Справа № 210/967/13-ц
Провадження №2/210/884/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2013 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Літвіненко Н.А.

при секретарі Куксенко О.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що він пропрацював всю свою трудову діяльність на підприємстві відповідача, з 28.12.1985 року по професії майстром в ремонтно будівельному цеху, каменярем 4 розряду, 23.06.2008 року звільнений з підприємства за власним бажанням, рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини йому встановлено 19.01.2010 року (протокол № 125) професійні захворювання за діагнозом: радикулопатія шийна і попереково крижова з вираженими статико динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами; двосторонній плечолопатковий періартроз, деформуючий артроз, в сполученні з періартрозами, ліктьових і колінних суглобів, стійкий больовий синдром.

За висновком МСЕК йому первинно в 2010 році встановлено 50% втрати професійної працездатності, при наступному огляді в 2011 році в стані здоровя покращення не відбувається, тому було підтверджено 50% втрати профпрацездатності та визнано інвалідом 3 групи. В результаті чого позивач наголошує на те, що з вини підприємства відповідача він втратив своє здоровя та працездатність, отримав два профзахворювання, змушений щоденно переносити фізичні болі та душевні переживання, тому вважає, що саме підприємство повинно відшкодувати йому моральну шкоду, наявність якої полягає в наступному: скаржиться на постійні больові відчуття та обмеження рухів в шийному та поперековому відділах хребта, плечових, ліктьових і колінних суглобах, з іррадіацію болю в кінцівки, має утруднення ходи, відчуває оніміння кінцівок. Зазначає, що по причині приступів болю в попереку не має можливості вести активне життя, як раніше виконувати побутові справи по дому, навіть незначні фізичні загрузки ініціюють приступи болю в спині та тазовому поясі, йому важко нахилятися, повертатися, довго рухатися, так як виникає гострий біль в суглобах в результаті відчуває постійний дискомфорт, по причині вищевказаного, змушений постійно приймати медикаменти, в нього часто виникає загострення стану здоровя. Непокоять судоми та тягнучий біль в лівій нозі, через оніміння кінцівок не має змоги підніматися сходами, тривалий час рухатися, тримати предмети, навіть невеликої важкості. В звязку з хронічними болями в області спини, не має можливості повноцінно спати, відпочивати, змушений систематично змінювати положення тіла. При таких обставинах в нього змінився рівень життєвої діяльності, це вимагає додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоровя.

Просить стягнути з відповідача на свою користь 224 000 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просила задовольнити їх судом.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує та просить в задоволенні позову відмовити, так як позивачем не надано доказів про перенесення позивачем моральних страждань та переживань, позивач не обґрунтував розмір моральних страждань та переживань.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

При обговоренні питання про спричинення позивачеві ОСОБА_3 моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, матеріальну шкоду, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках.

Згідно записів в трудовій книжці позивача ОСОБА_3 встановлено, що в період з 28.12.1985 року працював в шахті «Октябрська» в Відкритому акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат» (на теперішній час правонаступником являється Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат») по професії майстром в ремонтно будівельному цеху, каменщиком 4 розряду, 23.06.2008 року - звільнений з підприємства відповідача за власним бажанням.

Комісія в складі представників: Жовтневої РСЕС, лікаря Українського НДІ промислової медицини, керівництва ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», Фонду соціального страхування провела розслідування профзахворювання, в звязку з отриманням позивачем професійних захворювань, складено Акт розслідування професійного захворювання 05.03.2010 року, в якому вказано, що причиною отримання позивачем профзахворювань, згідно (пункт 17 Акту…) явилося фізичне перевантаження, показники перевищували гранично допустимі норми праці, а саме: маса вантажу, що переміщується вручну 32 кг при нормі 30 кг, статичне навантаження при утриманні вантажу однією рукою 110399 кг/с при нормі 43000кг/с, нахили корпусу 272 рази при нормі 51 100 раз, робоча поза з нахилом тулуба до 30 градусів 44,6% при нормі до 25,0 % тривалості зміни. В пункті 19 Акту… зазначено вину адміністрації Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», яке перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», саме порушення вимог ст..13 Закону України «Про охорону праці» та ст..153 КЗпП України.

Позивач первинно пройшов медичний огляд в медико соціальній експертній комісії 23.06.2010 року з встановленням 50 відсотків втрати професійної працездатності, при наступному переогляді 10.06.2011 року підтверджено 50% втрати професійної працездатності, 30% по радикулопатії та 20% по деформуючому артрозу, встановлено 3 групу інвалідності, наступне переосвідчення 01.06.2013 року. Позивачу МСЕК встановлено противопоказання: вимушена поза, довга ходьба, важка праця, переохолодження.

Згідно наданих виписних епікризів з медичних установ, позивач неодноразово (10 разів), в звязку з погіршенням в стані здоровя, проходив та знаходився на лікуванні в 11 - й та 14 - й міських лікарнях м. Кривого Рогу та в Українському науково дослідному інституті промислової медицини.

Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини ОСОБА_3 встановлено 19.01.2010 року (протокол № 125) професійні захворювання за діагнозом: радикулопатія шийна і попереково крижова з вираженими статико динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами. Двосторонній плечолопатковий періартроз, деформуючий артроз, в сполученні з періартрозами, ліктьових і колінних суглобів, стійкий больовий синдром. В звязку з погіршенням стану здоровя, згідно виписок з історії хвороб, лікарями рекомендовано: нагляд лікарів, прийом медикаментів, щорічні курси амбулаторного та стаціонарного лікування, оздоровлення в санаторії профілакторії, санаторно курортне лікування (Приморськ, Одеса,Хмільник), уникати переохолоджень.

Так, суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники фізичного перевантаження, як одного із шкідливого фактору, що став причиною профзахворювань позивача, перевищували гранично - допустиму концентрацію, і причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювань, і які не оспорило підприємство - відповідач. Доводи відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про те, що він не є належним відповідачем по справі, а належним відповідачем повинно бути Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, і слід керуватися Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»,є безпідставними, оскільки правовідносини сторін виникли в червні 2010 року, тобто в період, коли було скасовано ст. 28 та 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності», відповідно яких обовязок по відшкодуванню моральної шкоди покладено було на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обовязків здоровю позивача ОСОБА_3 була заподіяна шкода він отримав професійні захворювання, втратив 50% працездатності, являється інвалідом 3 групи, винним в отриманні позивачем профзахворювань є підприємство - відповідач. Перебуваючи тривалий час на лікуванні, позивач втрачає домашній затишок і звичні нормальні життєві зв'язки, постійно хворіє, відчуває біль приступообразного характеру в попереку, ниючого характеру, посилюються при русі, судоми в лівій нозі, слабкість, загальну слабкість, швидка стомлюваність. Внаслідок цього позивач відчуває фізичну біль і страждання, дискомфорт в його житті, обмежено працездатний, на підставі рішення МСЕК про умови та характер праці за станом здоров'я, внаслідок професійного захворювання, йому, як інваліду, протипоказана праця зі значним фізичним напруженням, важка фізична праця. Все це призвело до вимушених змін і порушень в життєвих, особистих, побутових і виробничих відносинах.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків.

Статею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Обговорюючи розмір відшкодування позивачу ОСОБА_3 моральної шкоди, суд враховує, характер та об'єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаних професійних захворювань, тривалість лікування, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін його життєвих зв'язків, а саме дійсно позивач втратив частину професійної працездатності в розмірі 50%, являється інвалідом 3 групи, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. А також суд враховує вину посадових осіб підприємства відповідача в отриманні професійних захворювань позивачем, суд вважає, що компенсацію в заподіяні моральні страждання слід призначити ОСОБА_3 у розмірі 26 000грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням які зазнає позивач, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити.

Керуючись ст. 11,15,16,23, 1167,1168 ЦК України, Рішенням Конституційного Суду № 20 - рп/2008 від 08.10.2008 року, ст.. 153, 173, 237-1 КЗпП України ст.. 10, 11, 60, 213 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 26 000 гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_4