Справа № 639/2239/13-ц
УХВАЛА

Іменем України

22 березня 2013 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Іванової І.В.,

за участю секретаря Ткаченко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові подання Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про тимчасове обмеження керівника ПП «Рітор» ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, суд -

встановив:

18 березня 2013 Жовтневий відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження керівника боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, до виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням суду.

Подання заявник обґрунтовував тим, що на виконанні у Жовтневому відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Харківським окружним адміністративним судом 12.12.2012 про стягнення з ПП «Рітор» заборгованості перед бюджетом у розмірі 2701,50 грн.

На даний час боржником ПП «Рітор» рішення Харківського окружного адміністративного суду не виконано, боржник ухиляється від виконання покладених на нього зобовязань, що є підставою для обмеження права керівника боржника на виїзд за межі України. Керівником підприємства є ОСОБА_1

Заявник просив розглянути подання в судовому засідання без його участі.

Суд, дослідивши матеріали подання Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, вважає , що таке не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України від 21 січня 1994 року №3857-XII.

Стаття 6 цього Закону передбачає, що при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Відповідно п.7 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України Про виконавче провадження статтею 377-1 ЦПК України, зокрема у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Оскільки наведені у поданні обставини не свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення, тому у суду немає правових підстав для встановлення відносно ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Крім того, державний виконавець у поданні зазначив керівником підприємства боржника ОСОБА_1, проте документ, що підтверджує його повноваження, суду не надав.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні подання Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Відмова в розгляді подання не перешкоджає повторному зверненню до суду з тим же поданням після усунення умов, що були підставою для відмови в його розгляді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Іванова