Справа № 204/6778/13-ц
Провадження № 2-о/204/105/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2013 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі - Таран К.В.

за участю: заявника - ОСОБА_1

представника заявника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
цивільну справу за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа: Третя
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора про встановлення факту
належності правовстановлюючого
документу, -

в с т а н о в и в:

18 вересня 2013 року заявник звернувся до
суду з вищевказаною заявою. В
обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, що наявність в
свідоцтві про право власності на житло
технічної помилки, щодо написання
прізвища його батьків створює для
нього додаткові незручності, оскільки
він через це позбавлений можливості
оформити спадщину за законом після
смерті його батьків. Просив встановити
факт належності правовстановлюючого
документу, а саме свідоцтва про право
власності на житло від 05 листопада 1993
року виданого Виробничим об'єднанням
«Південний машинобудівний завод» на
нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1
ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_4, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2

У судовому засіданні заявник та його
представник заявлені вимоги
підтримали та просили заяву
задовольнити.

Представник зацікавленої особи у
судове засідання не з'явився про дату
та час слухання справи повідомлений
належним чином, надіслав до суду лист в
якому просить провести розгляд справи
за його відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що заявлені вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому
цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають
у державі.

Як встановлено у судовому засіданні,
ОСОБА_1 звернувся до суду та просить
встановити факт належності
правовстановлюючого документу, а саме
свідоцтва про право власності на житло
від 05 листопада 1993 року виданого
Виробничим об'єднанням «Південний
машинобудівний завод» на нерухоме
майно за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_3,
померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
померлій ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановлення даного факту, як зазначає
заявник, йому необхідне для оформлення
спадщини за законом при цьому жодного
підтвердження звернення до
нотаріальної контори в установленому
законом порядку до суду не надано.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд
розглядає справи про встановлення
факту належності правовстановлюючих
документів особі, прізвища, ім'я, по
батькові, місце та час народження якої,
що зазначені в документі, не збігаються
з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем
та часом народження цієї особи,
зазначеним і свідоцтві про народження
або в паспорті.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 "Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення" в порядку окремого
провадження розглядаються справи про
встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти
породжують юридичні наслідки, тобто
від них залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
громадян;

- чинним законодавством не
передбачено іншого порядку їх
встановлення;

- заявник не має іншої можливості
одержати або відновити загублений чи
знищений документ, який посвідчує факт,
що має юридичне значення;

- встановлення факту не
пов'язується з наступним вирішенням
спору про право.

Відповідно до ст. 28 ЦПК України,
здатність мати цивільні процесуальні
права та обов'язки сторони, третьої
особи, заявника, заінтересованої особи
(цивільна процесуальна правоздатність)
мають усі фізичні і юридичні особи.
Цивільна правоздатність виникає у
фізичної особи у момент її народження,
а припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Суд вважає, що заявник не довів та не
підтвердив належними доказами
обставини викладені у заяві, окрім того
слід зазначити, що заявником не вірно
вибрано спосіб захисту своїх прав
відповідно до ст. 15 ЦПК України, за
таких обставин слід відмовити в
задоволені заяви ОСОБА_1,
заінтересована особа: Третя
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора про встановлення факту
належності правовстановлюючого
документу, а саме свідоцтва про право
власності на житло від 05 листопада 1993
року виданого Виробничим об'єднанням
«Південний машинобудівний завод» на
нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1
ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_4, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 10, 11, 14, 15, 57, 58, 60, 131, 179, ч.2 ст.197,
203, 209, 213, 215, 256, 275 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені заяви ОСОБА_1,
заінтересована особа: Третя
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора про встановлення факту
належності правовстановлюючого
документу, а саме свідоцтва про право
власності на житло від 05 листопада 1993
року виданого Виробничим об'єднанням
«Південний машинобудівний завод» на
нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1
ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_4, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду.

Суддя
О. В. Нізік