані послуги, відповідно до п.п.4.2-4.3 та 4.10 Договору.

Згідно квитанцій від 15 та 24 грудня 2012 року ОСОБА_1 сплачено ФОП ОСОБА_3 9 000 грн. та 9 400 грн. відповідно (а.с.10).

Як вбачається з протоколів № 9 та № 8 Посольства Італії в Україні від 04 січня 2013 року, у видачі візи ОСОБА_1 та ОСОБА_6 відмовлено з підстав не визначення точного наміру залишити територію країн-учасниць Шенгенської угоди (а.с.11-12).

З цих підстав, позивач 09 січня 2013 року звернувся до ФОП ОСОБА_3 із заявою про відмову від умов Договору згідно п.4.1 цього Договору, у звязку з чим 17 січня 2013 року йому повернуті грошові кошти у сумі 12 942 грн., що слідує з видаткового касового ордеру ФОП ОСОБА_3 (а.с.10). Вказана сума становить 70 % вартості туру.

Суд вважає, що відповідачами були виконані всі умови укладеного Договору № 215 від 14 грудня 2012 року на туристичне обслуговування. Не зважаючи на те, що заява про відмову від договору надійшла від ОСОБА_1 за 5 днів до початку поїздки, йому все ж таки повернули 70 % вартості туру. Залишок неповернутих коштів у сумі 5 458 грн. складається із:

- 976 консульського збору, що еквівалентно 90 євро та підтверджується інформацією з офіційного сайту посольства Італії в Україні www.ambkiеv.еstеrі.it;

- 1519 грн. штрафу готелю, що слідує із повідомлення про скасування заброньованого номера готелю зі сплатою штрафу в разі скасування після 07 січня 2013 року. З цього ж повідомлення вбачається, що за бронювання номеру в готелі було сплачено 140 євро, відмова від готелю надійшла 09 січня 2013 року (а.с.44);

- 1243 грн. 65 коп. штрафу авіакомпанії за відмову від рейса, що підтверджується довідкою ТОВ Інтерлайн Аеро (а.с.121);

- 1720 грн. вартості послуг по бронюванню туру та сервісного збору по бронюванню авіа перельоту, що слідує з повідомлення ФОП ОСОБА_3 про вартість послуг туристичної фірми Поїхали з нами від 12 липня 2013 року (а.с.122) та підтвердження ІR13011402 від 05 лютого 2013 року та ІR13011402 від 17 грудня 2012 року про сплату коштів за тур у сумі 230 євро та 964 євро відповідно (а.с.62-63).

Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначені послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим Законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін.

Відповідно до ст. 20 Закону України Про туризм за договором на туристичне

обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобовязується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов'язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом.

Проаналізувавши викладене, суд приходить до висновку, що відповідачами по справі виконані всі умови укладеного Договору № 215 від 14 грудня 2012 року на туристичне обслуговування, надані всі туристичні послуги замовнику, передбачені у вказаному Договорі, повернуто 70 % від вартості туру. Всі фактично понесені Туроператором та Турсубагентом витрати, відповідно до умов Договору, підтверджені документально, а тому підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, суд не знаходить.

Суд вважає, що вини Туроператора та Турсубагента у відмові у відкритті віз до Італії позивачу та його дружині немає, до того ж ОСОБА_1 попереджався про складність в отриманні віз до цієї країни та був згоден з запропонованими умовами Договору, що засвідчив своїм підписом.

Оскільки ст.1167 ЦК України передбачено відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі неправомірними діями, рішеннями чи бездіяльністю, особою, яка її завдала, за наявності її вини, та враховуючи, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди виявилися необґрунтованими, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди також немає.

Доводи представника позивача щодо неналежності доказів по справі судом спростовуються, оскільки відповідачі дійсно понесли фактичні витрати, що підтвердили відповідними документами, в тому числі і отриманими по електронній пошті, а відсутність печаток з підписами у суду не викликає сумнівів у дійсному понесенні цих витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_7