Справа № 2-678/11
РІШЕННЯ

Іменем України

12 грудня 2012 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Носулі А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства №19 про стягнення інфляційних збитків та упущеної вигоди, встановлення фактів та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення інфляційних збитків та упущеної вигоди, встановлення фактів та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.07.2006 року по справі №22-1925/06 встановлено, що пошкодження квартири позивача стали можливими в зв'язку з бездіяльністю відповідача (КЖЕП «Лівобережжя») з виконання робіт по обслуговуванню та ремонту житлового будинку, оскільки сторони 05.04.2002 року уклали договір на участь власників житла у витратах на утримання будинку, прибудинкової території, а також встановлено, що позивач тривалий час відчував моральні страждання, в повній мірі не міг користуватися квартирою, розпоряджатися своєю власністю, ступінь спричинених йому неподобств та характер дій відповідача.

Даним рішенням апеляційний суд частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача КЖЕП "Лівобережжя", зокрема, суд зобов'язав відповідача виконати визначені ремонтні роботи в будинку АДРЕСА_1 та стягнув на користь позивача матеріальну та моральну шкоду.

Під час виконання рішення апеляційного суду від 26.07.2006 року з'ясувалось, що КЖЕП "Лівобережжя" вже не є належним відповідачем по справі та не може виконати необхідні роботи, а його правонаступником з утримання будинку позивача та експлуатації (балансоутримувачем) є КЖЕП №19 м.Дніпропетровська. У зв'язку з цим, Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська ухвалою від 03.04.2007 року по справі №2-129/06 зобов'язав КЖЕП №19 виконати ці роботи в строк 6 місяців з моменту вступу ухвали в законну силу.

У визначений в ухвалі строк жодних ремонтних робіт КЖЕП №19 не виконав. Амур-Нижньодніпровським відділом ДВС ДМУЮ 12.10.2007 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за неможливістю виконання, і виконавчий документ було повернуто до суду.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2009 року по справі № 6-1/09 було змінено спосіб і порядок виконання рішення і знову було зобов'язано КЖЕП №19 виконати ті ж ремонтні роботи в строк 3 місяці з моменту вступу ухвали в законну силу та було видано новий виконавчий лист. У вересні 2009 року КЖЕП №19 частково виконав необхідні роботи, однак при цьому систематичні затоплення підвалу будинку продовжуються через бездіяльність відповідача у виконанні робіт по утриманню та обслуговуванню будинку, внаслідок цього позивач не має можливості користуватися та розпоряджатися своєю власністю - квартирою АДРЕСА_1

Таким чином, з квітня 2004 року відповідач своєю бездіяльністю, яка є наслідком затоплення підвалу будинку під квартирою окропом із системи теплопостачання, та фекаліями із системи каналізації, створює умови, які не дозволяють проживати у квартирі позивача, оскільки до квартири потрапляє пара й важкий запах каналізації, стіни постійно вогкі, на стінах і підлозі з'являється грибок та пліснява. Внаслідок цього відповідач постійно тривалий час заподіює позивачу окрім матеріальної, ще й моральну шкоду, у відшкодування якої ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача 215670 грн.

За роки, що триває бездіяльність відповідача з виконання робіт по обслуговуванню та утриманню житлового будинку, внаслідок інфляційних процесів, збільшилась вартість відновлювального ремонту квартири, яка була визначена кошторисом. З 01.04.2004 року по 01.09.2010 року індекс інфляції склав 226%, тому вартість відновлювального ремонту збільшилась за цей час на 34 322 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача КЖЕП №19.

Також позивач вважає, що бездіяльністю відповідача йому завдана матеріальна шкода, яка полягає в неотриманих прибутках (упущена вигода), які б позивач мав отримати від здачі своєї квартири в оренду починаючи з 16.10.2007 року. Упущену вигоду позивач оцінює у 71273 грн., яку також просив суд стягнути з відповідача.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача - КЖЕП №19 м. Дніпропетровська надав письмові заперечення (а.с.46-50), де проти позову заперечував посилаючись на те, що КЖЕП №19 проведено усі можливі роботи щодо усунення наслідків спричиненої шкоди та виплачено матеріальну шкоду. Зазначені в рішенні Апеляційного суду від 26.07.2007 року та ухвалі Індустріального суду від 04.03.2009 року роботи КЖЕП №19 ніколи не зможе виконати у повному обсязі, оскільки деякі роботи поза межами його компетенції, наприклад виконання в житловому будинку №15 по пр-кту Воронова відводу аварійних вод у каналізацію, минаючи підвал, та улаштування дренажу каналу теплотраси в каналізаційний колодязь із установленням зворотного клапану, входить безпосередньо до повноважень ДМКП ТМ «Дніпрпотепломережа», у зв'язку з чим просив у позові відмовити у повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та виконавчих проваджень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1

Через неналежне обслуговування житлового будинку квартира позивача прийшла у непридатний для проживання стан та рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.07.2006 року встановлено, що пошкодження квартири стали можливими в зв'язку з бездіяльністю відповідача (КЖЕП «Лівобережжя») з виконання робіт по обслуговуванню та ремонту житлового будинку, оскільки сторони 05.04.2002 року уклали договір на участь власників житла у витратах на утримання будинку, прибудинкової території, а також встановлено, що позивач тривалий час відчував моральні страждання, в повній мірі не міг користуватися квартирою, розпоряджатися своєю власністю, ступінь спричинених йому неподобств та характер дій відповідача.

Даним рішенням суд частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача КЖЕП "Лівобережжя", зокрема, суд зобов'язав відповідача виконати визначені ремонтні роботи в будинку АДРЕСА_1 та стягнув на користь позивача матеріальну та моральну шкоду.

Під час виконання рішення апеляційного суду від 26.07.2006 року з'ясувалось, що КЖЕП "Лівобережжя" вже не є належним відповідачем по справі та не може виконати необхідні роботи, а його правонаступником з утримання будинку позивача та експлуатації (балансоутримувачем) є КЖЕП №19 м.Дніпропетровська. У зв'язку з цим, Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська ухвалою від 03.04.2007 року зобов'язав КЖЕП №19 виконати ці роботи в строк 6 місяців з моменту вступу ухвали в законну силу.

Амур-Нижньодніпровським відділом ДВС ДМУЮ 12.10.2007 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за неможливістю виконання, і виконавчий документ було повернуто до суду.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2009 року було змінено спосіб і порядок виконання рішення та зобов'язано КЖЕП №19 виконати певні ремонтні роботи в строк 3 місяці з моменту вступу ухвали в законну силу та було видано новий виконавчий лист. У вересні 2009 року КЖЕП №19 частково виконав необхідні роботи.

До суду представником КЖЕП №19 надані письмові заперечення, де визнається факт неповного виконання відповідачем робіт, зазначених вищевказаними рішенням та ухвалою суду.

Відповідно до п.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

У зв'язку з цим суд критично ставиться до посилань відповідача на те, що певні роботи не входять до його компетенції, та на відшкодування моральної шкоди вважає стягнути з нього на користь позивача моральну шкоду в розмірі 2000 гривень.

Відповідно до ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд вважає, що в силу вказаних норм ЦПК України у судовому порядку не може бути встановлений або визнаний той факт чи обставина, що саме з бездіяльності були порушені права та інтереси: внаслідок невиконання своїх обов'язків відповідачем квартира не може бути відновлена, отже він не може отримувати дохід від здачі її в оренду; після виконання визначених судом робіт в квартирі позивача неможливо буде зробити ремонт за старими цінами, а потрібна для нього сума вже тепер на 34 322 грн. більша ніж раніше; з квітня 2004 року позивач не міг належним чином користуватися своєю власністю внаслідок невиконання КЖЕП №19 своїх обов'язків. Враховуючи викладене у заявлених вимогах суд вважає позивачу відмовити.

На думку суду, не підлягають також і позовні вимоги про стягнення додаткової суми на проведення ремонту з урахуванням індексу інфляції, оскільки вказану в рішенні суду матеріальну шкоду станом на час її спричинення, позивачу виплачено, доказів причини неможливості проведення ремонту квартири, та наявності в цьому вини відповідача суду не надано, у зв'язку з чим підстав для задоволення цієї частини вимог суд не вбачає.

В позовних вимогах стосовно стягнення з відповідача на користь позивача упущену вигоду через неможливість здачі квартири в оренду, суд також вважає відмовити, оскільки належні та допустимі доказі на доведення даних вимог суду не надані.

Пояснення свідка ОСОБА_2 з приводу бажання орендувати у позивача квартиру не можуть бути єдиною підставою для задоволення позову, оскільки позивачем не надано договір найму, зареєстрований у встановленому законом порядку, підстави розірвання такого договору та дійсні причини перешкод для його укладання. Окрім цього, визначена позивачем ціна упущеної вигоди є «абстрактною» та нічим не доведеною.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 256 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства №19 про стягнення інфляційних збитків та упущеної вигоди, встановлення фактів та стягнення моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального житлово-експлуатаційного підприємства №19 на користь ОСОБА_1 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок моральної шкоди.

В іншій частині позову, - відмовити.

Стягнути з Комунального житлово-експлуатаційного підприємства №19 107 гривень 30 копійок судового збору на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: