РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2013 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова, у складі:

головуючого судді Цвіри Д.М.,

при секретарі Подпрядовій В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 2588 грн. 75 коп. та моральної шкоди у розмірі 15 000 грн., завданої злочином .

В обґрунтування своєї позовної заяви ОСОБА_1 зазначила, що 17 травня 2011 р. ОСОБА_3 безпричинно підійшов ззаду її неповнолітнього сина ОСОБА_2, та сварячись схопив його за вуха, зробив обертальні рухи, після чого хлопком обох рук завдав удар по вухах, чим заподіяв згідно судово-медичної експертизи № 1840-ая/12 від 20.04.2012 р. легкі тілесні ушкодження.

Відносно ОСОБА_3 було порушено кримінальну справу за ч. 1 ст. 125 КК України, провадження якої на підставі постанови суду від 13.07.2012 р. закрито, а ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності у звязку зі вступом в дію Закону України Про амністію від 08.07.2011 р.

Після отримання тілесних ушкоджень, як зазначено в позовні заяві, ОСОБА_2 скаржився на головний біль та біль у вухах. З 23 травня 2011 р. по 31 травня 2011 р. ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом : гострий двосторонній верхньощелепний, етомоідальний синусит, гострий лівобічний посттравматичний середній катаральний отит, невропатія VІІІ пари черепно-мозкових нервів змішаного ґенезу (інфексійно-токсичного, посттравматичного). Після виписки ОСОБА_2 було рекомендовано продовжувати спостереження і лікування у лор-лікаря, внаслідок гострого лівобічного посттравматичного середнього катарального отиту, невропатії VІІІ пари черепно-мозкових нервів змішаного ґенезу. В процесі лікування ОСОБА_2 приймав наступні препарати: лоратадін, називні, нурофен, ципрофарм, лісобакт, беб-норм, санація ППН, КУФ, УВЧ, пантокальцін, актовегин, неуробекс форте, вестібо. З відповіді ПП Аптека ОСОБА_4 № 7 вартість препаратів складає 2588 грн. 75 коп.

Так, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати повязані з лікуванням ОСОБА_2 у розмірі 2 588 грн. 75 коп.

Крім того, позивач вважає, що в результаті конфлікту з відповідачем було завдано моральну шкоду, яку позивач оцінює в 15 000 гривень. В обґрунтування моральної шкоди позивач зазначила, що подія сталася під час прогулянки дітей, на їх очах, під час навчального року, чим було порушено навчальний процес. ОСОБА_2 отримав психологічну травму, оскільки дорослий чоловік, який фізично значно перевищує дитину, без наявних причин, сварячись на його адресу безпідставно, зухвало, нахабно, агресивно напав на нього, принизив його в очах оточуючих, схопив його за вуха як неслухняну дитину і після такої поведінки навіть не вибачився та не поцікавився здоров*ям. На теперішній час відповідач не цікавиться наслідками вчиненого, вважає, що внаслідок застосування до нього акту амністії виправданий, оскільки звільнений від кримінальної відповідальності, не має наміру відшкодовувати заподіяну шкоду і продовжує нахабно та зухвало поводитися по відношенню до ОСОБА_2 , що також згубно позначається на емоційному стані дитини. ОСОБА_2 втратив почуття упевненості та безпеки, погіршився його стан здоров*я. В результаті конфлікту змінився в гірший стан звичний уклад життя родини, ОСОБА_2 став більш тривожним, надмірно обережним, побоюється зайвий раз зіткнутися в коридорі з людиною, яка заподіяла йому тілесні ушкодження та суспільно принизила його. Так, моральна шкода в розмірі 15 000 грн. є достатньою, обґрунтованою і необхідною для відшкодування заподіяної шкоди, відновлення нормального життєвого укладу.

Представники позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали позовну заяву та надали пояснення відповідно до змісту позовних вимог.

Відповідач та представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні не визнали позовні вимоги та пояснили, що заявлена суми матеріальних збитків позивачем не доведена, вимоги по суті є необґрунтованими. Довідка, яка видана аптекою № 7 складена у неприпустимій формі, тобто на бланку адвокатського запиту зроблено написи від руки та проставлені відбитки штампу аптеки. Відсутні дані про особу, яка робила ці написи, посада, підпис, адреса, інші реквізити аптеки та дата складання документу. Таким чином, довідку аптеки № 7, на думку представника позивача, не можна вважати належним доказом у справі. Крім того, позивач пояснив, що моральну шкоду завдану подіями не можна обчислювати у грошовому еквіваленті, оскільки вона повинна виглядати у налагоджені стосунків між ним, позивачкою та її сином.

Суд заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи вважає позовом таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 17.05.2011 р. о 19 год. 15 хвил. у дворі будинку № 11 по пров. Откара Яроша в м. Харкові підійшов до ОСОБА_2, схопив його за вуха та здійснив обертальні рухи, після чого хлопками обох рук наніс удари по вухам.

Відповідно до висновку експерта № 1840-ая/12 від 20.04.2012 р. у ОСОБА_2 на час первинного огляду 20 травня 2011 року мало місце садно на лівій вушній раковині. За ступенем тяжкості зазначене ушкодження відноситься до легкого тілесного ушкодження та могло бути отримано при обставинах які відбувалися 17.05.2011 р. (а.с.24-27).

Відносно ОСОБА_3 було порушено кримінальну справу за ч. 1 ст. 125 КК України.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.07.2012 р. звільнено ОСОБА_3 від кримінальною відповідальності в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у звязку зі вступом в дію Закону України Про амністію від 08 липня 2011 р. Кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України провадженням закрито(а.с. 10). Зазначена постанова сторонами не оскаржена та набрала законної сили.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З мотивувальної частини висновку експерта № 1840-ая/12 від 20.04.2012 р. вбачається, що надана медична документація була консультована лікарем отоларингологом вищої кваліфікаційної категорії ОСОБА_7, висновок: гострий двосторонній верхньощелепний, етомоідальний синусит, діагностований у ОСОБА_2 в лікувальному закладі, є запальним захворюванням придаткових пазух носу. Раніше неодноразово переносив ринофарингіт. 27.02.2006 р. у ОСОБА_2 було діагностовано тубоотит зліва. Обєктивних даних, які свідчать на користь сильного травматичного впливу під час подій 17.05.2011 р. в область голови, анатомічну сполучену з органом слуху та слуховим каталізатором не мається.

У висновку експерта зазначено, що гострий двосторонній верхньощелепний та етомоідальний синусит який діагностовано у ОСОБА_2 в лікувальному закладі є запальним захворюванням придаткових пазух носу, а не тілесним ушкодженням, у звязку з чим при оцінці ступеню тяжкості до уваги не береться. Травматичне походження: гострого лівобічного середнього катарального отиту, а також невропатія VІІІ пари черепно-мозкових нервів змішаного ґенезу, які діагностовано у ОСОБА_2, не підтверджено обєктивними клінічними данними додаткових інструментальних методів обстеження, а також відсутність судово-медичних відомостей про достатньо сильний ударний вплив в область голови потерпілого, яке анатомічно сполучене з локалізацією органу слуху та слухового аналізатора не дозволяє прийняти до уваги данні діагнозу при оцінці ступеню тяжкості.

З амбулаторної карти У09-97/08 (з поліклініки за місцем мекання на ім*я ОСОБА_2, по якій він обстежується з народження) яка була використана експертом при проведенні судово - медичної експертизи вбачається, що ОСОБА_2 в період з 2003 р. по 2005 р. мав захворювання ринофарингіт; 27.02.2006 р. оглянутий ЛОР-лікарем з діагнозом: тубоотит зліва; в листопаді 2006 р. оглянутий ЛОР-лікарем з діагнозом: підгострий ринофарингіт; в 2007 р. переніс ринофарингіт, тубоотит.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється, виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вищезазначене суд не вбачає вини відповідача в тому, що ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікування у дитячому відділені ХДКЛ № 30 в період з 23.05.2011 р. по 31.05.2011 р., оскільки відповідно до висновку експерта № 1840-ая/12 від 20.04.2012 р. діями відповідача ОСОБА_2 завдано легкі тілесні ушкодження, а саме: садно на лівій вушній раковині, а діагноз з яким знаходився на лікування ОСОБА_2 є запальним захворюванням, у звязку з чим позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичний або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Зокрема, моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психологічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Як розяснено у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (з подальшими змінами) Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди), розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен визначити незалежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових витрат та урахуванням інших обставин. При цьому суд має право керуватися засадами розумності, виваженості та справедливості.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в результаті подій 17.05.2011 р. відповідачем було нанесено ОСОБА_2 легкі тілесні ушкодження, у звязку з чим позовні вимоги в частини стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню на суму 500 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог.

Відповідно до Закону України „ Про судовий збір від 8 липня 2011 року за N 3674, який набрав чинності 01.11.2011р. за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менш 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більш трьох розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином, суд не може стягнути суму менш ніж 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 11, 57-60, 88, 212, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 500 (пятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 229 (двісті двадцять девять) гривень 40 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду у 10 денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя-