З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Запоріжжя 22 січня 2013 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Зарютіна П.В.,
при секретарі Чернишовій І.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового приміщення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, -
Позивач звернувся до суду зі своїм вищевказаним позовом, за яким зазначив, що під час перебування сторін у шлюбі вони придбали спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстрували за відповідачкою.
Натепер позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частку спірної квартири, зобовязати відповідача не чинити йому перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення позивача у спірну квартиру.
У судовому засіданні позивач та його представник наполягли на позові.
В судове засідання відповідач не явилася, позивач не заперечував слухати справу без її участі. Суд ухвалив розглянути справу заочно.
Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.
Відповідно до ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що сторони, перебуваючи в зареєстрованому 14.02.2005 року у встановленому законом порядку шлюбі, 31.03.2012 року придбали спірну квартиру, право власності на яку було зареєстровано за відповідачем на підставі договору від 31.03.2012 року.
Таким чином, та за змістом ч.1 ст. 70 СК України, кожний із подружжя має право на половину із придбаного, тобто на 1/2 частку спірної квартири.
Крім того, згідно ж до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Такі права власник за змістом ст. 319 ЦК України здійснює на власний розсуд.
Зважаючи на те, що позивач є за законом співвласником спірної квартири, він має і законне право нею користуватися, зокрема, вселитися до неї.
Також, частиною 2 ст. 386 ЦК України встановлено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
І позивач, передбачати можливість порушення свого права з боку відповідача, просить суд зобовязати її не чинити йому перешкоди у користуванні спірним житловим приміщенням.
Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у справі згідно вимог ст. 88 ЦПК України, в розмірі судового збору за подання позову у цій справі, але за винятком 450 гривень витрат позивача на послуги адвоката-представника, які стягнення не підлягають, оскільки не є витратами на правову допомогу в розумінні ст. 79 і ст.84 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст.ст. 316, 317, 319, 321, 355, 368, 369, 370, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 60, 70 СК України, ст.ст. 3, 10 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, на праві спільної часткової власності із ОСОБА_2, яка також має право власності на рівну із ним 1/2 частину названої квартири.
Вселити ОСОБА_1 у квартиру за адресою: АДРЕСА_1.
Зобовязати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 939,17 гривень в рахунок відшкодування судових витрат на сплату судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів після проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П.В Зарютін