Справа № 2-4820/12
РІШЕННЯ

Іменем України

26 грудня 2012 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Лозинської М.І.

за участі секретаря Сідлецької Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Головного управління житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сердюк Наталія Аркадіївна, про визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання угоди недійсною та визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом в липні 2012 року і просила визнати недійсним свідоцтво про право власності від 25 червня 2004 року на квартиру АДРЕСА_1, що видано ОСОБА_2; визнати недійсним договір дарування від 29.09. 2006 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і ОСОБА_4; визнати за позивачем - ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що фінансування будівництва вказаної квартири відбувалося в період, коли вона перебувала у шлюбі зі своїм чоловіком -ОСОБА_6, таким чином вказана квартира є об'єктом спільної сумісної власності їх сім'ї. Відповідно, після смерті чоловіка до спадку відносилася лише половина квартири, яка і була поділена між ОСОБА_1 та другім спадкоємцем -її сином ОСОБА_2 За таких обставин Позивачка вважає, що вона є власником ѕ частин квартири, а її син ОСОБА_2 є власником ј частини квартири, тому свідоцтво про право власності на квартиру, що видано ОСОБА_2, є недійсним. Виходячи з наведеного Позивачка вважає, що ОСОБА_2 не мав правових підстав розпоряджатися ѕ квартири, зокрема, укладати договір дарування, що тягне за собою недійсність вказаного договору.

В ході розгляду справи представник позивачки - адвокат Педенко Є.М. позов підтримав, просив суд його задовольнити. Пояснив, що згоди на відчуження належних Позивачки ѕ частин квартири на користь відповідача ОСОБА_2 позивачка не надавала. Докази, які б підтверджували таку згоду, відсутні. Зокрема, їх немає і в установі, яка проводила оформлення свідоцтва про право власності. В подальшому подав заяву через канцелярію суду про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_2 -адвокат Юдін І.В. в ході розгляду справи проти задоволення позову не заперечував. Обставини, які викладені в позові, підтвердив. З боку Відповідача ОСОБА_2 до суду було подано письмову заяву про визнання позову. В подальшому подав заяву через канцелярію суду про розгляд справи у його відсутність

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4. які неодноразово належним чином повідомлялись про місце, день та час судового розгляду, в судове засідання не з'явились , про причини неявки суд не повідомили.

Від відповідача - Головного управління житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), а також від третьої особи Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сердюк Наталії Аркадіївни надішли заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, перебувала у зареєстрованому шлюбі із гр-ном ОСОБА_6 в період з 06 квітня 1965 р. до 08 січня 2003 року. За час спільного проживання її чоловік -ОСОБА_6 18 грудня 2000 року уклав інвестиційний контракт № 22420 із АКБ «Аркада» м. Києва на будівництва житла за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до даного контракту ОСОБА_6 повинен був внести грошову суму у розмірі 173 709, 84 грн.

Відповідно до свідоцтва до інвестиційного контракту № 31996 від 20 лютого 2002 року ОСОБА_6 повністю виконав умови контракту та здійснив повну оплату інвестицій в будівництва житла. Так відповідно до квитанцій, ОСОБА_6 вніс грошові кошти: 18. 12. 2000 р. -55 266, 75 грн.; 19. 12. 2000 р. -61 965, 75 грн.; 20. 10. 2001 р. - 3 793, 02 грн.; 31. 10. 2001 р. - 6 379, 17 грн.; 15. 10. 2002 р. -46 305, 15 грн., а загалом 173 709, 84 грн.

Згідно із листом КМДА ГУ містобудування та архітектури від 16 травня 2003 року будинку на АДРЕСА_1 присвоєна нова поштова адреса: АДРЕСА_1. Відповідно до листа Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 22 серпня 2008 року, АДРЕСА_1 присвоєна нова поштова адреса -АДРЕСА_1. Таким чином, квартира АДРЕСА_1, яка набута за вказаним інвестиційним договором, є об`єктом спільної сумісної власності, а отже Ѕ частина цієї нерухомості повинна належати Позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності, згідно із чинним законодавством.

ІНФОРМАЦІЯ_1, чоловік позивачки - ОСОБА_6 помер. Відповідно до свідоцтва про спадщину за законом від 19 лютого 2003 року, ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцями 1-ї черги за законом в рівних долях після померлого -ОСОБА_6 (спадкодавець). Таким чином, в Позивачки виникло право власності ще на ј квартири АДРЕСА_1. Відповідно вона є власником ѕ вказаної квартири. Від спадщини ОСОБА_1 не відмовлялася, будь-яких угод щодо відчуження належної частини квартири на користь ОСОБА_2 Позивачка не укладала.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 25 червня 2004 року квартира АДРЕСА_1, складається із 3 кімнат, жилою площею 64 кв. м., загальною площею 99, 50 кв. м. належить ОСОБА_2 на праві приватної власності. Таким чином, вказане свідоцтво про право власності порушує право власності Позивачки на ѕ частини квартири.

Використовуючи вище вказане свідоцтво про право власності, 29 вересня 2006 року, син ОСОБА_1 - ОСОБА_2 уклав договір дарування, за яким дарувальник (ОСОБА_2) передає обдарованим безоплатно у власність, а обдаровані приймають в дар таким чином : ОСОБА_3 -Ѕ (одну другу) частину квартири, ОСОБА_4 -ј (одну четверту) частину квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України «Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).» Також, відповідно до ч. 3 ст. 61 Сімейного кодексу України «Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були

одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.»

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншім актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, а особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Угода про відчуження нерухомого майна відповідно до ст. 657, 719 ЦК України укладається в письмової формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Отже відмова від нерухомого майна або частки нерухомого майна, передача такого майна на користь іншої особи також вимагає нотаріального посвідчення.

Згідно ст..4 ЦПК України, здійснюючі правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Факт не визнання права власності, зокрема, може бути встановлений за наявності свідоцтва про право власності на спірне майно, яке видане на іншу особу.

Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.95 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити: того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст.16 Закону "Про власність", ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України; майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п.1 ст.17, ст.18, п.2 ст. 17 Закону "Про власність").

Враховуючи, що судом встановлено право власності Позивачки на ѕ квартири квартира АДРЕСА_1, свідоцтво про право власності на вказану квартиру від 25 червня 2004 р. порушує право власності Позивачки, а тому є недійсним. Недійсність цього свідоцтва тягне за собою недійсність договору дарування від 29 вересня 2006 р, оскільки ОСОБА_2 не був належним власником квартири та, відповідно, не мав права розпоряджатися цією квартирою, зокрема дарувати ѕ частини цієї квартири.

Відповідно до ч. І ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а. відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 3306 гривні. Таким чином в силу ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у рівних частинах у розмірі 1102,00 грн

На підставі наведеного, керуючись ст. 4,15,16, 203, 215, 392 Цивільного кодексу України, статтями 60, 61 Сімейного кодексу України, 3,10, 31-32, 57-60, 88, 118, 119, 158, 195 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності від 25 червня 2004 року на квартиру АДРЕСА_1, що видане Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації на ім`я ОСОБА_2.

Визнати недійсним договір дарування від 29.09. 2006 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сердюк Наталією Аркадієвною та зареєстрований в реєстрі № 2649.

Визнати за позивачем - ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1102,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1102 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1102 гривень

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: