Справа № 2034/8846/2012
Провадження № 2/635/679/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 червня 2013 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого Полєхіна А.Ю.,

за участю секретаря Герасименка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 30 червня 2012 року звернулася до Харківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що Позивачу ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 21.04.1989 р. виконкомом Харківської районної ради народних депутатів, Харківської області, зареєстрованого 22.04.1989 р. Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 1, за реєстровим номером 47, реєстраційний номер нерухомості 24757612, належав житловий будинок з надвірними будівлями № 15 по вул. Вишнева в с. Липці Харківського району Харківської області. Позивач є особою похилого віку, ІНФОРМАЦІЯ_1, та потребує стороннього догляду, постійної допомоги, у звязку із тим що у неї суттєво порушені слух та зір. В жовтні 2008 року до неї в черговий раз прийшла відповідач - ОСОБА_2, яка інколи їй допомагала, купувала продукти харчування, та запропонувала їй укласти договір довічного утримання, за умовами якого вона - ОСОБА_2 буде довічно доглядати за позивачем, а позивач передасть їй у власність належний позивачу спірний будинок. У звязку із тим, що між позивачем та відповідачем склались довірливі стосунки, позивач погодилась на таку пропозицію відповідача та дала згоду на укладання договору довічного утримання. До укладання зазначеного договору сторони дійшли згоди між собою по всіх істотних умовах договору, відповідачка запевнила позивача, що буде утримувати до її смерті, надавати їй матеріальну допомогу, спілкуватися з нею, доглядати, забезпечувати продуктами харчування, ліками. Саме на таких умовах позивач була згодна передати у власність відповідачки належний їй будинок. 17 жовтня 2008 року до позивача прийшла відповідач, та повідомила їй, щоб вона одягалась. Після цього та вони разом поїхали до нотаріуса для укладання договору довічного утримання. В цей же день, відповідач та позивач перебуваючи в офісі приватного нотаріуса ОСОБА_3 уклали, як стало пізніше відомо позивачу, Договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: с. Липці, Харківського району, Харківської області, вул. Вишнева, будинок № 15, укладений 17 жовтня 2008 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 1567, відповідно до якого позивач подарувала відповідачу зазначений житловий будинок. Оскільки, позивач є особою похилого віку та між нею та відповідачем склалися добрі стосунки, вона довіряла відповідачу, та у звязку із цим, будучи переконаною у тому, що вони прибули до нотаріуса для укладання договору довічного утримання, підписала договір, що був наданий їй для підписання нотаріусом. Тексту зазначеного договору позивач не читала, оскільки має поганий зір, у звязку із чим не може читати, про що повідомила нотаріуса. Всупереч цьому, нотаріус вголос тексту зазначеного договору повністю не прочитав, а оскільки у позивача поганий слух, то вона взагалі не могла розбірливо та повноцінно сприймати слухову інформацію у великих обсягах. Копії або оригіналів підписаного позивачем договору дарування відповідач та нотаріус їй не надали, та вони залишились у відповідача. Після укладання спірного правочину відповідач фактично приступила до виконання взятих на себе обовязків з довічного утримання позивача та належним чином їх виконувала до квітня 2012 року. В квітні 2012 року відповідач повідомила позивачу, що не зможе більше за нею доглядати, та фактично перестала виконувати обовязки з довічного утримання позивача. У звязку із зазначеним позивач потребувала від відповідача розірвати укладений між ними договір довічного утримання та повернути в власність позивача будинок, на що відповідач повідомила, що насправді ніякого договору довічного утримання не було укладено, а позивач уклала 17 жовтня 2008 року договір дарування спірного будинку. Зазначене повідомлення стало несподіванкою для позивача, оскільки дарувати свій будинок відповідачу вона не бажала, та вважала, що між нею та відповідачем був укладений договір довічного утримання. Після цього відповідач надала позивачу оригінал укладеного між ними договору дарування спірного будинку.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги.

Відповідач ОСОБА_2, заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів стосовно того, що ОСОБА_4 не знала про укладення договору дарування.

Третя особа Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги ОСОБА_4 такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень /ст.60 ЦПК України/.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 21.04.1989 р. виконкомом Харківської районної ради народних депутатів, Харківської області, зареєстрованого 22.04.1989 р. Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 1, за реєстровим номером 47, реєстраційний номер нерухомості 24757612, належав житловий будинок з надвірними будівлями № 15 по вул. Вишнева в с. Липці Харківського району Харківської області. (а.с. 29-30).

17 жовтня 2008 року відповідач та позивач перебуваючи в офісі приватного нотаріуса ОСОБА_3 уклали Договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: с. Липці, Харківського району, Харківської області, вул. Вишнева, будинок № 15, укладений 17 жовтня 2008 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 1567, відповідно до якого позивач подарувала відповідачу зазначений житловий будинок. (а.с. 25).

Твердження Позивача, що в момент підписання та посвідчення договору вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, також є непідтвердженими. Відповідно до ст. 44 Закону України Про нотаріат обовязком нотаріуса, є перевірити чи усвідомлює особа у момент підписання правочину, в тому числі, договору дарування, значення своїх дій та (або) чи може особа керувати своїми діями. У разі потреби нотаріусу надається довідка про те, що особа не страждає на психічний розлад, який може вплинути на її здатність усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними. Під час посвідчення правочинів визначається обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які беруть у них участь. Визначення обсягу цивільної дієздатності фізичної особи здійснюється за паспортом або іншими документами, передбаченими статтею 43 Закону України Про нотаріат (крім посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення виданого за місцем роботи фізичної особи), які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії.

У разі наявності сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, нотаріус зобов'язаний звернутися до органу опіки та піклування за місцем проживання відповідної фізичної особи для встановлення факту відсутності опіки або піклування над такою фізичною особою.

Згідно ст. 719 ЦКУ Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідчення. Після підписання договору позивач отримала оригінал договору, який вона зберігає і зараз. Позивач своїм підписом підтвердила в реєстраційному журналі нотаріуса про його отримання. Нотаріусом було виконано всі передбачені законом вимоги щодо встановлення дієздатності особи, розяснення прав, обовязків та суті здійснюваного правочину.

Як вбачається з листа приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 від 29.01.2013 року № 6/01-16, що знаходиться в матеріалах цивільної справи, нею був посвідчений договір дарування від 17.10.2008 року реєстровий № 1567 укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 На час посвідчення вказаного договору, сторони по ньому, і в тому числі ОСОБА_4 мали намір укласти саме договір дарування на спірне майно. (а.с. 23).

На підтвердження факту добровільного відчуження домоволодіння, в матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена копія заяви ОСОБА_4, в якій вона сама просить оформити договір дарування на належний їй будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Липці, вул. Вишнева, 15. (а.с. 26).

Також, ОСОБА_2 у 2008 році прийняла в дар житловий будинок, її право власності виникло з моменту його прийняття, що відповідає ст.722 ЦК України.

Відповідно до ст.727 ЦК України, дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, до вимог про розірвання договору дарування застосовується позовна давність в один рік, відповідно до ст.728 ЦК України.

Відповідно до ч. З ст. 10 ЦПК України: Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що укладання договору здійснювалось під впливом чи обманом.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень... Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір... Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено ст. 57 ЦПК України: доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд розподіляє судові витрати між сторонами, на підставі ст.88 ЦПК України.

Враховуючи той факт, що позовна заява позивача не містить жодного доказу, який підтверджує правомірність вимог позивача, базується на припущеннях та подана до суду після спливу строків позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-216 ЦПК України, ст.ст. 16, 526, 717-730 ЦК України, ППВСУ № 9 від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Судові витрати залишити за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: А.Ю. Полєхін