Справа №2010/7606/12
провадження №2/619/548/13
25 січня 2013 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого -суддіБолибок Є.А.
за участю секретаря судового засідання Спольник Т.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: орган опіки та піклування Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, міський відділ реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції про позбавлення батьківських прав та заміну прізвища дитини, -
ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи: орган опіки та піклування Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, міський відділ реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 2004 по 2007 роки вона проживала однією сім'єю з відповідачем - ОСОБА_4. За час спільного проживання в них народилася дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4 був записаний батьком дитини у свідоцтві про народження. В березні 2007 року відповідач пішов із сім'ї і став проживати зі своїми батьками. На момент коли ОСОБА_4 пішов з дому дитині було три місяці. На даний момент дитині вже шість років, але за весь цей час батько не приділяв уваги дитині, не займався його вихованням та матеріально не утримував і взагалі жодного разу з ним не бачився. На даний момент дитина перебуває на повному утриманні ОСОБА_3, вона сама займається його вихованням, про що свідчить довідка з поліклініки №9. Батько дитини - ОСОБА_4 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, про що свідчить його завірена нотаріально заява. Все вищезазначене свідчить про те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Зазначені обставини у відповідності з п.2 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.
У судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Відповідно до поштового повідомлення судова повістка відповідачу була вручена 15 січня 2013 року.
Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
У судове засідання позивач ОСОБА_3 не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач у судове засідання не з'явився без поважних причин, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та такого вирішення справи, то суд дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення.
У судове засідання представники третіх осіб не з'явилися, оскільки до суду не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, відповідно до ч.3 ст. 36 ЦПК України справа розглядається без участі зазначених третіх осіб.
Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.
Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції, ОСОБА_5, народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьками є: батько -ОСОБА_4, мати -ОСОБА_3.
Згідно довідки №2227 від 25.09.2012 року, виданої КП «Жилкомсервіс», ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1, разом з сином -ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до письмової заяви ОСОБА_4 від 21 вересня 2012 року, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_6, зареєстрованої в реєстрі за №556, ОСОБА_4 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалася сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних мотивів.
Згідно п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.
Відповідно до "Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок", схваленої Постановою Верховною Радою України №475-XIV від 05.03.1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок.
Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації.
Пленум Верховного Суду України в п.18 своєї постанови №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», роз'яснив судам, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.
Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_4 безвідповідально відносяться до виховання та утримання дитини, його вихованням не займається, в зв'язку з цим суд позбавляє його батьківських прав у відношенні сина -ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 59, 60, 61, 208, 209, 212-215, 224-226, 233 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у відношенні сина , ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя Є.А. Болибок