Справа № 2-70/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2013 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді- Александрової Н.В.,

при секретарі - Голуб Т.М.,

за участю позивача- Кожуховського М.П.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Н.В., ОСОБА_8, ОСОБА_9,

представників відповідачів - ОСОБА_10, ОСОБА_11,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_12 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Сєверодонецького нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_13 сільської ради Лутугінського району Луганської області, Управління житлово-комунального господарства, державного нотаріуса Першої Сєверодонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_4, державного нотаріуса Першої Сєверодонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_5, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Сєверодонецького нотаріального округу ОСОБА_8, комунального підприємства «Сєверодонецьке Бюро технічної інвентаризації», ПМП «Рекламне агентство «А-плюс», ОСОБА_14 та ОСОБА_6 про визнання незаконними договорів купівлі-продажу квартири, анулювання реєстраційного запису про право власності на нерухоме майно, визнання незаконним рішення виконавчого комітету ОСОБА_13 сільської ради, стягнення моральної шкоди, визнання незаконним свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, анулювання реєстраційного запису дублікату свідоцтва про право на спадщину на частку квартири, визнання права власності на 1/2 частку квартири, визнання незаконним свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові внески, визнання права власності на грошовий вклад, визнання недійсним дублікату свідоцтва про право власності на 1/2 частку квартири, анулювання реєстраційних записів дублікатів свідоцтв про право власності на 1/2 частку квартири, визнання недійсним дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири, визнання недійсною обяви в газеті, анулювання реєстраційного запису права власності на квартиру, стягнення матеріальної шкоди, усунення перешкод в оплаті квартплати та комунальних послуг, встановлення факту прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_12 звернувся до Сєвєродоенцького міського суду із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що він проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1966 року. Квартира була приватизована його батьками ОСОБА_15 і ОСОБА_16 06.12.1994 року і належала їм на праві спільної приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Сєвєродонецьким державним виробничим обєднанням «Азот» згідно розпорядження № 1802 від 09 листопада 1994 року. Він постійно проживав з батьками у вищевказаній квартирі однією сімєю, але на реєстраційному обліку до 05.03.1998 року перебував у гуртожитку. 14.01.1998 року помер його батько ОСОБА_15. Після смерті батька залишилось спадкове майно, яке складалося з 1/2 частки квартири, в якій він проживав і проживає до теперішнього часу, а також в Ощадбанку грошовий вклад. Він та його матір ОСОБА_17 прийняли спадщину, оскільки постійно проживали з померлим ОСОБА_15 в квартирі однією сімєю. На день смерті батька діяв Цивільний Кодекс Української PCP від 18.07.1963 року, в ст. 17 якого сказано, що місцем проживання визнається місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Після смерті батька 05.03.1998 pоку, тобто через 1 місяць та 22 дні, він був поставлений на реєстраційний облік у вищеназваній квартирі, як член сімї, і вони стали проживати тільки вдвох з матірю. Він та його матір ОСОБА_17 звернулись до Першої державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом, однак державний нотаріус ОСОБА_5 категорично заявила, що на момент смерті батька він не перебував на обліку в квартирі, тому право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири, яка належала померлому батьку, розповсюджується тільки на його матір. 25.07.2003 року було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом ВАМ № 343145 на квартиру, в якому сказано, що спадкоємицею майна померлого ОСОБА_15 є його матір ОСОБА_16. Він та його мати, довірившись не знали, що це свідоцтво було видано незаконно, з порушенням вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України 2004 року, ст. 48 ЦК від 18 липня 1963 pоку, що діяв на той час, також було видано 25.07.2003 року свідоцтво про право на спадщину ВАМ № 343146, в якому вказано, що спадкоємицею грошових внесків на трьох рахунках з усіма відсотками, які належать ОСОБА_15, є ОСОБА_17 ОСОБА_9 його мати мала право на частину даних внесків на трьох рахунках з усіма відсотками, які належали ОСОБА_15 Таким чином, державний нотаріус ОСОБА_5 позбавила його права на спадщину за законом після смерті батька, тобто порушила його право, передбачене ст. 1261 ЦК України 2004 року та ст. 529 ЦК України 1963 pоку, що діяв на той час. Він не одержав свідоцтво про право на спадщину з вини державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори ОСОБА_5 згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК 2004 pоку, так як відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадщину.

Тільки в березні 2009 року йому стало відомо, що він мав право в 2003 році одержати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири, в якій він проживає. Тільки в 2009 року йому стало відомо, що до 08.07.2008 року його матері ОСОБА_17 належала тільки частина квартири, тільки в березні 2009 року йому стало відомо, що в газеті «Проспект» № 19 від 08.05.08 року була надана неправдива обява про втрату документів на квартиру, які находились в той час у нього. Його матері ОСОБА_17 незаконно було видано свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку квартири, яка була спадковою, тобто порушена ч. 1 ст. 203 ЦК 2004 року та ст. 48 Закону ЦК України від 1963 року, що діяв на час видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку квартири. На день смерті його батька ОСОБА_15 діяв Кодекс Української РСР від 1963 р., в ст. 549 якого сказано, що визнається, що спадкоємець той, хто прийняв спадщину, тобто фактично вступив в управління або володіння спадковим майно. Згідно ст. 48 ЦК 1963 p., що діяв на день відкриття спадщини, правочин, який не відповідає вимогам закону, вважається недійсним.

В травні 2007 року його мати виїхала на тимчасове проживання до своєї дочки, тобто його сестри ОСОБА_6, в с. Розкішне Лутугінського р-ну Луганської області. 15.09.07 року ОСОБА_17 була знята з реєстраційного обліку з вищевказаної квартири ОСОБА_6 за довіреністю матері, з мотивів, як йому було пояснено, щоб інші власники квартири могли користуватися пільгами по оплаті квартирної плати та комунальних послуг, оскільки мати була учасником війни, а він має пільги, як військовослужбовець. У ОСОБА_6, де тимчасово проживала його мати ОСОБА_16, немає окремої квартири. Власниками 2-х кімнатної квартири, в якій тимчасово проживала його мати, є 4 особи, однією з яких є колишній чоловік ОСОБА_6, ОСОБА_18, який дуже погано ставився до його матері, про що вона йому повідомляла. Рішенням Лутугінського районного суду Луганської області від 18.02.08 року за позовом ОСОБА_6 та клопотанням ОСОБА_13 сільради Лутугінського району Луганської області його мати, ОСОБА_17, була визнана недієздатною, над нею встановлена опіка, а опікуном призначена її дочка, тобто його сестра ОСОБА_6, незважаючи на те, що мати ніколи не страждала психічним захворюванням і на обліку у лікаря психіатра в м. Сєвєродонецьку не перебувала. Ставши опікуном матері, ОСОБА_6 вирішила позбавити його майна, незважаючи на те, що згідно ч. 1 ст.72 ЦК України опікун зобовязаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. ОСОБА_6 23.07.2008 року продала квартиру, в якій він проживає, і яка, згідно документам, одержаним незаконним шляхом введення в оману, з 09.08.08 року стала повністю належати його матері ОСОБА_16, що підтверджується договором купівлі-продажу від 23.07.08 року, до 09.08.08 року ОСОБА_17 належала тільки частина квартири.

Квартира була продана на підставі документів, які одержані шляхом введення відповідних посадових осіб УЖКГ, Першої нотаріальної контори, редакції газети «Проспект» в оману. В газеті «Проспект» № 19 від 08.05.08 року була опублікована обява вважати недійсними втрачені документи за адресою Гагаріна, 12/53, свідоцтво про право власності на імя ОСОБА_15 та ОСОБА_17 та свідоцтво про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_17 Обява є завідомо неправдивою, оскільки ці документи не втрачені і вони знаходяться у нього, про що достовірно було відомо ОСОБА_6 Так, дублікат свідоцтва про право власності на 1/2 частину житла, виданого 03.06.08 УЖКГ, одержані замість втраченого, в той час, як оригінал цього документу знаходиться у нормальному стані і ніколи не був зіпсованим

Дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири видане 09.08.08 року державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 замість втраченого, в той час, як оригінал цього документу знаходиться у нього і ніколи не втрачався. Та обставина, що УЖКГ 03.06.08 року був виданий дублікат свідоцтва про право власності на 1/2 частину житла замість зіпсованого, що державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 09.08.08 р. був виданий дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири замість втраченого підтверджується договором купівлі - продажу від 23.07.2003 pоку. Та обставина, що в газеті «Проспект» № 19 від 08.05.08 р. була дана обява вважати недісними свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 на імя ОСОБА_15 та ОСОБА_17 та про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_17 у звязку з втратою, підтверджується газетою.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги, просила їх задовольнити та визнати незаконним договір купівлі-продажу ВКМ № 569394 від 23.07.08 року квартири АДРЕСА_2 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2О, посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького нотаріального округу, анулювати реєстраційний запис про право власності на нерухоме майно КП «СБТІ» № 19721253 від 30.07.08 р. на імя ОСОБА_2, визнати незаконним рішення № 44 від 19.06.2008 року виконавчого комітету ОСОБА_13 сільради Лутугінського району Луганської області, стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_13 сільради на користь позивача моральну шкоду в сумі 2000 грн., стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 51,00 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30,00 грн., визнати незаконним свідоцтво про право на спадщину за законом ВАМ № 343145 на 1/2 частку квартири, виданого Першою Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою 25.07.03 р. на имя ОСОБА_17, анулювати реєстраційний запис КП «СБТІ» від 08.07.08 року за № 19448991 дублікату про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири, визнати за позивачем право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2, яка належала померлому батьку ОСОБА_15 і яку позивач прийняв згідно з законом, який діяв на момент смерті батька позивача, визнати незаконним свідоцтво про право на спадщину за законом ВАМ № 343146 на грошові внески, виданого Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою 25.07.03 року на імя ОСОБА_16, визнати за позивачем право власності на грошовий вклад, рахунок № 91551-32534, відкритий 25.09.2003 року на імя ОСОБА_16, визнати дії позивача такими, що свідчать про прийняття спадщини за законом після смерті 14.01.98 року ОСОБА_15, визнати недійсним дублікат свідоцтва про право власності на 1/2 частку квартири на імя ОСОБА_15 та ОСОБА_16, виданого 03.06.2008 року УЖКГ замість зіпсованого, анулювати реєстраційний запис КП «СБТІ» від 08.07.08 року за № 19448418 дублікату свідоцтва про право власності на 1/2 частку квартири на імя ОСОБА_17, визнати недійсним дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом ВКО №115008 на 1/2 частку квартири, виданий 20.05.08 року державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори замість втраченого з моменту його видачі, анулювати реєстровий запис КП «СБТІ» від 08.07.08 року за № 19448827 дублікату права власності на 1/2 частку квартири, виданого Першою Сєвєродонецькою нотаріальною конторою, виданого 25.07.03 року на імя ОСОБА_17, визнати недійсною обяву в газеті «Проспект» № 19 від 08.05.08 pоку, вважати недійсними документи про право власності на квартиру № 53, розташовану в будинку № 12 по вул. Гагаріна м. Сєвєродонецька, та на право спадщини за законом, визнати незаконним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 ВМЕ № 369718 від 21.05.09 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_8 з моменту його посвідчення, анулювати реєстраційний запис КП «СБТІ» від 27.05.09 р. № 22844476 прав власності на квартиру АДРЕСА_2 на імя ОСОБА_3, стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 1500 грн., стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь позивача моральну шкоду в сумі 5000,00 грн., усунути перешкоди в оплаті квартплати та комунальних послуг.

Крім того пояснила, що позивач проживав з батьком та матірю, зареєстрований був в гуртожитку. До 2007 року є квитанції про сплату комунальних послуг. Рахунок був на матір, тому квитанції на матір. Після смерті батька ОСОБА_19 через місяць зареєструвався в спірній квартирі, відповідач та його мати ходили до нотаріальної контори, були там заведені в оману, тому його мати не зареєструвала право власності. У матері відповідача фактично не було права власності. У гуртожитку ОСОБА_19 не проживав, хоча там був зареєстрований. Державний нотаріус ОСОБА_5 видала свідоцтво про право на спадщину тільки на 1/2 частку квартири. ОСОБА_19 звертався до нотаріуса, але вона не дала йому постанову, щоб він її міг оскаржити. ? частка квартири належала батьку відповідача і про це він дізнався після його смерті. ОСОБА_19 фактично прийняв спадщину, зареєструвавшись після смерті батька в квартирі. Мати відповідача не мала права власності на 1/2 частку квартиру, бо не зареєструвала в БТІ. ОСОБА_19 не знав чинного законодавства, тому не міг оскаржити постанову нотаріуса. Також ОСОБА_19 було заподіяно моральної шкоди, тому що у нього були серцеві напади у звязку з укладанням договору купівлі-продажу квартири, йому постійно погрожували, він з цього приводу звертався до міліції, на нього нападали та зламали двері в квартирі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_12 підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив суд позов задовольнити та пояснив, що він мешкав з матірю в квартирі, він подавав заяву з матірю до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Державний нотаріус ОСОБА_5 його обманула та сказала, що є ще сестра й спадщину вона не оформить на нього. Письмово до нотаріуса він не звертався. Він зареєструвався в спірній квартирі протягом місяця після смерті батька.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги позивача не визнав та пояснив, що квартиру купив у ОСОБА_6, але не памятає за скільки. Договір купівлі-продажу укладав та підписував він. Квартиру придбав для себе, а потім її продав, оскільки ОСОБА_12 заважав мешкати в ній, приводив своїх друзів, він намагався вселитися до спірної квартири, але його ніхто не впускав туди. ОСОБА_12 не дав йому ключі від квартири, не впускав до квартири. Коли відбувався продаж квартири, вона не була під арештом. При купівлі квартири він знав, що там мешкає ОСОБА_12, але він повинен був виселитися з неї, оскільки це не його власність. Власник квартири мати ОСОБА_12, яка була під опікою ОСОБА_6. ОСОБА_3 заселився після відповідної реєстрації. Він заходив до квартири з міліцією, а ОСОБА_12 був в квартирі.

Представник відповідача ОСОБА_10 у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та просив у їх задоволенні відмовити.

Відповідач ОСОБА_6 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у їх задоволенні відмовити та пояснила, що до смерті батька брат не мешкав в квартирі батьків, йому було відомо, що мати прийняла спадщину. Документи на квартиру були в квартирі матері. Мати перебувала на обліку у лікаря-психіатра з червня 2007 року, у звязку з чим вона звернулась до суду з питанням встановлення опікунства над матірю за місцем свого проживання, так як свою мати зареєструвала за своїм місцем проживання в жовтні 2007 року. У кінці листопада були на експертизі, а в лютому 2008 року був висновок та право на опіку. Вона звернулась до агентства нерухомості «Гарант» з питанням продажу квартири, написала довіреність, так як їй було важко їздити до м. Сєвєродонецька. За цією довіреністю ОСОБА_9 шукала варіанти продажу квартири й одразу ж покупки квартири для брата. ОСОБА_19 обурився та сказав, що він є власником усієї квартири, що документів на квартиру немає, він не мав бажання приймати участь у продажу квартири. Гроші за продаж квартири були в неї. Брат не схотів брати гроші за свою частку в квартирі. Вона збиралася купити ОСОБА_19 малосімейку, але він не приїхав оформлювати документи. Коли вона забирала мати до себе, то доручила продаж квартири брату, а потім, з його слів вияснила, що документів на квартиру немає, після чого звернулась до ОСОБА_9 щодо відновлення втрачених документів на квартиру.

Відповідач ОСОБА_9 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у їх задоволенні відмовити та пояснила, що ОСОБА_6 звернулась до агентства, де на той час вона працювала за договором, з питанням щодо відновлення документів на квартиру. ОСОБА_6 прийшла з довіреністю. ОСОБА_9 відновлювала документи на мати ОСОБА_6 Потім дали оголошення до газети, пішли до нотаріуса, де він перевіряв усі необхідні документи. Вона отримувала документи від ОСОБА_6 по довіреності, не давала публікацію в газету, дає той, хто звертається, а вона тільки купувала газету, вирізала оголошення та принесла на реєстрацію згідно довіреності.

Відповідач ОСОБА_8 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити та пояснив, що прийшли сторони та виявили бажання укласти договір купівлі-продажу квартири між ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Він перевірив відсутність заборони, дав прочитати сторонам договір, питань у сторін не було. Сторони розрахувалися та підписали договір. Підстав не засвідчувати договір у нього не було. В електронній базі не було заборон, податкових застав чи арештів. Суму продажу за квартиру він не памятає, тому що розрахунок був без нього.

Відповідач ОСОБА_20 у судовому засіданні вимоги позивача не визнав, просив у їх задоволенні відмовити та пояснив, що комунальні послуги за квартиру він не сплачував, на кого оформлений особистий рахунок, теж не знав. З 19.05.2009 року він власник спірної квартири. Він не мешкає в спірній квартирі з 14.10.2009 року, так як ОСОБА_19 наніс йому тілесні ушкодження, був струс мозку, після чого він пішов з квартири й ОСОБА_19 не обговорював з ним питання, як з власником квартири, щодо сплати комунальних послуг. Він інвалід 1 групи, у нього немає руки та ноги, двері він не ламав.

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні вимоги позивача не визнала, просила у їх задоволенні відмовити та пояснила, що документи на спадщину вона оформлювала після смерті батька ОСОБА_19 Їй було відомо, що спадкоємцем на спадщину також є ОСОБА_19, який прийшов до неї за півроку. У приватизації квартири він участі не приймав та на якій підставі його зареєстрував ЖЕК, вона не знає, тому що до прийняття спадщини його не можна було реєструвати. Коли відбувалася реєстрація, то було два власника квартири, але інший власник не дав згоди на реєстрацію відповідача. ОСОБА_19 мав би право на реєстрацію, якби прийняв би спадщину у вигляді ? частки квартири. Вона казала ОСОБА_19, що він повинен звернутися до суду з заявою про поновлення строку для прийняття спадщини. ОСОБА_6 мала такі ж самі права на спадщину, що й ОСОБА_19, їх мати фактично прийняла спадщину, так як була зареєстрована в квартирі, діти не були зареєстровані, тому вона оформила спадщину на мати. Претензій з боку ОСОБА_19 щодо цього питання не було.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити та пояснив, що він видавав дублікат, зробив запит до БТІ щодо питання про належність квартири. Дали оголошення до газети, що документи на квартиру втрачені, після чого був виданий дублікат на квартиру. Текст оголошення давав представник власника, хто саме, не памятає. Було рішення ради опіки та піклування про недієздатність матері відповідачів та дочка дала довіреність представнику. Сказали, що втратили документи на квартиру при перевезенні матері. Він не має підстав щодо відмови у видачі дубліката документів на квартиру. Довідок про відчуження не було. У спадковій справі крім заяви матері на прийняття спадщини не було. Оголошення в газеті по інструкції обовязкове.

Відповідач ОСОБА_7 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що ОСОБА_6 приносила до неї документи і сама підписувала ці документи. Опікун має право продавати квартиру своєї матері, ОСОБА_13 селищна рада надала згоду на продаж квартири. Власник має право розпоряджатися, а Кожуховский має право користуватися. Рада опіки та піклування перевіряє дотримання інтересів недієздатної особи. Вона не перевіряла, чи є інше житло. Там, де завели опіку, дають відповідні згоди. В компетенцію нотаріуса не входить право перевіряти опіку над майном. Є реєстр заборони, в момент угоди здійснюється перевірка. Вона бачила, що ОСОБА_19 зареєстрований в спірній квартирі, ОСОБА_2 був згоден купити, знаючи, що ОСОБА_19 там зареєстрований. Вона посвідчує договір між сторонами, якщо одна з сторін просить внести зміни до договору, то вона повинна це зробити. Вона надає типовий договір, а сторони мають вносити до нього свої умови.

Представник відповідача КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» Луганської області ОСОБА_11 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у їх задоволенні відмовити та пояснила, що оформили заяву від ОСОБА_9 по довіреності від ОСОБА_6, яка діяла в інтересах недієздатної ОСОБА_19. 08.07.2008 року було зареєстровано право власності за ОСОБА_19 на 1/2 частку квартири та 08.07.2008 року право власності на ? частку квартири на підставі дублікату про право власності, тобто право власності було зареєстровано на підставі дублікату. 11.06.2008 року була заява від ОСОБА_9 на обстеження квартири у звязку з відчуженням. 08.07.2008 року був оформлений витяг для відчуження. 28.07.2008 року була заява ОСОБА_2 про реєстрацію права власності на підставі договору купівлі-продажу. 19.05.2009 року згідно заяви ОСОБА_2 був виданий витяг з реєстру для відчуження. 22.05.2009 року була оформлена заява від ОСОБА_20 на реєстрацію права власності на підставі договору. Кожному витягу передує технічна інвентаризація. Вихід техніка був заказаний повторно, так як 12.06.2008 року техніком складений акт, що брат власниці квартири не впустив до квартири. 02.07.2008 року від ОСОБА_9 була заява про повторний вихід техніка, 04.07.2008 року була інвентаризація. Реєстраційний номер, вказаний у вимогах, неможливо скасувати, так як це номер обєкту. Право власності настає з моменту державної реєстрації.

Представник відповідача ОСОБА_13 сільської ради Лутугінського району Луганської області ОСОБА_21 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що 17.10.2007 року була зареєстрована, забезпечена житлом та утриманням. Дочка забрала мати до себе, так як, зі слів ОСОБА_6, її брат зловживав спиртним напоями, а їх мати скиталася. Є рішення Лутугинського районного суду Луганської області про визнання матері відповідача ОСОБА_6 недієздатною. Дане рішення є у виконкомі ОСОБА_13 сільської ради, виконком є органом опіки та піклування. Нотаріус повинна була витребувати з виконкому відповідний дозвіл. ОСОБА_19 була забезпечена житлом та доглядом. У свідоцтві про право власності ОСОБА_19 немає. За місцем проживанням ОСОБА_6 характеризуються позитивно, жодних претензій не було. Довіреність сільради прирівнюється до нотаріального свідоцтва, сільрада дає такі довіреності місцевим мешканцям відповідно до положень Закону України «Про нотаріат». Вони виносили рішення на дозвіл на відчуження квартири на підставі ст. 71 ЦК України, підтвердили, що вона їх жителька та надали опіку над недієздатним власником. Вони не знають, за скільки була продана квартира, ОСОБА_19 була всім забезпечена.

Вислухавши позивача, його представника, представників відповідачів та відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

У судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії ЯЛ № 032535, виданого Сєвєродонецьким бюро ЗАГС Лисичанського району Ворошиловградської області 19 жовтня 1953 року, 07.10.1953 року народився ОСОБА_12, батьками якого були ОСОБА_16 та ОСОБА_15.

Відповідно до копії дубліката свідоцтва про право власності на житло, виданого Сєвєродонецьким ДВП обєднання «Азот» 06 грудня 1994 року згідно розпорядження № 1802 від 09.11.1994 року, ОСОБА_16 та ОСОБА_15 приватизували квартиру АДРЕСА_3, яка належить їм на праві приватної спільної власності.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 129355, виданого відділом РАГС Сєвєродонецького міськвиконкому 14 січня 1998 року, 14.01.1998 року помер ОСОБА_15, актовий запис № 53.

Згідно заяви від 25.07.2003 року в Сєвєродонецьку нотаріальну контору ОСОБА_16 просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири у АДРЕСА_4 та грошові внески на рахунку № 92065, № 05718410, № 91551-19231 після смерті чоловіка ОСОБА_15.

Відповідно до копії дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори 25 липня 2003 року, № в реєстрі 1-2336, ОСОБА_16, як спадкоємець майна померлого ОСОБА_15, успадкувала належну ОСОБА_15 1/2 частку квартири АДРЕСА_3.

Згідно листа КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» Луганської області № 01/302 від 11.04.2008 року 22.07.2003 року та витягу ОСОБА_16 був виданий витяг 1059501 з Реєстру прав власності на нерухоме майно для оформлення спадщини.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори 25 липня 2003 року, № в реєстрі 1-2338, ОСОБА_16, як спадкоємець майна померлого ОСОБА_15, успадкувала належні ОСОБА_15 грошові внески у філії ощадного банку № 7854/01 м.Сєвєродонецька Луганської області на рахунках № 92065, № 05718410, № 91551-19231.

Згідно копії заяви ОСОБА_6 про зняття з реєстраційного обліку від 15.09.2007 року, довіреності, посвідченої ОСОБА_13 сільської радою Лутугінського району Луганської області 16.08.2007 року, ОСОБА_16 була знята з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_3.

Відповідно до копії рішення Лутугинського районного суду Луганської області від 18 лютого 2008 року, за заявою ОСОБА_6, ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_2, було визнано недієздатною, встановлено над нею опіку та опікуном призначено її дочку ОСОБА_6

Це рішення суду не скасовано та набуло законної сили 28.02.2008 року.

Згідно рішення № 777 від 22.04.2008 року виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради ОСОБА_6 було надано дозвіл від імені недієздатної підопічної ОСОБА_16 надання доручення на імя ОСОБА_14 для поновлення втрачених документів на квартиру АДРЕСА_5.

Відповідно до обяви в газеті «Проспект» № 19 від 08.05.2008 року втрачені документи за адресою Гагаріна, 12/53 свідоцтво про право власності на імя ОСОБА_15 та ОСОБА_16 та свідоцтво про право власності на спадкування за законом на імя ОСОБА_16 вважати недійсними.

Згідно рішення № 44 від 19.06.2008 року виконавчого комітету ОСОБА_13 сільської ради опікуну ОСОБА_6 дозволено продаж квартири АДРЕСА_3 від імені недієздатної ОСОБА_16

Згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 23.07.2008 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_7, реєстровий номер 3059, ОСОБА_6, яка діяла від імені недієздатної ОСОБА_16, продала ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_6.

Відповідно до витягу № 6274317 від 23.07.2008 року даний договір був зареєстрований в Державному реєстрі правочинів.

Згідно витягу № 19721253 від 30.07.2008 року за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_6.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 21.05.2009 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_8, реєстровий номер 1536, ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_6.

Згідно витягу № 7301876 від 21.05.2009 року даний договір був зареєстрований в Державному реєстрі правочинів.

Згідно витягу № 22844476 від 27.05.2009 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_6.

Як видно з пояснень позивача ОСОБА_12 та його представника у судовому засіданні, він, як спадкоємець першої черги, також разом з ОСОБА_16 звертався до нотаріальної контори з метою отримання спадщини після померлого ОСОБА_15, однак йому державним нотаріусом будо відмовлено в цьому та введено його в оману щодо пропуску ним строку звернення з заявою про прийняття спадщини. Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_12 дійсно приходив до нотаріальної контори з матірю, але з письмовою заявою про прийняття спадщини не звертався, вона йому розяснила, які дії необхідно йому вчинити щодо отримання спадщини після померлого батька.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 550 ЦК України 1963 року строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. У цих випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке збереглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна.

ОСОБА_12 посилається на введення його в оману державним нотаріусом ОСОБА_5 під час його звернення за прийняттям спадщини, але, як встановлено в судовому засіданні, з письмовою заявою, тобто відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат», ОСОБА_12 до державної нотаріальної контори не звертався, постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій не отримував та дії нотаріуса, відповідно до діючого на той час порядку, передбаченого ст. 50 Закону України «Про нотаріат», не оскаржував, після отримання спадщини ОСОБА_16 згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України 1963 року строк не поновлював, тому суд дані пояснення позивача оцінює критично. Крім того позивачем вимог щодо оскарження дій нотаріуса ОСОБА_5 щодо відмови у вчиненні нотаріальної дії, повязаної з відмовою у прийнятті його заяви про прийняття спадщини, не заявлялось, тому надані з цього приводу пояснення суд не бере до уваги, так як вони не стосуються предмету спору. При цьому позивач знав, що ОСОБА_16 прийняла спадщину після померлого ОСОБА_15, так як він разом з нею, згідно його пояснень, був в держаній нотаріальній конторі та усі належні ОСОБА_16 документи на спірну квартиру, згідно його пояснень у судовому засіданні, знаходились в нього, а будь-яких доказів щодо звернення ним до ОСОБА_16 з вимогами щодо перерозподілу отриманої нею спадщини, відповідно до ст. 550 ЦК України 1963 року, ОСОБА_12 суду не надано.

Відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Дійсно, ці обставини ніхто у судовому засіданні не ставив під сумнів, позивач після смерті ОСОБА_15 та відкриття спадщини зареєструвався протягом шести місяців у квартирі АДРЕСА_7, яка належала на праві власності ОСОБА_15 та ОСОБА_16, тобто фактично, відповідно до вимог ст. 549 ЦК України 1963 року, вступив в управління та володіння спадковим майном, але будь-яких дій, як вже було встановлено у судовому засіданні, з урахуванням відомостей, що цю спадщину було прийнято його матірю ОСОБА_16 згідно письмової заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, щодо перерозподілу спадщини тощо, тобто дій, які б мали юридично-правові наслідки, ним зроблено не було.

Крім того згідно ст. 552 ЦК України 1963 року спадкоємець, який вступив у володіння і управління спадковим майном до зявлення інших спадкоємців не вправі розпоряджатися спадковим майном (продавати, заставляти та ін.), поки не мине шість місяців з дня відкриття спадщини або поки не буде одержано ним свідоцтво про право на спадщину. До закінчення зазначеного строку або до одержання свідоцтва про право на спадщину спадкоємець вправі робити за рахунок спадкового майна лише такі витрати: на покриття витрат по догляду за спадкодавцем під час його хвороби, а також на його похорони; на утримання осіб, які перебували на утриманні спадкодавця; на задоволення претензій, що випливають з законодавства про працю, та інших претензій, прирівняних до них; по охороні спадкового майна і по управлінню ним.

Виходячи з положень ст. 552 ЦК України 1963 року ОСОБА_16, знаючи про наявність інших спадкоємців, фактично прийняла спадщину, так як мешкала на час її відкриття зі спадкодавцем та виконувала вимоги цієї статті стосовно її зберігання, та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, при цьому інші спадкоємці про свої вимоги не заявили ні до, ні після цього.

Згідно ч. 1 ст. 562 ЦК України 1963 року поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину. При недосягненні згоди поділ провадиться в судовому порядку відповідно до часток, належних кожному з спадкоємців за законом або за заповітом.

Враховуючи ч. 2 ст. 550, ч. 1 ст. 562 ЦК України 1963 року, що також закріплено і в ст. 1280 ЦК України, оскільки за час життя ОСОБА_16 позивач не звернувся до неї з вимогами про поділ спадкового майна, а спадкове майно у вигляді частки квартири АДРЕСА_3 було реалізовано спадкоємцем, то позивач мав лише право вимагати від спадкоємця ОСОБА_16 відшкодування відповідно до його частки в спадщині коштів, виручених від реалізації майна, або її спадкоємців.

Згідно встановлених у судовому засіданні обставин, враховуючи, що квартира АДРЕСА_3 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_15 та ОСОБА_16, і з урахування того, що ОСОБА_6 не приймала спадщину після померлого ОСОБА_15 та не заявляла такого права відповідно до діючого на той час законодавства, розмір частки позивача ОСОБА_12 у спадщині ОСОБА_15 становив би 1/4 частку. Але ОСОБА_16 за життя розпорядилась спадковим майном, яке на час розгляду справи належить на праві власності іншим особам та вже не є спадщиною.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 190265, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_13 сільської ради Лутугінського району Луганської області 27 січня 2009 року, ОСОБА_16 померла 26.01.2009 року, актовий запис № 10.

Таким чином, позовні вимоги позивача щодо визнання незаконним свідоцтва про право на спадщину за законом ВАМ № 343145 на 1/2 частку квартири, виданого Першою Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою 25.07.03 р. на імя ОСОБА_17, визнання за позивачем право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2, яка належала померлому ОСОБА_15 і яку позивач прийняв згідно закону, який діяв на момент смерті батька позивача, задоволенню не підлягають.

Не підлягають задоволенню також вимоги позивача щодо визнання недійсним дублікату свідоцтва про право власності на 1/2 частку квартири на імя ОСОБА_15 та ОСОБА_16С , виданого 03.06.2008 року УЖКГ замість зіпсованого, визнання недійсним дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом ВКО №115008 на 1/2 частку квартири, виданого 20.05.08 року державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори замість втраченого з моменту його видачі, визнання недійсною обяви в газеті «Проспект» № 19 від 08.05.08 pоку вважати недійсними документів про право власності на квартиру № 53, розташовану в будинку № 12 по вул. Гагаріна м. Сєвєродонецька та на право спадщини за законом, так як у судовому засіданні вже було встановлено, що правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_8, які на відповідній правовій підставі належали ОСОБА_16, перебували у позивача ОСОБА_22, у власника ОСОБА_16 їх не було, оригінали цих документів знаходились у позивача, що він підтвердив в судовому засіданні, але з пояснень відповідача ОСОБА_6 видно, що в неї, як опікуна, не було відомостей щодо цих правовстановлюючих документів, тому вона мала право представляти інтереси ОСОБА_16 шляхом відновлення цих документів, отримання їх дублікатів.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо визнання незаконним свідоцтва про право на спадщину за законом ВАМ № 343146 на грошові внески, виданого Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою 25.07.03 року на імя ОСОБА_16 та визнання за позивачем права власності на грошовий вклад, рахунок № 91551-32534, відкритий 25.09.2003 року на імя ОСОБА_16, оскільки, як встановлено у судовому засіданні, згідно відповіді ПАТ «Державний ощадний банк України» № 70/01-14/86 від 08.02.2013 року, позивач мав право лише на 1/4 частку цих коштів, ОСОБА_16 переоформила рахунки, належні померлому ОСОБА_15, на своє імя на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом на вклади від 21.07.2003 року, після чого рахунки №№ 92065 та .09.2003 року були закриті, залишок коштів по цим рахункам отримано нею, а рахунок № 91551-19231 25.09.2003 року було закрито та відкрито новий рахунок № 91551-32534 з залишком 1178,25 грн. на імя ОСОБА_16 та видано їй нову ощадну книжку. Отже відповідні позовні вимоги можуть бути предявлені позивачем до осіб, які належним чином прийняли спадщину після смерті ОСОБА_16 та в межах прийнятої ними спадщини, а згідно матеріалів справи, що не оспорювалось в судовому засіданні, після смерті ОСОБА_16 26.01.2009 року заяви про прийняття спадщини за законом до Лутугинської державної нотаріальної контори було подано як позивачем ОСОБА_12 21.07.2009 року, так і відповідачем ОСОБА_6 06.02.2009 року. Крім того, суду не надано доказів, що нотаріусом відмовлено позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові вклади після смерті матері ОСОБА_16

Щодо вимог про визнання незаконним договору купівлі-продажу ВКМ № 569394 від 23.07.08 року квартири АДРЕСА_2, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2О, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького нотаріального округу, визнання незаконним рішення № 44 від 19.06.2008 року виконавчого комітету ОСОБА_13 сільради Лутугінського району Луганської області, стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_13 сільради на користь позивача моральної шкоди в сумі 2000 грн., стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 51,00 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30,00 грн., а також визнання незаконним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 ВМЕ № 369718 від 21.05.09 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_8, стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь позивача матеріальної шкоди в сумі 1500 грн., стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь позивача моральної шкоди в сумі 5000,00 грн., вони, на думку суду, також не підлягають задоволенню, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на тих підставах, що правочин, вчинений на підставі договору купівлі-продажу ВКМ № 569394 від 23.07.08 року квартири АДРЕСА_2 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2О, укладений з порушенням через те, що ОСОБА_6 не мала права відчужувати дану квартиру, так як діяла не в інтересах ОСОБА_16, суд не може прийняти до уваги в звязку з тим, що даний правочин вчинено на підставі рішення Лутугінського районного суду Луганської області від 18 лютого 2008 року за заявою ОСОБА_6, яким було визнано недієздатною ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_2, та встановлено над нею опіку, де опікуном призначено ОСОБА_6, дане рішення суду позивачем не оскаржувалось, набуло законної сили, на підставі цього рішення було видане рішення виконавчого комітету ОСОБА_13 селищної ради № 44 від 19 червня 2008 року, яким ОСОБА_6 було надано дозвіл на продаж квартири ОСОБА_16, а пояснення позивача щодо правомірності винесення такого рішення тільки Сєвєродонцькою міською радою, тобто за місцем знаходження майна, суд не бере до уваги, так як законодавством не встановлено обовязку органу місцевого самоврядування за місцем знаходження майна приймати такі рішення, а вимоги, які стосуються недійсності договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 ВМЕ № 369718 від 21.05.09 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ґрунтуються лише на недійсності попереднього правочину.

Вимоги щодо усунення перешкод в оплаті квартплати та комунальних послуг також не підлягають задоволенню оскільки позивачем не надано суду доказів щодо наявності таких перешкод, та ким саме вони чиняться.

Що стосується вимог про анулювання реєстраційного запису від 08.07.08 року № 19448991 дубліката про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири, анулювання реєстраційного запису КП «СБТІ» від 08.07.08 року за № 19448418 дублікату свідоцтва про право власності на 1/2 частку квартири на імя ОСОБА_17, анулювання реєстрового запису КП «СБТІ» від 08.07.08 року за № 19448827 дублікату прав власності на 1/2 частку квартири, виданого Першою Сєвєродонецькою нотаріальною конторою, виданого 25.07.03 року на імя ОСОБА_17, анулювання реєстраційного запису про право власності на нерухоме майно КП «СБТІ» № 19721253 від 30.07.08 р. на імя ОСОБА_2, анулювання реєстраційного запису КП «СБТІ» від 27.05.09 р. № 22844476 прав власності на квартиру АДРЕСА_2 на імя ОСОБА_3, то вони також не підлягають задоволенню у звязку з тим, що це лише номера та дати витягів, а не реєстраційні записи, згідно законодавства скасуванню підлягає державна реєстрація прав власності, але позивачем такі вимоги не заявлені.

Не зважаючи на це, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 549 ЦК України 1963 року позивач ОСОБА_12 фактично прийняв спадщину за законом після померлого ОСОБА_15, померлого 14 січня 1998 року, тому в контексті вимог позивача про визнання його дій такими, що свідчать про прийняття спадщини за законом після смерті 14.01.98 року ОСОБА_15, дані вимоги підлягають задоволенню.

У звязку з тим, що судом задоволено лише позовні вимоги позивача щодо встановлення факту прийняття спадщини, а при подачі позовної заяви позивачем було сплачено судові витрати, ці витрати не підлягають відшкодуванню в звязку з тим, що суд не вбачає вини в діях відповідачів.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 82, 88, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_12 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Сєверодонецького нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_13 сільської ради Лутугінського району Луганської області, Управління житлово-комунального господарства, державного нотаріуса Першої Сєверодонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_4, державного нотаріуса Першої Сєверодонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_5, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Сєверодонецького нотаріального округу ОСОБА_8, комунального підприємства «Сєверодонецьке Бюро технічної інвентаризації», ПМП «Рекламне агентство «А-плюс», ОСОБА_14 та ОСОБА_6 про визнання незаконними договорів купівлі-продажу квартири, анулювання реєстраційного запису про право власності на нерухоме майно, визнання незаконним рішення виконавчого комітету ОСОБА_13 сільської ради, стягнення моральної шкоди, визнання незаконним свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, анулювання реєстраційного запису дублікату свідоцтва про право на спадщину на частку квартири, визнання права власності на 1/2 частку квартири, визнання незаконним свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові внески, визнання права власності на грошовий вклад, визнання недійсним дублікату свідоцтва про право власності на 1/2 частку квартири, анулювання реєстраційних записів дублікатів свідоцтв про право власності на 1/2 частку квартири, визнання недійсним дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири, визнання недійсною обяви в газеті, анулювання реєстраційного запису права власності на квартиру, стягнення матеріальної шкоди, усунення перешкод в оплаті квартплати та комунальних послуг, встановлення факту прийняття спадщини задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_12 прийняв спадщину за законом після померлого ОСОБА_15, померлого 14 січня 1998 року.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. П. Александрова