Справа № 177/1693/13-ц
Провадження № 2/177/630/13
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 грудня 2013 року

Криворізький районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Строгової Г.
Г.

за участі: секретаря
Курашової О. В.,

позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: приватний
нотаріус Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
встановлення фактів постійного
проживання із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, належності
заповіту та визнання права власності
на майно в порядку спадкування за
заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду 19.06.2013 року
із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа: приватний нотаріус
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про встановлення фактів
постійного проживання із спадкодавцем
на час відкриття спадщини, належності
заповіту та визнання права власності
на майно в порядку спадкування за
заповітом.

В обґрунтування заявлених вимог
зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла
ОСОБА_5, яка була матір'ю позивача та
відповідачів.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася
спадщина, яка складається з земельної
ділянки для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
розміром 4.9078 га, яка розташована на
території Лозуватської сільської ради
Криворізького району
Дніпропетровської області.

Спадкоємцями першої черги після смерті
ОСОБА_5 є її доньки: вона - позивач по
справі та її сестри ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -
відповідачі по справі.

За життя ОСОБА_5 залишила заповіт, яким
заповіла належну їй земельну ділянку
своїй доньці ОСОБА_1, тобто їй - позивачу
по справі.

У строки визначені ст.1270 ЦК України до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини після померлої за законом
звернулись лише її сестри відповідачі
по справі. Вона до нотаріуса із заявою
про прийняття спадщини не зверталась,
оскільки мати на день смерті була
зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, але
фактично проживала разом з нею в
АДРЕСА_2., тобто, вона вважала, що
прийняла спадщину порядку ч.3 статті 1268
ЦК України.

Тому, вона звернулася до приватного
нотаріуса із заявою про отримання
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом після спливу шестимісячного
терміну визначеного законом для
прийняття спадщини, але нотаріус
відмовив їй у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом, у
зв'язку з тим, що ОСОБА_1 з померлою
ОСОБА_5 на день смерті зареєстрована не
була, крім тог, заповіт від імені ОСОБА_5
складений на ім'я ОСОБА_6 з апострофом, а
особа яка звернулась в прізвищі
апострофа не має.

Відповідачі також не визнають її права
спадкування за заповітом після ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у зв'язку з
чим між нею та відповідачами виник спір
про право.

Тому, вона просить встановити факт, що
вона постійно проживала разом із
спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття
спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 року; встановити
факт, що заповіт від імені ОСОБА_5,
посвідчений завідувачем Криворізької
районної державної нотаріальної
контори 09.10.2001 року складений на ім'я
ОСОБА_1; визнати за нею право власності
в порядку спадкування за заповітом на
земельну ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
розміром 4.9078 га, яка розташована на
території Лозуватської сільської ради
Криворізького району
Дніпропетровської області та належала
ОСОБА_5 померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року на
підставі Державного акту про право
власності на земельну ділянку та
стягнути солідарно з відповідачів на
її користь судові витрати по справі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги з підстав, викладених в
позові, підтримала в повному обсязі та
пояснила, що з червня 2010 року її мати
ОСОБА_5, яка була прописана у м. Кривому
Розі Дніпропетровської області,
проживала з нею у с. Лозуватка
Криворізького району
Дніпропетровської області. В 20-х числах
грудня 2010 року мати себе погано
почувала, у зв'язку з чим вона викликала
швидку, де їй повідомили, що матір
необхідно вести до лікарні. Про що вона
повідомила сестер і ІНФОРМАЦІЯ_1 року
її сестра ОСОБА_7 зі своїм чоловіком
повезли матір до лікарні, однак довезти
не встигли , по дорозі мати померла.
Також, пояснила, що мати за життя на її
ім'я склала заповіт на земельну, однак
при його складанні було допущено
помилку у написані її прізвища. До
нотаріальної контори в шестимісячний
строк не звернулася, оскільки вважала,
що фактично прийняла спадщину після
смерті матері. Просила суд позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
судовому засіданні, кожна окремо, позов
не визнали та пояснили, що їх мати була
зареєстрована АДРЕСА_1, де проживала до
своєї хвороби. З 2008 року у зв'язку з
хворобою вона стала проживати зі своєю
донькою ОСОБА_8 в АДРЕСА_3. Крім того
вони також доглядали за матір'ю, вона
тривалий час проживала в них, проходила
лікування за місцем їх мешкання. У
червні 2010 року вона поїхала у с.
Лозуватка Криворізького району
Дніпропетровської області до позивача
де і залишилася гостювати до грудня 2010
року, де захворіла та її необхідно було
везти до лікарні. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_2 зі своїм чоловіком повезли
матір до лікарні, однак довезти не
встигли, оскільки вона померла не
доїхавши до лікарні. На задоволені
позовних вимог позивача заперечували.

Третя особа - Приватний нотаріус
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_4, в судовому засіданні
пояснив, що після смерті ОСОБА_5 у
встановлений законом шестимісячний
строк до нього з заявами про прийняття
спадщини за законом звернулися її
доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 він перевірив,
що спадкових прав не існувало і
заповітів не складалося, тому вони
прийняли спадщину після померлої
матері. Через 2 роки до нього звернулася
ОСОБА_9 з заявою про прийняття спадщини
за заповітом і надала оригінал
заповіту складеного ОСОБА_5 на її ім'я, в
якому заповіла їй земельну ділянку.
Зазначений заповіт був зареєстрований
лише у 2013 році. Своєю постановою він
відмовив їй у видачі свідоцтва про
право на спадщину, у зв'язку з тим, що
ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_5 на день смерті
зареєстрована не була, крім тог,
заповіт від імені ОСОБА_5 складений на
ім'я ОСОБА_6 з апострофом. При винесені
рішення покладається на розсуд суду.

Вислухавши позивача, відповідачів,
третю особу, свідка, дослідивши інші
докази, надані суду, суд вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла мати позивача ОСОБА_5, щ
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 (а.с. 10).

За життя ОСОБА_5 на праві приватної
власності належала земельна ділянка
під ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
розміром 4.9078 га, яка розташована на
території Лозуватської сільської ради
Криворізького району
Дніпропетровської області, про що
свідчить копія державного актом на
право власності на земельну ділянку
серії ДП№ 064394, виданого на підставі
розпорядження голови Криворізької
районної державної адміністрації від
20.03.2003 р. (а.с.11).

Спадкоємцями першої черги після смерті
ОСОБА_5 є її доньки: ОСОБА_1 - позивач по
справі, що підтверджується свідоцтвом
про народження ОСОБА_1 (а.с. 7), довідкою
Відділу РАЦС Криворізької районної
державної адміністрації № 3/34-326 від
13.11.1996 року, з якої вбачається, що 12.02.1975
року було укладено шлюб між ОСОБА_10 та
ОСОБА_11, яка після укладення шлюбу
взяла прізвище «ОСОБА_1» (а.с.8), копією
свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_1
та ОСОБА_13, зареєстрованого 26.09.1975 року,
після шлюбу ОСОБА_1 взяла прізвище
«ОСОБА_1»(а.с. 9) та її сестри - ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 - відповідачі по справі, що
вбачається з копій їх свідоцтв про
народження та свідоцтв про укладення
шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 55,56, 59,60).

20 жовтня 2001 року ОСОБА_5 склала заповіт,
посвідчений завідувачем Криворізької
районної державної нотаріальної
контори 09.10.2001 року та зареєстрований в
реєстрі за № 3590, згідно якого на
випадок своєї смерті заповіла земельну
ділянку під ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
розміром 4.9078 га, яка розташована на
території Лозуватської сільської ради
Криворізького району
Дніпропетровської області ОСОБА_1 (а.с.
12).

Відповідно до положень ст.. 1269 ЦК
України спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину має подати
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини, при цьому ст.. 1270 УЦК України
для прийняття спадщини встановлений
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст.. 1270 цього кодексу, він
не заявив про відмову від неї.

У строки визначені ст.1270 ЦК України до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини після померлої за законом
звернулись лише ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відповідачі по справі, що вбачається зі
спадкової справи № 49/2011 (а.с. 51-52).

Позивач до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини не зверталась,
оскільки не дивлячись на те, що її мати
ОСОБА_5 на день смерті була
зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою зі спадкової
справи № 49/2011 (а.с. 54), але як зазначала в
судовому засіданні позивач фактично
проживала разом з нею в АДРЕСА_2., тобто,
вона вважала, що прийняла спадщину в
порядку ч.3 статті 1268 ЦК України.

Факт постійного проживання
спадкодавиці з позивачем ОСОБА_1
заперечували в судовому засіданні
відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та свідки
ОСОБА_8, ОСОБА_14, які, кожен окремо,
пояснили, що ОСОБА_5, померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року до дня своєї смерті
була зареєстрована по АДРЕСА_1 де
проживала до своєї хвороби, але з 2008
року у зв'язку з хворобою вона стала
проживати зі своєю донькою ОСОБА_8 в
АДРЕСА_3. У жовтні 2010 року вона поїхала у
с. Лозуватка Криворізького району
Дніпропетровської області до позивача,
де і залишилася гостювати до грудня 2013
року, звідки ІНФОРМАЦІЯ_1 року під час
перевезення її до лікарні по дорозі
вона померла.

Відповідно до п. 211 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України від 03.03.2004 року
доказами постійного проживання разом
зі спадкодавцем можуть бути: довідка
житлово-експлуатаційної організації,
відповідного органу місцевого
самоврядування про те, що спадкоємець
безпосередньо перед смертю
спадкодавця проживав разом зі
спадкодавцем; копія рішення суду, яке
набрало законної сили, про
встановлення своєчасного прийняття
спадщини; реєстраційний запис у
паспорті спадкоємця або будинковій
книзі, який свідчить про те, що
спадкоємець постійно проживав разом зі
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, інші документи, які
підтверджують факт постійного
проживання разом зі спадкодавцем.

В підтвердження факту проживання
ОСОБА_5 з червня 2010 року по день смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 року без реєстрації у
позивача ОСОБА_1 суду надано акт
депутата Лозуватської сільської ради
Криворізького району
Дніпропетровської області (а.с. 13).

Однак відомості зазначені в цьому акті
спростовуються як поясненнями
відповідачів та свідків ОСОБА_8,
ОСОБА_14, так і медичними довідками
Криворізької станції швидкої допомоги
від 09.08.2013 року, згідно яких за адресою:
АДРЕСА_3 08 червня 2010 року та 01.08.2010 року
здійснювалися виїзди для надання
медичної допомоги ОСОБА_5.(а.с. 41,42),
тобто фактично в червні та серпні
ОСОБА_5 знаходилась та проживала за
зазначеною адресою.

Отже суд вважає, що позовні вимоги в
частині встановлення факту постійного
проживання ОСОБА_1 з спадкодавцем
ОСОБА_5 на час відкриття спадщини є
недоведеними, тому в цій частині позов
не підлягає задоволенню.

Позивач звернулася до приватного
нотаріуса Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_4, з метою
оформлення права на отримання
спадщини, однак постановою про відмову
у вчиненні нотаріальної дії № 277 від 01
червня 2013 року їй було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у зв'язку з
тим, що ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_5 на день
смерті зареєстрована не була, крім тог,
заповіт від імені ОСОБА_5 складений на
ім'я ОСОБА_6 з апострофом, а особа яка
звернулась в прізвищі апострофа не має

(а.с. 14).

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин.

Як вбачається ОСОБА_1 на підставі
ст.1222 ЦК України, є спадкоємцем за
заповітом майна, що залишилось після
смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року. При складані заповіту
заповідачем було допущено помилку при
зазначенні прізвища позивача та її
було зазначено як «Толстоп`ята», тобто
зазначений апостроф після літери «п»,
в той час як в прізвищі позивача
апострофа не має. Спадкодавець у
заповіті вірно вказала ім'я, по
батькові позивача, що на думку суду,
додатково підтверджує, що ОСОБА_5
заповідала своє майно саме ОСОБА_1, цей
факт також підтверджується копією
паспорту серії НОМЕР_3 (а.с. 5), копією
свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_1
серії НОМЕР_2 (а.с. 9), з яких вбачається,
що її прізвище «ОСОБА_1».

Згідно з п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України,
суд розглядає справи про встановлення
факту, зокрема, належності
правовстановлюючих документів особі,
прізвище, ім'я, по батькові, місце і час
народження якої, що зазначені в
документі, не збігаються з ім'ям, по
батькові, прізвищем, місцем і часом
народження цієї особи, зазначеним у
свідоцтві про народження або в
паспорті. У судовому порядку можуть
бути встановлені також інші факти, від
яких залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових
прав фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення. У п.12 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення», №5
від 31.03.1995 року, передбачено, що суд може
встановлювати факти належності особі
документів, які не відносяться до
таких, що посвідчують особу, наприклад,
довідок про поранення чи перебування у
госпіталі у зв'язку з пораненням,
повідомлення військових частин,
військкоматів і інших органів
військового управління про загибель чи
пропажу без вісті в зв'язку з
обставинами військового часу, а також
заповіту, страхового свідоцтва
(полісу), ощадної книжки, трудової
книжки, іншого документа про трудовий
стаж.

Тому позовні вимоги позивача, щодо,
встановлення факту, належності ОСОБА_1,
документу, а саме, заповіту складеного
ОСОБА_5 від 09.10.2001 року, посвідченого
завідувачем Криворізької районної
державної нотаріальної контори та
зареєстровано в реєстрі за № 3590,
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Оскільки, факт прийняття спадщини
ОСОБА_1. не встановлено, у встановлений
законом шестимісячний строк вона не
звернулася до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини після померлої
матері та з питання про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини не ставить, тому вимога
позивача про визнання за нею права
власності передчасно заявлена, у
зв'язку з чим не підлягає задоволенню,
так як спір про право не виник.

Керуючись ст.ст. 11,16, 256, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК
України, ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа: приватний нотаріус
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про встановлення фактів
постійного проживання із спадкодавцем
на час відкриття спадщини, належності
заповіту та визнання права власності
на майно в порядку спадкування за
заповітом - задовольнити частково.

Встановити факт, належності ОСОБА_1,
документу, а сааме: заповіту складеного
ОСОБА_5 від 09.10.2001 року, посвідченого
завідувачем Криворізької районної
державної нотаріальної контори та
зареєстровано в реєстрі за № 3590.

В задоволені іншої частини позовних
вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення рішення, протягом 10 днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя: