№ 271/6433/13-ц
№2/271/2625/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2013
року

м.Макіївка

Червоногвардійський
районний суд м. Макіївки Донецької
області у складі:

головуючої судді
Застав
енко М.О.,

при секретарі
Босова
О.О.,

представника
позивача                    ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду в м.
Макіївці цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства
«Шахтоуправління «Донбас» про
стягнення не виплачених при звільненні
сум, середнього заробітку за час
затримки розрахунку –

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом до Публічного
акціонерного товариства
«Шахтоуправління «Донбас» (далі –
ПАТ«ш/у «Донбас») про стягнення
невиплачених при звільненні сум та
середнього заробітку за час затримки
розрахунку виплат при звільненні
13.08.2013р., у зв’язку з порушенням строків
їх виплати, мотивуючи свої вимоги тим,
що при його звільненні за прогули,
відповідач в порушення законодавства
про працю до теперішнього часу не
виплатив йому компенсацію за
невикористану відпустку. Посилаючись
на викладені обставини, позивач
просить суд стягнути з ПАТ«ш/у
«Донбас» на його користь компенсацію
за невикористану відпустку в сумі 1513, 56
грн. та середній заробіток за час
затримки розрахунку виплат при
звільненні.

В судовому засіданні представник
позивача - ОСОБА_1, що діяла на підставі
довіреності, підтримала в повному
обсязі позовні вимоги, посилаючись на
обставини викладені у позовній заяві,
пояснила, що розмір сум належних до
виплати при звільненні Позивачем не
оспорюється, але дана сума Позивачем не
отримана.

ПАТ«ш/у «Донбас» позовні вимоги ОСОБА_2
не визнало, пославшись на їх
безпідставність. У письмових
запереченнях відповідача – директора
ПАТ«ш/у «Донбас» ОСОБА_3 (а.с.16)
зазначено, що в день звільнення
Позивачу була нарахована компенсація
за невикористану відпустку в сумі 1681,74
грн., після утримання податку зт
доходів фізичних осіб сума в розмірі
1513,56 грн. платіжним дорученням №6975 від
13.08.2013р. була перерахована на рахунок
Відповідача. Просив в задоволенні
позовних вимог відмовити.

В судове засідання представник
відповідача – не з’явився був
повідомлений про час та місце розгляду
справи, надав суду клопотання про
розгляд справі за відсутності
представника Відповідача.

Вислухавши пояснення представника
позивача, вивчивши матеріали справи і
дослідивши надані докази в межах
заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК
України), суд установив наступне.

ОСОБА_2 працював на посаді прохідника
дільниці №5 ПАТ«ш/у «Донбас» та був
звільнений з 14.05.2013р. за п.4 ст.40 КЗпП
України відповідно до наказу №420-к від
13.08.2013р. (а.с.17).

Згідно до платіжного доручення №6975 від
13.08.2013р. ПАТ«ш/у «Донбас» на рахунок
4001, власником якого є ОСОБА_2,
перерахувало 1513,56 грн. (а.с18).

Відповідно до довідки ПАТ«ш/у «Донбас»
№1705 від 25.09.2013р. суми нараховані при
звільненні ОСОБА_2 складаються з
компенсації за невикористану
відпустку в сумі 1513,56 грн. Наданий
відповідачем розрахунок нарахованих
при звільненні сум визнаний
представником Позивача в судовому
засіданні.

Згідно вимог ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до вимог статті 47 Кодексу
законів про працю України власник або
уповноважений ним орган зобов’язаний
у день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і
провести з ним розрахунок у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу,
якою визначено, що при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

За змістом статті 117 КЗпП України та
відповідно до роз’яснень наданих у
пункті 20 постанови Пленуму Верховного
суду України від 24 грудня 1999 року № 13
«Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці»,
підставою для відповідальності за
затримку розрахунку при звільненні є
невиплата працівнику підприємства у
передбачені строки будь – якої
належної йому суми, нарахованої у
відповідності з трудовими відносинами.

Така відповідальність
наступає лише наявності вини власника
або уповноваженого ним органу. При
цьому на роботодавця законом
покладається обов’язок доказування
відсутності вини у затримці розрахунку
при звільненні працівника.

За правилами статті 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на обґрунтування своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Докази
надаються сторонами та іншими особами,
які приймають участь у справі.
Доказуванню підлягають ті обставини,
які мають значення для постановлення
рішення по справі і у відношенні яких у
сторін та інших осіб, які приймають
участь у справ, виник спір. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи убачається, що на
дату звільнення – 13.08.2013р. сума в
розмірі 1513,56 грн. була перерахована на
рахунок ОСОБА_2

За таких обставин суд дійшов висновку,
що Позивачем не доведено об’єктивними,
переконливими доказами, що затримка у
здійсненні розрахунку з ним при
звільненні відбулась з вини
Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись, ст.
3,10,11, 212-215 Цивільного процесуального
кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства
«Шахтоуправління «Донбас» про
стягнення не виплачених при звільненні
сум, середнього заробітку за час
затримки розрахунку – відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення.

Суддя: