№ 468/2005/13-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
_____________________________________________________________
У Х В А Л А

( про залишення заяви без руху )

23.09.2013 року суддя Баштанського районного суду Миколаївської області Муругов В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Марївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області про визнання права власності на самочинне будівництво,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Марївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області про визнання права власності на самочинне будівництво.

Відповідно до п. 3, 5 ч.2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З тексту позову вбачається, що позивач успадкувала після смерті ОСОБА_2 житловий будинок, в якому спадкодавцем за свого життя в 1991 році за рахунок переобладнання та добудов до вже існуючого обєкта нерухомості була збільшена загальна та житлова площа.

При цьому, з долученого до позову витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно вбачається, що право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за позивачем, вказану реєстрацію здійснив нотаріус 23.05.2013 року при оформленні позивача в спадкових .

Як на підставу для звернення до суду позивач вказує на те, що рішенням державного реєстратора їй відмовлено у внесенні змін до запису.

При цьому, відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 року №6 при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК, ч.1 ст. 3 ЦПК України). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Враховуючи наведене, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудовані об'єкти суд має звертати увагу чи зазначено у позовній заяві відповідно до вимог статті 119 ЦПК обставини щодо звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття об'єкта до експлуатації та посилання на докази щодо зазначених обставин. У разі відсутності посилання на такі обставини або докази суд має відповідно до вимог статті 121 ЦПК залишити позовну заяву без руху та надати строк для усунення недоліків із наслідками, передбаченими частиною другою статті 121 ЦПК.

Проте в супереч вказаному вище, позовна заява не містить опису обставин звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття об'єкта до експлуатації та про його відмову в цьому з підтвердженням даних обставин фактичними даними.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Як вбачається з долученого до позову рішення державного реєстратора - позивачу відмовлено у внесенні змін до запису, оскільки даний державний реєстратор не проводив державної реєстрації вказаного нерухомого майна, проте позов не містить опису обставин з їх підтвердженням фактичними даними про звернення позивача до нотаріуса, який провів державну реєстрацію даного обєкту, з заявою про внесення змін до державного реєстру та про його письмову відмову у внесенні таких з мін з вказівкою на причини.

Крім того, позов не містить опису обставин звернення до суду з позовом про визнання права власності на частину збільшеної площі житла внаслідок його переобладнання та добудови, а не внаслідок побудови такого майна.

Також, позивач вказує, що вказані в позові переобладнання були вчинені спадкодавцем в 1991 році, проте позов не містить опису обставин та підстав таких переобладнань до того як дана земельна ділянка були виділена у власність спадкодавцю (оскільки з долученої копії свідоцтва про право на спадщину вбачається, що державний акт на землю спадкодавцеві був виданий в 1998 році), проте даних про правові підстави володіння та проведення відповідних будівельних робіт в позові не описані.

Крім того, позов не містить опису підстав предявлення позивних вимог до сільської ради щодо забудови, яка здійснена на земельній ділянці, переданій у приватну власність.

За таких обставин відповідно до вимог ч.1 ст.121 ЦПК України позовна заява ОСОБА_1 до Марївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області про визнання права власності на самочинне будівництво, підлягає залишенню без руху.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 121 ЦПК України, суддя -

УХ В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Марївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області про визнання права власності на самочинне будівництво, - залишити без руху.

Надати позивачу пятиденний строк для виправлення вказаних в описовій частині ухвали недоліків, який відраховується з дня отримання позивачем копії ухвали про залишення позову без руху.

Розяснити позивачу, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, заява буде вважатись неподаною і повернута. Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

СУДДЯ: