Справа № 180/1084/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 р.

Марганецький міський суд
Дніпропетровської області в складі :

головуючої Тананайської Ю.А.

при
секретарі Котовій Н.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Марганці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця", ОСОБА_2, Приватного
акціонерного товариства "Страхова
група "ТАС" про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди

в с
т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із
позовом, в якому, з урахуванням
уточнень, просила стягнути солідарно з
ДП «Придніпровська залізниця», ОСОБА_2,
СК «ТАС» одноразово моральну шкоду 200
000 гривень, та відшкодування
сатеріальної шкоди 53 445 грн. за період з
12.10.10 року по 12.04.2013 року та стягувати
щомісячно пл 1781 грн.50 коп. до досягнення
23 років.

Позивач та її представник в судовому
засіданні позов підтримали, просили
суд задовольнити його у повному обсязі.

Представник відповідача Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» позов не визнав, просив суд
в задоволенні позову відмовити,
посилаючись на те, що вини машиністів
локомотиву не встановлено, тому
відповідальність повинна бути
частковою а не солідарною, крім того
після аварії залізницею було проведено
ремонт в лікарні м.Марганець,
побудовано шляхопровід, перераховано
кошти до благодійного фонду, з якого
проводилися виплати потерпілим. Позов
є недоведений, оскільки не надано
доказів на підтвердження позовних
вимог.

Відповідач ОСОБА_2, позов визнав
частково та суду пояснив, що шкода
завдана, але він уклав договір
страхування, тому кошти повинні бути
стягнуті із страхової компанії.

Представник СК «ТАС» позов визнав
частково, суду пояснив, що страховою
компанією виплачувались кошти за
заявами потерпілих, просить врахувати,
що страховик відшкодовує не більше ніж
5 відсотків ліміту, тобто не більше 2550
гривень в рахунок відшкодування
моральної шкоди, позовні вимоги в
частині стягнння моральної шкоди є
необгрунтованими , осільки позивачу
призначено пенсію, яка підлягаає
зарахуванні при визначенні щомісячних
виплат, розмір якої перевищує належну
до виплати суму. За полісом виплачено
на придбання пам'ятнику 13834 гривні.

Суд, вислухавши сторін, вивчивши
матеріали справи вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступного:

12 жовтня 2010 року на залізничному
переїзді в с. Городище, в районі
м.Марганець сталася ДТП, що
підтверджується Актом розслідування
причин та обставин
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 12 жовтня 2010 року на
залізничному переїзді 115 км+566 м
перегону Нікополь-Марганець
Криворізької дирекції залізничних
перевезень Придніпровської залізниці
від 12-13 жовтня 2010 року, відповідно до
якого в результаті зіткнення загинуло
45 особи та 8 осіб травмовано.

В результаті аварії, що сталася на
залізничному переїзді в с. Городище, в
районі м.Марганець загинули батько та
матір позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що
підтверджується копіями свідоцтва про
народження та свідоцтв про смерть
(ар.с.6, 23,24).

Згідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України, джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність
пов'язана з використання, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнанням,
використанням, що створює підвищену
небезпеку для особи, яка цю діяльність
здійснює, та інших осіб, шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка володіє
транспортним засобом на законних
підставах.

Відповідно до п.2 ст. 1187 ЦП України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберіганням або
утриманням якого створює підвищену
небезпеку.

У відповідності до п.5 ст. 1187 ЦК України,
особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислі
потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст. 1188 ЦК України, якщо
внаслідок взаємодії джерел підвищеної
небезпеки було завдано шкоди іншим
особам, особи, які спільно завдали
шкоди, зобов'язані її відшкодувати
незалежно від їхньої вини.

Відповідно до ч1 ст. 1190 ЦК України особи,
спільними діями або бездіяльністю яких
було завдано шкоди, несуть солідарну
відповідальність перед потерпілим.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 6 від 27.03.92р «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди», шкода заподіяна кількома
особами, відшкодовується кожною з них в
частині, заподіяної нею. Особи, які
спільно заподіяли шкоду, тобто
заподіяли неподільну шкоду
взаємопов'язаними, сукупними діями, або
діями з єдністю наміру, несуть
солідарну відповідальність перед
потерпілими. У такому ж порядку
відповідають володільці джерел
підвищеної небезпеки за шкоду,
заподіяну внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки іншим
особам.

Відповідно до Акту розслідування
причин та обставин
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 12 жовтня 2010 року на
залізничному переїзді 115 км+566 м
перегону Нікополь-Марганець
Криворізької дирекції залізничних
перевезень Придніпровської залізниці
від 12-13 жовтня 2010 року, автобус БАЗ-А079
«Еталон», реєстраційний номер НОМЕР_1,
належить ОСОБА_5, тимчасовий
реєстраційний талон НОМЕР_2, виданий 28
квітня 2010 року Нікопольським ВРАР УДАІ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області на імя ОСОБА_2 ліцензія на
перевезення НОМЕР_3, дійсна до 29.11.2014
року, видана на фізичну особу ОСОБА_2,
який мешкає за адресою АДРЕСА_1.
Автобус здійснював рейс за маршрутом
«Б» у місті Марганець.

Електровоз ВЛ-8 №1583 приписаний до
Криворізького локомотивного депо
Придніпровської залізниці.
Побудований 10.01.1967 на Тбіліському
електровозобудівному заводі.

Посилання представника відповідача ДП
«Приніпровської залізниці» на те, що
вина машиністів локомотиву у скоєнні
ДТП не встановлена, тому
відповідальність повина бути
частковою, а не солідарною, суд вважає
безпідставними, оскільки ДП
«Придніпровська залізниця» є
власником одного з джерел підвищеної
небезпеки - локомотиву і відповідно до
ч.2 ст. 1188 ЦК України повинен
відшкодувати заподіяну шкоду
незалежно від наявності вини, оскільки
шкоду завдано іншим особам (пасажирам).

Враховуючи викладне, суд вважає, що за
завдану шкоду повинні відповідати
власники джерел підвищеної небезпеки -
ДП «Придніпровська залізниця» та ПП
ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі
смерті потерпілого право на
відшкодування шкоди мають
непрацездатні особи, які були на його
утриманні або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання,
а також дитина потерпілого, народжена
після його смерті. Шкода
відшкодовується у розмірі
середньомісячного заробітку (доходу)
потерпілого з вирахуванням частки, яка
припадала на нього самого та
працездатних осіб, які перебували на
його утриманні, але не мають права на
відшкодування шкоди. Шкода
відшкодовується дитині - до досягнення
нею вісімнадцяти років ( учню, студенту
- до закінчення навчання , але не більш
як до досягнення ним 23 років).

Позивач на дату ДТП була
неповнолітньою, з 1 вересня 2010 року
навчається в Марганецькому коледжу
Державного вищого навчального закладу
«Національний гірничий універсітет»,
термін навчання до 30 червня 2014 року, що
підтверджується довідкою від 24 квітня
2013 року (ар.с.22), тому має право на
відшкодування шкоди.

Розмір середньомісячної заробітної
плати ОСОБА_3 станом на 1.10.2010 року,
згідно довідки ПАТ «Марганецький ГЗК»
від 27 грудня 2013 року складає 2459 грн.38
коп.

Відповідно до домової книги на будинок
АДРЕСА_2 та довідки голови квартального
комітету від 18 листопада 2013 року в
будинку АДРЕСА_2 станом на 12.10.2010 року
були зарєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_1, ОСОБА_6.

Як встановлено в судовому засіданні
станом на 12 жовтня 2010 року працював
тільки ОСОБА_3 та бюджет сім'ї
складався із його заробітної плати,
тому частина, яка б за життя належала
кожному утриманцю складає 1/4 частину
заробітної плати ОСОБА_3 - 614 гривень 85
коп.

Згідно ст.1200 ЦК шкода відшкодовується
в повному обсязі без урахування пенсії,
призначенної внаслідок втрати
годувальника.

Розмір щомісячних виплат складає:
жовтень 2010 року - 376 грн.84 коп., з
листопада 2010 року по грудень 2013 року
23364 грн.30 коп. (38 міс.х 614 грн.85 коп.).
Всього підлягає стягненню 23741 грн.14 коп.

Крім того , підлягає стягненню
щомісячні виплати на період навчання з
1 січня 2014 року по 30 червня 2014 року
щомісячно, в розмірі 614 грн.85 коп.

Пояснення представника позивача, що
частка , яка б припадала на позивача
повинна бути в розмірі 1/2 частини,
оскільки шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з
лютого 1992 року розірвано, що
підтверджується копією свідоцтва про
розірвання шлюбу, а донька ОСОБА_6 була
повнолітньою, суд вважає
необгрунтованими, оскільки відповідно
до ст.1200 ЦК України шкода
відшкодовується у роозмірі
середньомісячного заробітку
потерпілого з вирахуванням частки, яка
припадала на нього самого та
працездатних осіб, які перебували на
його утриманні, але не мають права на
відшкодування шкоди. В судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 були зареєстровані та проживали
разом в буд.АДРЕСА_2, продовжували вести
спільне господарство, ОСОБА_4 не
працювала, тому в розумінні ст.3 СК
України були сім'єю та ОСОБА_4
перебувала на утриманні ОСОБА_3

Позовні вимоги в частині стягнення
матеріальної шкоди із СК ТАС не
підлягають задоволенню.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 застрахована ПАТ «СК «ТАС»
згідно поліса №ВЕ/0789663, і забезпеченим
транспортним засобом за цим полісом є
транспорний засіб ВАЗ-А 079-04, номерний
знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_7,
страховик ОСОБА_2.

За вказаним страховим полісом ліміт
відповідальності страховика
встановлено у розмірі 51 000,00 грн.,
франшиза - нуль грн. Строк дії з 20
листопада 2009 року по 19 листопада 2010
року.

Норма ст.22.1 Закону України «Про
обовязкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», в редакції, яка діяла на
12 жовтня 2010 року, встановлює, що при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому порядку
оцінену шкоду, яка була заподіяна у
результаті дорожньо-транспортної
пригоди життю, здоров'ю, майну третьої
особи.

Згідно ст. 23 вказаного закону ліміт
відповідальності -це грошова сума, в
межах якої страховик зобов'язаний
провести виплату страхового
відшкодування відповідно до умов
договору страхування.

Тобто ліміт відповідальності -це не
обов'язкова фіксована виплата, а лише
граничні межі, в яких здійснюється
виплата суми страхового відшкодування

Відповідно до пунктів 27.1, 27.2 статті 27
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» право на
отримання відшкодування за шкоду,
пов'язану із смертю потерпілого, мають
особи, які знаходилися на утриманні
потерпілого, та особи, які взяли на себе
витрати з поховання. У зв'язку із смертю
годувальника в результаті
дорожньо-транспортної пригоди право на
страхове відшкодування мають: - діти (в
тому числі усиновлені) - до досягнення
ними повноліття.

Згідно з пунктом 27.4 статті 27 цього
Закону у зв'язку із смертю годувальника
відшкодовується частина неотриманих
доходів потерпілого, яка кожному
утриманцю належала б при його житті, за
вирахуванням пенсій, наданих
утриманцям внаслідок втрати
годувальника. Порядок вирахування
відшкодування утриманцям визначає
Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 31 грудня 2004 року № 1776 затверджено
Порядок проведення розрахунку розміру
страхового відшкодування утриманцям у
зв'язку із смертю годувальника
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди (далі Порядок).

За пунктом 1 цього Порядку розрахунок
розміру страхового відшкодування, що
виплачується утриманцям у зв'язку із
смертю годувальника внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди (далі -
страхове відшкодування), проводиться у
межах визначеного законодавством
ліміту відповідальності страховика за
шкоду, заподіяну життю та здоров'ю
потерпілих, який діяв на дату укладення
договору страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Відповідно до пункту 2 Порядку частина
неотриманих доходів померлого
годувальника, яка за його життя
належала б кожному утриманцю,
визначається із середньомісячного
доходу померлого, який включає виплати,
що підлягають обкладенню податком з
доходів фізичних осіб, пенсії, державну
соціальну допомогу та щомісячні
виплати за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням (за
відрахуванням частки, яка припадала на
померлого і працездатних осіб, та суми
пенсій, виплачених утриманцям
внаслідок втрати годувальника) шляхом
ділення частини неотриманих доходів
померлого годувальника, що припадає на
зазначених осіб, на кількість цих осіб.

Згідно довідки Управління Пенсійного
фонду України в м.Марганець від 17
травня 2011 року № 602 ОСОБА_1 призначено
пенсію в зв'язку з втратою годувальника
в розмірі 1242 гривні 49 коп.

Розмір середньомісячної заробітної
плати ОСОБА_3 станом на 1.10.2010 року,
згідно довідки ПАТ «Марганецький ГЗК»
від 27 грудня 2013 року складає 2459 грн.38
коп.

Частина, яка б за життя належала
кожному утриманцю складає 1/4 частину
заробітної плати ОСОБА_3 - 614 гривень 85
коп.

Оскільки розмір призначеної пенсії
перевищує частину неотриманих доходів
потерпілого, яка кожному утриманцю
належала б за його життя, то підстав для
стягнення з ПАТ СК ТАС щомісячних
виплат за період з 12 жовтня 2010 року по 5
лютого 2013 року не має.

Відповідно до ст.23 ЦК України, моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи той факт, що позивачу
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки завдано
моральної шкоди, тому вирішуючи
питання про розмір завданої позивачу
моральної шкоди, суд враховує значні
тяжкі зміни його життєвих зв'язків,
глибину душевних страждань, інших
обставин справи, з урахуванням вимог
розумності і справедливості, суд
вважає за можливе стягнути солідарно з
відповідачів на користь позивача в
рахунок відшкодування моральної шкоди
суму 200 000 грн.

До пояснень представника ДП
«Придніпровська залізниця» , що на
підтвердження позовних вимог не надано
доказів, суд відноситься критично,
оскільки позивач, будучі
неповнолітньою, втратила батьків,
додавала зусилля для організації свого
життя.

Згідно Полісу ВЕ 0789663 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 19 листопада
2009 року СК несе відповідальність за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну
потерпілих внаслідок експлуатації
забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про
обов'язкове страхування цивільно-
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів», в
редакції, яка діяла на 12.10.2010 року, при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи, а також
моральна шкода, передбачена пунктами 1,
2 частини другої статті 23 Цивільного
кодексу України. Така шкода
відшкодовується у встановленому судом
розмірі відповідно до вимог статті 23
Цивільного кодексу України. При цьому
страховик відшкодовує не більше ніж 5
відсотків ліміту, визначеного у пункті
9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між
сумою відшкодування, визначеною судом,
та сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди.

Якщо судом встановлено відшкодувати
потерпілому моральну шкоду,
передбачену пунктами 3, 4 частини другої
статті 23 Цивільного кодексу України,
таке відшкодування у розмірі,
визначеному судом, здійснює особа, яку
визнано винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки завдана шкода підлягає
стягненню солідарно з ОСОБА_2, та ДП
«Придніпровська залізниця», а
відповідальність ОСОБА_2, застрахована,
то сума завданої моральної шкоди в
межах ліміту відповідальності
страховика - 2550 гривень, повинна бути
стягнута з страхової компанії.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з
відповідачів в дохід держави повинно
бути стягнуто судовий збір: з ДП
«Придінпровська залізниця» та ОСОБА_2
у сумі 213 грн.61 коп., з кожного,
із ПАТ СК «ТАС» - 76 грн. 46 коп.

Керуючись ст. ст. 57, 58, 59, 60, 209,212, 214 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
"Придніпровська залізниця", Приватного
акціонерного товариства "Страхова
група "ТАС", солідарно, на користь
ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди за період з 12 жовтня
2010 року по 31 грудня 2013 року 23 741
гривні 14 коп.

Стягнути з Державного підприємства
"Придніпровська залізниця", Приватного
акціонерного товариства "Страхова
група "ТАС", солідарно, на користь
ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди щомісячно по 614
гривень 85 коп. з 1 січня 2014 року до 30
червня 2014 року.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Страхова група "ТАС" на
користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 10 884 гривні.

Стягнути з Державного підприємства
"Придніпровська залізниця", ОСОБА_2,
солідарно, в рахунок відшкодування
моральної шкоди 189 116 гривень.

Стягнути з Державного підприємства
"Придніпровська залізниця", Приватного
акціонерного товариства "Страхова
група "ТАС" судовий збір на користь
держави у розмірі 213 грн.61 коп. з
кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на
користь держави у розмірі 76 грн. 46 коп.

Рішення може бути оскарженим в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Марганецький міський суд шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Суддя:
Ю. А.
Тананайська