Справа № 2-819/11
Провадження № 2/715/8/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2013 року Глибоцький районний суд Чернiвецької областi

у складі головуючого судді Цуренка В.А.

секретар судового засідання Майщук С.В.

за участю представників відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Глибока справу за позовною заявою ОСОБА_4 до органу опіки та піклування ОСОБА_5 районної державної адміністрації Чернівецької області, неповнолітнього ОСОБА_6, в інтересах якого діють ОСОБА_7 і ОСОБА_1, Волоківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_8 звернулася в суд з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 05 травня 2011 року в с. Волока Глибоцького району Чернівецької області помер її чоловік ОСОБА_8. Вона є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті свого чоловіка. До складу спадщини входить нерухоме майно по вулиці Гоголя, 16 в селі Волока Глибоцького району Чернівецької області, а також земельні ділянки. 09 лютого 2011 року її чоловік склав заповіт на імя неповнолітнього ОСОБА_9, який був посвідчений секретарем Волоківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області. Відповідно до даного заповіту померлий ОСОБА_8 все своє майно заповів ОСОБА_6 Вважає, що даний заповіт є недійсним, оскільки не відповідає волі її чоловіка, посвідчений з порушенням закону, а також з тих підстав, що померлий мав проблеми із зором, тому бачити, що він підписує, не міг і взагалі ОСОБА_8 не підписував заповіт. Просить суд визнати заповіт від 09 лютого 2011 року недійсним.

Ухвалою суду від 22 травня 2012 року неналежних відповідачів ОСОБА_7 і ОСОБА_1 замінено на належного неповнолітнього ОСОБА_6, в інтересах якого діють ОСОБА_7 і ОСОБА_1.

В судове засідання позивач ОСОБА_4 не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, заяву про відкладення справи не надала, тому суд, враховуючи те, що сторони давали пояснення, дійшов висновку справу розглянути у відсутності позивача.

В судовому засіданні представники відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, позовні вимоги не визнали, у своїх запереченнях посилалися на відсутність підстав для визнання заповіту недійсним, у зв'язку з чим просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_5 РДА Чернівецької області ОСОБА_3 в судовому засіданні просила суд винести рішення на розсуд суду.

Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків та, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Так, з свідоцтва про смерть серії 1- МИ № 093624 вбачається, що ОСОБА_8, помер 05 травня 2011 року в с. Волока Глибоцького району Чернівецької області.

Згідно заповіту від 09 лютого 2011 року, посвідченим секретарем Волоківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області та зареєстрованого в реєстрі за № 14, ОСОБА_8 заповів все своє майно, на момент своєї смерті ОСОБА_9.

Суд вважає, що посилання позивача про те, що заповіт не відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України спростовується текстом заповіту.

Показаннями, допитаного у якості свідка ОСОБА_7, показаннями свідка підтверджується, що волевиявлення ОСОБА_8 було вільним і відповідало його внутрішній волі.

Також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні доводи позивача про складання заповіту під впливом обману, внаслідок поганого зору заповідача, а також, що внаслідок фізичних вад ОСОБА_8 не міг самостійно підписати заповіт, оскільки не підтвердженні належними і допустимими доказами.

З висновку експерта № 232-К від 04 квітня 2013 року, підтверджується, що підпис від імені ОСОБА_8 в другому примірнику заповіту від 09 лютого 2011 року виконаний ОСОБА_8, тому суд відхиляє доводи позивачки про те, що заповіт підписаний не ОСОБА_8

Відповідно до змісту ст.230 ЦК України дана стаття не поширюється на односторонні правочини, зокрема заповіт. Тому суд вважає, що відсутні підстави для визнання заповіту недійним на підставі ст. 230 ЦК України.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Таким чином стаття 203 ЦК України передбачає презумпцію правомірності правочину. Лише за доведеності обставин, які є підставами визнання недійсності правочину, тобто недодержання вимог, встановлених частинами першою-третьою, пятою та шостою вказаної статті, він може бути визнаний судом недійсним (за винятком нікчемного правочину). Таких обставин судом також не встановлено, проте встановлено, що заповіт відповідає вимогам ст. ст. 207, 1235, 1251 ЦК України.

На підставі викладеного, ст.ст. 203, 207, 230, 1235, 1251, 1253 ЦК України, керуючись ст.ст. 3-11, 15, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до органу опіки та піклування ОСОБА_5 районної державної адміністрації Чернівецької області, неповнолітнього ОСОБА_6, в інтересах якого діють ОСОБА_7 і ОСОБА_1, Волоківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.

Суддя :