АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3264/13Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2, 5 Мельник І.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2013 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Пономаренко В. В.
суддів Гончар Н. І. , Корнієнко Н. В.
при секретаріБражник О.В., ОСОБА_6
за участю:

позивачів ОСОБА_7, ОСОБА_8

представника позивачів ОСОБА_9

відповідача ОСОБА_10

представника відповідача ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_10 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2013 року по справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_10 про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулись до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що місце проживання сторін зареєстроване по АДРЕСА_1. Вказана квартира рішенням виконавчого комітету Соснівської районної ради м. Черкаси від 30.05.1986 року була надана в користування ОСОБА_10 та членам його сім'ї, до якої входили позивачі та дружина відповідача ОСОБА_12, та які проживали у спірній квартирі до 2012 року.

Наприкінці 2011 року після розірвання шлюбу між відповідачем ОСОБА_10 та матір'ю позивачів ОСОБА_12 відповідач почав систематично вчиняти протиправні дії щодо примусового виселення позивачів із квартири та зняття їх з реєстраційного обліку. Крім того, у відповідача з'явилась нова сім'я та діти, які також почали проживати у спірній квартирі.

08 жовтня 2012 року відповідач силоміць за допомогою фізичної сили виселив позивачів із займаної ними квартири та продовжує перешкоджати їм у користуванні даним житловим приміщенням.

Враховуючи наведене, позивачі просили суд вселити їх у вказану квартиру та зобов'язати відповідача не чинити їм перешкоди у користуванні даною квартирою.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2013 року позов задоволено.

Вселено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_10 не чинити перешкоди ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у користуванні вказаною квартирою.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити позивачам в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Соснівської районної ради м. Черкаси від 30.05.1986 року № 265 ОСОБА_10 та його дружині ОСОБА_12 надано в користування однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. З 1986 року по 2012 рік у даній квартирі проживали та були зареєстровані позивачі ОСОБА_7, ОСОБА_8, відповідач ОСОБА_10 та його дружина - мати позивачів ОСОБА_12 (а.с. 10).

З 2013 року у спірній квартирі також зареєстровані діти відповідача від іншого шлюбу ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (а.с. 11).

Вказана квартира не приватизована та не належить на праві власності жодній із сторін.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивачі як члени сім'ї відповідача, який є наймачем квартири, мають право користуватись спірною квартирою нарівні з відповідачем.

Однак, ОСОБА_10 чинить перешкоди позивачам у користуванні квартирою, що достовірно встановлено судом першої інстанції.

Так, відповідно до листа начальника Соснівського РВУ МВС м. Черкаси від 14.12.2012 року № 17388 в ході перевірки фактів, викладених у заяві ОСОБА_12 з приводу неправомірних дій ОСОБА_10, які виражаються в тому, що останній не дає можливості та перешкоджає проживати їй та її синам у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Згідно скарги ОСОБА_7 прокурору м. Черкаси від 12.10.2012 року, 08.10.2012 року відповідач ОСОБА_10 із застосуванням фізичного примусу вигнав його із спірної квартири, змінив замки на вхідних дверях та на неодноразові звернення щодо вселення до квартири не реагує (а.с. 12-13).

Таким чином, судом першої інстанції вірно визначено, що оскільки позивачі з жовтня 2012 року не проживають у спірній квартирі з ініціативи відповідача, іншого житла не мають, на неодноразові звернення щодо вселення у спірне житло останній не реагує, позовні вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягають до задоволення.

Крім того, відповідно до рішенням апеляційного суду Черкаської області від 16 квітня 2013 року ОСОБА_10 зобов'язано не чинити перешкоди ОСОБА_12 у користуванні спірним житловим приміщенням (а.с. 32-33), з чого також вбачається, що відповідач чинить перешкоди членам сім'ї у користуванні квартирою.

Відповідачем не надано доказів, що він не чинить перешкод у користуванні майном позивачам, та останні добровільно звільнили житлове приміщення.

Посилання апелянта на наявність у позивачів заборгованості за кредитними договорами, у зв'язку з чим вони змінили своє місце проживання, не впливають на предмет позову.

Колегія суддів також вважає, що подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про наявність спору між сторонами щодо користування спірним житловим приміщенням.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_10 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2013 року по справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_10 про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності одразу після проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :