Справа № 139/1314/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

30 грудня 2013 року
Мурованокуриловецький районний
суд Вінницької області в складі:
головуючої - судді Тучинської Н.В.

при секретарі Хонькович Л.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Муровані Курилівці
справу за позовом ОСОБА_1 до
Обухівської сільської ради про
визнання права власності на житловий
будинок з господарськими спорудами за
набувальною давністю, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2002 року після досягнення
позивачем 18 річного віку ОСОБА_2 у
вересні 2002 року віддала йому в
користування житловий будинок з
господарськими спорудами по АДРЕСА_1,
який належав їй на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом. 22
листопада 2013 року ОСОБА_2 припинила
право власності на житловий будинок.
Позивач протягом понад 11 років
добросовісно, відкрито та безперервно
володіє домоволодінням, підтримує його
у належному стані, обробляє присадибну
земельну ділянку, а тому звернувся до
суду з вимогою визнати за ним за
набувальною давністю право власності
на житловий будинок.

Сторони в судове засідання не
з'явилися.

Враховуючи, що позивач є інвалідом
дитинства 1 групи (а.с. 7), суд вважає за
можливе вирішити справу за його
відсутності на підставі доказів, які
він подав разом із позовною заявою.

Представник відповідача - Обухівський
сільський голова подав суду заяву, у
якій просив справу слухати у його
відсутності, позовні вимоги визнав у
повному обсязі (а.с.17).

Суд, розглянувши справу, вважає,
що позов підлягає до повного
задоволення, виходячи з наступного:

Право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів і вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не
встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Відповідно до технічного паспорта на
житловий будинок індивідуального
житлового фонду (а.с. 11-13), свідоцтва про
право на спадщину за законом (а.с. 14),
ОСОБА_2, на праві власності належав
житловий будинок по АДРЕСА_1, який було
побудовано у 1967 році.

Із довідки виданої начальником
Могилів-Подільського міжрайонного
бюро технічної інвентаризації № 24 від
24 квітня 2013 року (а.с. 10) слідує, що
інвентаризаційна справа заведена на
ОСОБА_2.

Витягом з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності (а.с. 8) стверджується,
що право власності ОСОБА_2 на житловий
будинок з надвірними будівлями
припинено 22 листопада 2013 року.

Відповідно до довідки, виданої
виконавчим комітетом Обухівської
сільської ради Мурованокуриловецького
району Вінницької області № 1403 від
05.12.2012 року а.с. 15), ОСОБА_1
зареєстрований в АДРЕСА_2 та фактично
проживає в АДРЕСА_1 без реєстрації з 2002
року.

Відповідно до ст. 344 Цивільного Кодексу
України особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено цим Кодексом. Право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно, транспортні засоби,
цінні папери набувається за рішенням
суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України).

Виходячи із змісту даної статті,
обставинами, які мають значення для
справи, і, які повинен довести позивач
є: добросовісність заволодіння,
відкритість, безперервність та
безтитульність володіння.

Добросовісність як одна із загальних
засад цивільного судочинства означає
фактичну чесність суб'єктів у їх
поведінці, прагнення сумлінно
захистити цивільні права та
забезпечити виконання цивільних
обов'язків. Добросовісне володіння
означає, що особа не знала і не повинна
була знати, що володіє річчю незаконно.
Добросовісність має враховуватись
саме на момент передачі позивачу майна.
Позивач як незаконний володілець,
повинен бути впевнений, що він
заволодів майном на законних
підставах, на це майно не претендують
інші особи, і він отримав це майно з
підстав, достатніх, для того, щоб мати
право власності на нього.

Довідкою № 1403 від 05.12.2013 року (а.с. 15)
стверджується, що ОСОБА_1 відкрито
володів житловим будинком по АДРЕСА_1.
Як слідує із матеріалів позовної заяви,
ОСОБА_2 добровільно передала йому у
користування житловий будинок, з 2002
року не мала жодних претензій щодо
користування будинком, добровільно
відмовилася від права власності на
житловий будинок з господарськими
спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Враховуючи вищевикладене, а також
обставину, що представник відповідача
визнає позовну вимогу і таке визнання
відповідає вимогам закону, не порушує
будь-чиї права чи законні інтереси, суд
вважає за правильне визнати за ОСОБА_1
право власності на майно за
набувальною давністю.

Керуючись ст. 328, 344 ЦК України, ст.ст. 10,
57, 60, 61, ч. 4 ст. 174, ст.ст. 212, 213, 215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1,
1984 року народження, за набувальною
давністю право власності на 100%
житлового будинку з господарськими
спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 і
складається з: житловий будинок літ «А»
(3 житлових кімнати житловою площею - 48,8
кв.м.; веранда літ. «а»; веранда літ «а1»,
ганок літ «а2»), сарай літ. «Б», огорожа «
1», ворота « 2», хвіртка « 3».

Рішення може бути оскаржено сторонами
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через
Мурованокуриловецький районний суд
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: _________________