Справа № 2508/5779/2012 Провадження № 22-ц/795/1549/2013 Головуючий у I інстанції Бузунко О. А. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2013 року м. Чернігів
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: Козелецька селищна рада Козелецького району Чернігівської області, Козелецька дільниця КП „Ніжинське МБТІ , Козелецького РЕМ ПАТ „Чернігівобленерго, про визначення частки квартири в будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 травня 2013 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: Козелецька селищна рада Козелецького району Чернігівської області, Козелецька дільниця КП „Ніжинське МБТІ , Козелецького РЕМ ПАТ „Чернігівобленерго, про визначення частки квартири в будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 просять оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вимог їх позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду є безпідставним. Апелянти вказують, що судом першої інстанції при вирішенні спору по суті не було прийнято до уваги постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 19 січня 2012 року по справі за адміністративним позовом апелянтів до Козелецької селищної ради Чернігівської області про визнання неправомірним рішення субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії. При цьому апелянти зазначають, що вказаною постановою суду Козелецьку селищну раду було зобовязано розглянути у встановленому законодавством порядку заву ОСОБА_5 про вирішення спору між сусідами щодо меж земельної ділянки по вул. Пролетарській, 13 в смт. Козелець Чернігівської області, а також розглянути заяви ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вказаної земельної ділянки. Апелянти вказують, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні вимог їх позову щодо визначення частки їх квартири в будинку. Крім того, на думку апелянтів, вимоги їх позову підлягали задоволенню, оскільки відповідачі ОСОБА_9 та ОСОБА_12 фактично не заперечували проти задоволення позовних вимог.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області, Козелецької дільниці КП „Ніжинське МБТІ , Козелецького РЕМ ПАТ „Чернігівобленерго, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, відповідно до повідомлень про вручення поштових відправлень (а. с.119, 120, 121, 124 129), не зявились. Від ОСОБА_7, Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області, Козелецького РЕМ ПАТ Чернігівобленерго надійшли заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності ( а. с. 130, 131, 132). Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - залишенню без змін, оскільки його судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено в ході судового розгляду даної справи та підтверджується її матеріалами, на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно, виданого 23 липня 2004 року та зареєстрованого Ніжинським бюро технічної інвентаризації, позивачам належить на праві приватної спільної часткової власності ( по 1/3 частці) квартира № 2 в одноповерховому будинку, який знаходиться в смт. Козелець по вул. Пролетарська, 13, загальною площею 80,1 кв. м., 2/5 частини сараю, погріб та гараж (а. с. 4-5).

02 червня 2009 року Козелецька селищна рада, розглянувши клопотання Козелецького РЕМ про відмову від земельних ділянок, які знаходяться в постійному користуванні підприємства, вирішила: 1).вилучити з постійного користування Козелецького РЕМ, згідно поданого клопотання, зокрема, земельну ділянку площею 0,15 на по вул. Пролетарській, 13 в звязку з передачею житлових приміщень, розташованих на ділянці, в приватну власність; 2). передати, зокрема, земельну ділянку площею 0,15 га по вул. Пролетарській, 13 в землі запасу Козелецької селищної ради (а.с.41).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Козелецької селищної ради № 2405 від 12 липня 2012 року, за домоволодінням № 13 по вул. Пролетарській закріплена земельна ділянка площею 0,15 га; розподіл вказаної земельної ділянки між власниками квартир не проводився (а.с.8).

03 липня 2012 року рішенням Козелецької селищної ради Про надання дозволу на складання технічної документації по безкоштовній передачі у власність присадибних земельних ділянок на підставі заяв громадян про надання дозволу на складання технічної документації по безкоштовній передачі у власність присадибних земельних ділянок, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_12 надано дозвіл на складання технічної документації по передачі безкоштовно у спільну сумісну власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,15 га по вул. Пролетарській, 13, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а. с. 38).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо визначення порядку користування земельною ділянкою по вул. Пролетарська, 13 в смт. Козелець, суд першої інстанції вказав, що позивачі звернулись з даним позовом до суду, оскільки відповідачі не надають своєї згоди на передачу спірної земельної ділянки саме в спільну сумісну власність ( а. с. 2 - 3). При цьому суд першої інстанції зазначив, що позивачі не позбавлені права на звернення до Козелецької селищної ради з відповідною заявою щодо зміни рішення селищної ради і надання дозволу на складання технічної документації по передачі безкоштовно у власність саме позивачам земельної ділянки. За даних обставин суд першої інстанції вказав, що у вказаній частині позовних вимог позов заявлено передчасно.

Стосовно вимог заявленого позову щодо визначення частки квартири № 2 в будинку по вул. Пролетарській, 13 смт. Козелець, суд першої інстанції зазначив, що вказане питання разом з іншими питаннями було поставлено судом на вирішення призначеної по справі судової будівельно технічної експертизи ( а. с. 63 64). Проте, згідно висновку № С - 232 судової будівельно-технічної експертизи від 30 січня 2013 року ( а. с. 72 - 79), визначення часток у житловому будинку знаходиться поза межами компетенції судових експертів з будівельно-технічної спеціальності.

Інструкція щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна , затверджена Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 визначає порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна, крім земельних ділянок, та застосовується бюро технічної інвентаризації при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна (п. 1.1).

Згідно з п 3.3 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна , за відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині визначення частки квартири позивачів в будинку також не підлягають задоволенню, оскільки позивачами не використано можливості у вищезазначеному порядку визначити частку їх квартири в будинку.

Апеляційний суд погоджується з вірним по суті висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні заявлених позовних вимог про визначення частки квартири в будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою, оскільки такий висновок узгоджується з приписами чинного законодавства, яке регламентує спірні правовідносини та фактичними обставинами справи. Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Зокрема, є безпідставним посилання апелянтів на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 19 січня 2012 року по справі за адміністративним позовом апелянтів до Козелецької селищної ради Чернігівської області про визнання неправомірним рішення субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії, як на підставу для задоволення вимог їх позову про визначення судом порядку користування земельною ділянкою по вул. Пролетарській, 13 в смт. Козелець. Оскільки вказаною постановою суду від 19 січня 2012 року ( а. с. 35 - 36), визнано неналежним розгляд Козелецькою селищною радою заяв ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 щодо встановлення меж земельної ділянки по вул. Пролетарській, 13 в смт. Козелець та надання дозволу на розробку проекту землеустрою даної земельної ділянки; Козелецьку селищну раду було зобовязано розглянути у встановленому законодавством порядку заяву ОСОБА_5 про вирішення спору між сусідами щодо меж земельної ділянки по вул. Пролетарській, 13 в смт. Козелець Чернігівської області, а також розглянути заяви ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вказаної земельної ділянки.

Посилання апелянтів на акт розгляду заяви ОСОБА_5, затверджений селищним головою Козелецької селищної ради 11 квітня 2012року ( а. с. 37), яким ОСОБА_5 було рекомендовано звернутись в Ніжинське МБТІ для внесення змін в технічний паспорт на житловий будинок у звязку із вилученням частини території з постійного користування Козелецького РЕМ та визначення частки кожної квартири в будинку № 13 по вул. Пролетарській смт. Козелець, не може бути підтвердженням того, що апелянти використали можливий порядок визначення часток їх квартири в будинку. Оскільки, як вбачається з відповіді на адресу позивачів комунального підприємства Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації від 15 травня 2012року ( а.с. 9), робота по проведенню розрахунку частки буде виконуватись після сплати авансу за вказаний вид робіт та за згодою співвласників житлового будинку. Всупереч приписам статті 60 ЦПК України, яка регламентує обовязки доказування і подання доказів, апелянтами не представлено суду належних та допустимих доказів того, що відповідачі не надають своєї згоди щодо проведення розрахунку та визначення частки квартири в будинку. Таким чином, твердження апелянтів відносно того, що вони використали весь можливий позасудовий порядок визначення частки їх квартири в будинку, є безпідставними. Відповідно до приписів ч.1, ч. 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апелянтів відносно того, що вимоги позову підлягають задоволенню, оскільки відповідачі ОСОБА_9, ОСОБА_12 не заперечували проти задоволення вимог заявленого позову, також не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Відповідно до ч. 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Разом з тим, задоволення вимог позову в разі визнання його відповідачем можливе лише за умови, коли таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд не вправі покласти в основу свого рішення про задоволення позову лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи та відповідність визнання відповідачем позову приписам закону. В даному випадку визнання відповідачами ОСОБА_9, ОСОБА_12 вимог заявленого позову не узгоджується з вищезазначеними нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, тому та обставина, що відповідачі ОСОБА_9, ОСОБА_12 не заперечували проти задоволення вимог заявленого позову, не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями : 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: