АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

05 грудня 2013 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Чобіток А.О.

при секретарі - Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01 квітня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ «Сведбанк» у жовтні 2011 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0050/0907/71-173 від 24 вересня 2007 року, укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу № 15. В свою чергу, 28 листопада 2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до зазначених договорів відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором від 24 вересня 2007 року, укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 01 квітня 2013 року позовні вимоги було задоволено - стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 111 553,78 дол. США та 25 550 грн. 08 коп., а також судові витрати.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник відповідача подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що між ним та відповідачем 24.09.2007 року було укладено кредитний договір № 0050/0907/71-173, за умовами якого ОСОБА_1 отримав грошові коштів у вигляді кредиту в розмірі 100 000 дол. США строком погашення до 24.09.2026 р. включно. Позичальник взяв на себе зобов'язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних. Зазначав, що відповідач істотно порушує вимоги договору, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 88 968, 53 дол. США по кредиту, 22 585, 25 дол. США по відсоткам та 25 550,08 грн. по пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 01 квітня 2013 року позовні вимоги було задоволено - стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 111 553,78 дол. США та 25 550 грн. 08 коп., а також судові витрати.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст.ст. 526, 530, 553, 554, 1050, 1054 ЦК України.

Доводи представника відповідача в апеляційній скарзі про невідповідність розміру пені, визначеного кредитним договором, нормам Господарського Кодексу України, є хибними, оскільки відносини за кредитним договором є цивільно-правовими та регулюються нормами Цивільного кодексу України. В такому випадку, розрахунок пені здійснюється на підставі умов кредитного договору, а саме п.8.1., відповідно до якого за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом Позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості. При розрахунку суми пені за кількість днів у році приймається триста шістдесят.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на незаконність вимог позивача щодо стягнення заборгованості в іноземній валюті, є безпідставними, оскільки розрахунок пені і заборгованості за кредитним договором, який міститься в матеріалах справи та на підставі якого суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги, було здійснено в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу долара США, встановленого НБУ на момент розрахунку.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що договір факторингу № 15 від 28.11.2012 року про відступлення права вимоги за договором кредиту № 0050/0907/71-173 не відповідає нормам законодавства України.

Судом встановлено, що 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу №15 і в свою чергу останнє відступило право вимоги за кредитним договором № 0050/0907/71-173 від 24.09.2007 року на користь ТОВ «Кредитні ініціативи». В порядку ст. 37 ЦПК України 14.03.2013 року судом було задоволено заяву про процесуальне правонаступництво та замінено позивача ПАТ «Сведбанк» на його правонаступника ТОВ «Кредитні ініціативи»

Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому, майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника або якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. В таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно ст. 1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Позивачем було додано всі необхідні розрахунки заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору і відповідач не оспорює сам факт наявності заборгованості та облік сплачених сум

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити, а заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01 квітня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/13663/2013

Головуючий у суді першої інстанції: Зінченко С.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.