АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/1537/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/3540/2013
Головуючий у 1-й інстанції Бондаренко О.В.
Доповідач Карнаух П. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Карнауха П.М.

Суддів: Корнієнка В.І., Пилипчук Л.І.,

при секретарі: Ткаченко Т.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 вересня 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договром.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області Карнауха П.М., -

в с т а н о в и л а :

Позивач 04 липня 2013 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 87 349,74 грн. та судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 21 квітня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір №DNH4KS22300165, за яким останній отримав кредит у розмірі 10 982,68 грн. строком на 30 місяців (по 21.10.2008р.) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов договору, боржник зобовязувався щомісячно здійснювати погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками, комісії та інших витрат. Кредит відповідачем не повертався, відсотки не сплачувались, а тому, станом на 31 травня 2013 року утворилась заборгованість на загальну суму 87 349,74 грн.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 вересня 2013 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договром задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборггованість по кредитному договору на загальну суму 87 349,74 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» суму сплаченого судового збору у розмірі 873,50 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вважає, що розрахунок заборгованості, доданий банком, до позовної заяви не відповідає чинному законодавству і не міг бути покладений в основу судового рішення. Посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно не зменшив розмір неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, зясувавши межі апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до необхідності часткового задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового рішення з підстав, визначених п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин.

Як убачається з матеріалів справи, 21 квітня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №DNH4KS22300165, за яким відповідач отримав грошові кошти у розмірі 10 982,68 грн. зі сплатоою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.10.2008 року.

Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам та Тарифів, які викладені в письмовій формі, погоджені та підписані сторонами.

Відповідно до розділів 4 та 5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) визначено порядок розрахунків та відповідальність сторін.

Термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (п.5.5. Умов).

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка скаладається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов.

Внаслідок невиконання умов договору ОСОБА_1 утворилась заборгованість в сумі 87 349,74 грн., яка складається з: 7 379,90 грн. заборгованість за кредитом; 29 892,01 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 45 442,13 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 4 135,70 грн. штраф (процентна складова). Відповідні розрахунки проведені Банком та містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до норм статей 629, 610, 612, 625 ЦК України - договір є обовязковим до виконання; порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобовязання.

Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк, як закріплено нормами статей 526, 530 ЦК України.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Будь-яких доказів на підтвердження стягнення заборгованості за кредитним договором іншими судовими рішеннями, які набрали законної сили, матеріали справи не містять та сторони не посилаються на наявність таких обставин.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо правомірності предявлення позовних вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновками місцевого суду щодо розміру стягнутої пені протягом періоду з моменту укладення договору та до моменту звернення Банку до суду відповідно до наданих розрахунків, виходячи з наступного.

Згідно із умовами кредитного договору його складовою є Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»). Пунктом 5.5 цих Умов позовну давність за вимогами про стягнення заборгованості за кредитом, процентів за користування ним, пені, штрафу сторонами встановлено тривалістю в пять років, що відповідає ч. 1 ст. 259 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Таким чином, колегія суддів вважає, що, враховуючи норми ч. 2 ст. 258 ЦК України, пеня повинна бути стягнута за один рік, оскільки до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується скорочена позовна давність в один рік, а пять років це є лише збільшена позовна давність (для звернення до суду).

На вимогу апеляційного суду позивачем наданий помісячний розрахунок пені з моменту закінчення дії договору та по 31 травня 2013 року (як то було заявлено в позові).

Право вимоги стягнення пені після закінчення дії договору у Банку виникає протягом останнього року в межах позовної давності по основному зобовязанню, тобто в даному випадку з 04 липня 2012 року, оскільки позивач звернувся до суду з позовом 04 липня 2013 року.

Відповідно до принципу диспозитивності розгляду цивільної справи, суд має вирішувати справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів.

Таким чином, оскільки позивачем при предявленні позову до суду розмір заборгованості заявлявся станом на 31 травня 2013 року, то пеня повинна бути стягнута в межах річного строку позовної давності з 04 липня 2012 року по 31 травня 2013 року та за період дії договору (з 21.04.2006р. по 21.10.2008р.).

При визначенні розміру пені, яка повинна бути стягнута з відповідача, колегія суддів виходить із наступних розрахунків, що базуються на наданих розрахунках Банком. Так, Банком була нарахована пеня з 28.06.2012р. по 31.07.2012р. за 34 дні в сумі 1282,04 грн. Тому, сума пені за один день в цей період становить 37,71 грн. (1232,04:34=37,71). Період липня 2012 року, за який слід стягнути пеню, складає 28 днів (з 04 по 31 липня), таким чином сума пені за липень 2012 року становить 1055,88 грн. (37,71х28=1055,88).

Починаючи з серпня 2012 року по травень 2013 року розмір нарахованої пені становить 12600,64 грн. Таким чином, розмір пені за період з 04 липня 2012 року по 31 травня 2013 року становить 13656,52 грн. (1055,88+12600,64+13656,52).

Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.4-5) протягом дії договору за період з 21 квітня 2006 року по 21 жовтня 2008 року заборгованість по пені становить 1716,75 грн.

Таким чином, загальний розмір пені, яка повинна бути стягнута з відповідача на користь Банку становить 15 373,27 грн. (1716,75+13656,52=15373,27).

Інші розрахунки Банку заборгованості по тілу кредиту, відсоткам за користування кредитом та штрафами у колегії суддів сумніву не викликають.

Колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі: 7 379,90 грн. заборгованість за кредитом; 29 892,01 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 15 373,27 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 4 135,70 грн. штраф (процентна складова), а всього 57 280,88 грн.

Викладені в апеляційних скаргах доводи є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

За таких обставин, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України в разі часткового задоволення позову судові витрати підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених вимог (65,57%). Таким чином, на користь позивача слід стягнути 572 грн. 75 коп., виходячи з розміру сплаченого судового збору за подачу позову до суду (873,50:100х65,57=572,75).

Керуючись ст.ст. 303, 309 ч.1 п.3,4, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 вересня 2013 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» ( 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна перемога, 50, рахунок № 3111, , МФО 305299) заборгованість за договором № DNH4KS22300165 від 21.04.2006 року: 7 379,90 грн. заборгованість за кредитом; 29 892,01 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 15 373,27 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 500 грн. штраф (фіксована частина); 4 135,70 грн. штраф (процентна складова), а всього 57 280,88 грн. (пятдесят сім тисяч 280 гривень 88 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна перемога, 50, рахунок № 0001, , МФО 305299) в рахунок відшкодування понесених судових витрат 572,75 грн. (пятсот сімдесят дві гривні 75 копійок).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Карнаух П.М.

Судді: Корнієнко В.І.

Пилипчук Л.І.

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Карнаух П.М.