АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/1740/13-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1048/К/13 суддя Шум Л.І.
Категорія 24 (ІІ) Суддя - доповідач Остапенко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

16 квітня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Остапенко В.О.

суддів - Зубакової В.П., Турік В.П.

при секретарі - Бондаренко І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства Житлово-експлуатаційна організація №31 на ухвалу судді Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 28 лютого 2013 року по справі за заявою Комунального підприємства Житлово-експлуатаційна організація №31 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги по утриманню будинків і споруд та прибцдинкових територій та хододне водопостачання з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Сторони в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлені. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалось.

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 28 лютого 2013 року Комунальному підприємству Житлово-експлуатаційна організація №31 (далі КП ЖЕО №31) відмовлено у прийнятті його заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4суми заборгованості за за послуги по утриманню будинків і споруд та прибцдинкових територій та хододне водопостачання.

В апеляційній скарзі КП ЖЕО №31 ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку щодо наявності між сторонами спору про право.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції керувався п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України та виходив із того, що із заяви та поданих заявником документів вбачається пропуск позовної давності та спір про право.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Як убачається із матеріалів справи, підставою для звернення до суду із заявою про видачу судового наказу стало невиконання боржником зобов'язань по сплаті вартості спожитих житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих у п. 13 Постанови Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження № 14 від 23 грудня 2011 року, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг або інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Зокрема, мають враховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає, або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності, тому така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України). Разом із тим, лише той факт, що договірні зобовязання (наприклад у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважаються наявністю спору про право (п.9 вищевказаного Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ).

Звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за комунальні послуги в сумі 5541,28 грн., КП ЖЕО №31 надав розрахунок заборгованості, із якого вбачається, що заявник ставить питання про стягнення заборгованості за період з 01.02.2010 року по 01.02.2013 року, тобто в межах строку позовної давності.

Таким чином, із доданих документів не вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником, що вказує на відсутність спору про право й відповідно відсутність у судді підстав, передбачених п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України, для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Посилання судді першої інстанції на наявність спору про право, оскільки заявник пропустив строк позовної давності по предявленню вимоги щодо стягнення заборгованості колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вказана норма застосовується лише в разі відповідної заяви боржника і не може бути підставою для відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Крім того, суддею першої інстанції не враховано можливість перегляду судового наказу за заявою боржника, поданої в порядку ст. 105 ЦПК України, в якій останній має право викласти свої заперечення проти вимог стягувача.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суддя першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову в прийнятті заяви про скасування судового наказу, а тому постановлена ним ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Житлово-експлуатаційна організація №31 задовольнити.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 28 лютого 2013 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття заяви про видачу судового наказу

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/