Яготинський районний суд
Київської області
Справа № 382/2365/13-ц
Провадження №
РІШЕННЯ

Іменем України

11 грудня 2013 року
Яготинський районний
суд

Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Ковряк О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Яготин справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання дійсним договору іпотеки та
визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до
Яготинського районного суду з позовною
заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
дійсним договору іпотеки та визнання
права власності на майно, в котрій
зазначено, що 01.08.2013 року з
відповідачами був укладений договір
іпотеки, відповідно до п.1 якого
відповідачі солідарно взяли в борг у
нього суму у розмірі 350 000 грн. та
зобов"язувалися повернути її в строк
до 01.09.2013 року. Відповідно до п.3
Договору, відповідачі в забезпечення
виконання зобов"язання по поверненню
йому боргу у встановлений строк,
передали в заставу належне йому
нерухоме майно, а саме, квартиру
АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та
спорудами в м. Яготин Київської
області, яка є власністю ОСОБА_3 та
належить їй на підставі рішення
Яготинського районного суду Київської
області від 07.09.2011 року, квартиру
АДРЕСА_2 з надвірними будівлями та
спорудами в м. Яготин Київської
область, яка є власністю ОСОБА_2 та
належить йому на підставі рішення
Яготинського районного суду Київської
області від 07.09.2011 року, та земельну
ділянку площею 0,1000 га, кадастровий
номер :08:014:0035, що розташована по
АДРЕСА_1 та призначена для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та є
власністю позичальників як подружжя,
та належить їм згідно державного акту
про право власності на земельну
ділянку серія ЯК № 877485,
зареєстрованого 17.03.2010 року в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 20.
01.08.2013 року сторони вчинили наступні
дії: він надав відповідачам позику у
розмірі 350 000 грн. строком до 01.09.2013 року
та передав вказану суму грошових
коштів під час підписання Договору, а
відповідачі передали йому
правовстановлюючі документи на
предмет застави (іпотеки) та технічний
паспорт на вказані квартири у
домоволодінні. У вказаний в договорі
термін -до 01.09.2013 року відповідачі борг
йому не повернули, пояснивши це тим, що
сума у розмірі 350 000 грн. необхідна їм
для розвитку власного бізнесу, що
пов"язаний з вантажоперевезеннями в
країнах СНД. Відповідачі
розраховували, що взяті в борг кошти
дозволять їм збільшити оборотність
товаропотоку через кордон з Росією.
Проте, в зв"язку з погіршенням
політичних та економічних відносин між
країнами, очікування відповідачів по
збільшенню обсягу поставок не
виправдались. Внаслідок зазначених
обставин, вони не змогли повернути борг
вчасно і не можуть повернути його на
даний час за відсутністю коштів, що
знайшло свій вилив у створенні великих
черг на митному кордоні. Форма та зміст
цього договору відповідає вимогам ст.
1047 ЦК України, яка передбачає, що
договір позики між фізичними особами
укладається у письмовій формі, якщо
сума договору не менше як у десять
разів перевищує встановлений законом
розмір неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян (на момент укладення
договору 170 грн.). В зв'язку з
дотриманням сторонами форми та змісту
договору позики, цей договір позики
вважається укладеним та створює права
та обов'язки для сторін. Одночасно з цим
умови договору містять положення про
забезпечення своєчасності повернення
позичальниками боргу у вигляді
передачі в заставу позикодавцю
належного позичальникам на праві
приватної власності нерухомого майна
на умовах, що визначені в договорі.
Тобто, сторони визначили у Договорі і
сам зміст та порядок виконання
основного зобов'язання (суму позики та
строк повернення) і спосіб
забезпечення його виконання, а саме - за
рахунок нерухомого майна, що є
власністю відповідачів. Такі умови
договору, які частково були виконані
його сторонами вказують на фактичне
укладення договору іпотеки шляхом
викладення його в одному документі за
договором позики, так як: відповідно до
ст. 1 Закону України від «Про іпотеку»,
іпотека - вид забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право у разі
невиконання боржника забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмету іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку: встановленому ЗУ «Про
іпотеку». В даному випадку виконання
зобов'язання відповідачів по
поверненню 350 000 грн. в строк до 1.09. 2013
року було забезпечене нерухомим
майном, що належить їм на праві
приватної власності та залишилося у
їх володінні та користуванні, але у
випадку не повернення позики в строк,
він отримує право отримати виконання
зобов'язання по договору позики за
рахунок нерухомого майна, яке
забезпечувало це зобов'язання.
Викладення в одному документі і
основного зобов"язання (договір
позики) і способу забезпечення
виконання зобов"язання (договір
іпотеки) відповідає вимогам ч.4 ст. 18 ЗУ
«Про іпотеку», відповідно до якої
іпотечний договір та договір, що
обумовлює основне зобов'язання, можуть
бути оформлені у вигляді одного
документа. Цей документ за формою і
змістом повинен відповідати вимогам,
встановленим у цій статті та вимогам,
встановленим законом для договору,
який визначає основне зобов'язання.
Сторонами Договору було дотримано
змісту договору іпотеки та зазначено
всі істотні умови цього договору, що
підтверджується безпосередньо самим
текстом Договору, але не було дотримано
форми договору іпотеки, так як договір
іпотеки було укладено в тій же формі, що
і договір позики, тобто в простій
письмовій формі, в той час як закон
вимагає нотаріального посвідчення
договорів іпотеки. В подальшому
відповідачі ухилились від
нотаріального посвідчення договору
іпотеки шляхом викладення його окремим
документом, який підлягає
нотаріальному посвідченню, і
продовжував ухилятися від
нотаріального посвідчення цього
договору до моменту повернення
боргу.Як вбачається з тексту договору,
що був укладений 01.08. 2013 року, - в ньому
було зазначено всі істотні умови, що
стосуються договору іпотеки, але цей
договір іпотеки не було посвідчено
нотаріально, як цього вимагає ст. 18 ЗУ
«Про іпотеку», оскільки відповідачі
ухилились від його нотаріального
посвідчення. Як вбачається з наведених
вище обставин, сторони під час
укладення Договору від 01.08. 2013 року
домовилися щодо усіх істотних умов
договору іпотеки та договору позики, що
підтверджується текстом договору, який
підписаний ними. Також відбулося
часткове виконання умов цього договору
(передача коштів у позику, передача
позивачу, як іпотекодержателю
правовстановлюючих документів на
предмет іпотеки). Враховуючи
вищевикладене, у випадку, якщо договір
іпотеки не був зареєстрований у
встановленому порядку, цей договір не
може вважатися неукладеним в силу
вимог ч.3 ст. 640 ЦК України, а є укладеним
в силу вимог ст. 4 ЗУ "Про іпотеку".
Вважає, що договір від 01.08.2013 року за
змістом відповідає договору іпотеки,
а не відповідає лише за формою-в зв"язку
з відсутністю нотаріального
посвідчення договору з незалежних від
нього причин. Враховуючи те, що станом
на 01.09. 2013 року і до цього часу
відповідачі не виконали взятих на себе
зобов'язань по поверненню позики в
розмірі 350 000 грн., вважає, що до нього
повинно перейти право власності на
предмет застави, а саме: квартири № 1 та
№ 2 в житловому будинку за № 28 з
надвірними будівлями та спордами в
АДРЕСА_1, які є власністю відповідачів
та вищевказаної земельної ділянки.

В судове засідання позивач не
з"явився, про день та час розгялду
справи повідомлений належним чином,
звернувся до суду з заявою про розгляд
справи у його відсутності, пзовні
вимоги підтримав.

Відповідачі в судове засідання
не з"явились, про день та час розгляду
справи повідомлені належним чином,
звернулися до суду з заявою про розгляд
справи у їх відсутності та про
визнання позову.

Перевіривши матеріали справи,
враховуючи, що відповідачі позов
визнали та визнання позову не
суперечить закону та не порушує права,
свободи, інтереси інших осіб, суд
вважає, що визнання позову може бути
прийнято судом, а позов підлягає до
задоволення.

В силу ч.2 ст. 220 ЦК України якщо
сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін
ухилилася від його нотаріального
посвідчення, суд може визнати такий
договір дійсним. У цьому разі
наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається, в зв"язку з
чим, суд вважає, що є всі
підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. 174 ЦПК України, ч.2 ст.
220, ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, ст. ст.
1,2,4,18 Закону України "Про іпотеку",
суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання дійсним договору
іпотеки та визнання права власності на
майно, задовольнити.

Визнати дійсним договір
іпотеки, що був укладений між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, ОСОБА_3 1 серпня 2013 року
одночасно з укладенням договору позики
шляхом викладення обох договорів в
одному документі.

Визнати за ОСОБА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1 право
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями та спорудами, що
розташований в АДРЕСА_1 та на земельну
ділянку площею 0,1000 га, кадастровий
номер :08:014:0035, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1 та призначена для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд.

Рішення може бути оскаржено
до Апеляційного суду Київської області
шляхом подачі через Яготинський
районний суд апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя
Литвин
Л.І.