Справа № 351/3147/13-ц
Номер провадження №2/351/1292/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2013 року
м. Снятин

Снятинський районний суд
Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді -
Калиновського М.М. ,

з участю секретаря -
Равлюк М.І. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання права власності на спадкове
майно, суд –

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в
якому просить про визнати за ним право
власності на житловий будинок та
господарські будівлі і споруди по вул.
Шевченка, 95 в с. Борщів, Снятинського
району, Івано-Франківської області.

Позовні вимоги мотивував тим, що
будинковолодіння в якому він проживає
належало до суспільної групи
«колгоспний двір».

Він разом з відповідачами по справі та
ОСОБА_4 були членами колгоспного двору,
і вважає, що кожному з них належить по 1/4
частині будинковолодіння.

Після смерті матері ОСОБА_4, яка мала
місце 12.03.1992 року, він вступив в
оперативне управління спадковим
майном, так як являється єдиним
спадкоємцем за законом першої черги на
все її майно, а тому вважає, що йому
належить 1/2 частина спірного
будинковолодіння.

Відповідачі по справі не мають наміру
оформляти своє право власності на дане
будинковолодіння, а тому відмовляються
від належних їм часток в ньому і не
заперечують проти того, щоб їм
компенсували в грошовому виразі
вартість належних їм часток виходячи з
оціночної вартості будинковолодіння.

Таким чином позивач вважає, що
являється власником всього
будинковолодіння, і оскільки відсутні
правовстановлюючі документи на нього,
тому вимушений був звернутися до суду з
даним позовом.

Позивач подав до суду заяву в якій
вказав, що позовні вимоги підтримує
повністю, просить суд позов задоволити,
справу розглядати у його відсутність.

Відповідачі подали до суду заяву в якій
зазначили, що позовні вимоги визнають в
повному обсязі, не претендують на
частки у майні колишнього колгоспного
двору. Просили справу розглядати у їхню
відсутність.

Суд, дослідивши і перевіривши зібрані
докази, встановивши дійсні обставини
справи, приходить до висновку, що позов
підставний і підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Згідно довідки Коломийського МБТІ №
25406 від 12.08.2013 року слідує, що приватної
власності на нерухомість за адресою
Снятинський район, с. Борщів, вул.
Шевченка, 95 не зареєстровано.

З довідки Борщівської сільської ради №
1866/02-34 від 05.08.2013 року слідує, що за
ОСОБА_4, згідно погосподарської книги №
2, числиться житловий будинок № 95 по
вул. Шевченка в с. Борщів Снятинського
району. На день смерті ОСОБА_4 в
господарстві були зареєстровані син
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, невістка ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2 та онук ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 В управління спадковим
майном вступив ОСОБА_1

Згідно архівного витягу з протоколу №
10 засідання виконавчого комітету
Борщівської сільської ради від 08.08.1980
року ОСОБА_4 виділено земельну ділянку
на будівництво індивідуального
житлового будинку в с. Борщів.

Відповідно до повторного свідоцтва про
смерть серії І-НМ № 171567 від 08.06.2013 року
ОСОБА_4 померла 12.03.1992 року.

Згідно свідоцтва про народження серії
ІІ-АВ № 022963 від 25.11.1971 року ОСОБА_1Ю,
народився 09.05.1955 року і його матір’ю
записана ОСОБА_4

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2
та ОСОБА_3 маючи право на частки у
спірному колгоспному дворі, не
претендують на них, оскільки визнають
вимоги позивача та не зверталися за
оформленням за ними права власності на
відповідні частки у колгоспному дворі.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України “Про судову
практику, у справах за позовами про
захист справа приватної власності”
від 22.12.1995 року № 20 із змінами і
доповненнями, щодо роз’яснення ст.ст.
17, 18 ЗУ “Про власність” вбачається, що
право власності на майно, яке належало
колгоспному двору збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року
не втратили права на частку в його
майні. Розмір частки члена двору
визначається виходячи з рівності
часток усіх його членів, включаючи
неповнолітніх та непрацездатних.

Із ст. 1268 ЦК України вбачається, що
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред’явити позов про визнання
його права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 197, 212, 215-218 ЦПК, п.6
Постанови Пленуму ВС України №20 від
22.12.1995р., ст.ст. 1216-1223, 1233-1278 ЦК України в
редакції 16.01.2003р., ст.ст.120-126 ЦК УРСР в
редакції 18.07.1963р., суд –

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, що знаходяться
по вул. Шевченка № 95 в с. Борщів
Снятинського району
Івано-Франківської області.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Івано-Франківської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення через Снятинський
районний суд. У разі відсутності
сторін, під час проголошення судового
рішення подається апеляційна скарга
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили в строк
та в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Суддя: підпис

Суддя Снятинського районного
суду
Калиновський М.М.