Справа № 401/6243/12
(2/199/410/13)
„25 січня 2013 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Спаї В.В.,
при секретареві - Пантелєєвій Я.В.,
за участі позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
за участі представника відповідача ОСОБА_4,
за участі третьої особи ОСОБА_5,
за участі представника третьої особи ОСОБА_6,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Управління житлово- комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради, де третя особа ОСОБА_5 про визнання права власності у звязку з втратою правовстановлюючого документу,
Позивачі звернулися до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.11.1999 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради згідно з розпорядженням №4/1515-99, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належала: ОСОБА_7, який помер 10.05.2000 року, ОСОБА_8, яка померла 04.12.2005 року, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_9. ОСОБА_7 помер 10.05.2000 року, після його смерті відкрилася спадщина на 1/5 частину кватири №135 в будинку №48 по вул. М.Малиновського у м. Дніпропетровську. Спадкоємцями після ОСОБА_7 є його донька ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_8, які прийняли спадщину, звернувшись до нотаріальної контри з відповідними заявами. 29.12.2004 року ОСОБА_8 отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/10 частину квартири АДРЕСА_2, таким чином її загальна частка в квартирі стала складати 3/10 частини (1/10 + 1/5).
ОСОБА_1 зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, однак свідоцтво про право на спадщину не отримала через те, що ОСОБА_8 чинила перешкоди в отриманні необхідних документів, та утримувала оригінал свідоцтва про право власності на житло від 15.11.1999 р. та технічну документацію на квартиру.
12.03.2005 р. ОСОБА_8 на підставі договору дарування (реєстровий №3-628) подарувала свої 3/10 частини квартири АДРЕСА_2 своїй другій донці ОСОБА_5. Після вказаного правочину ОСОБА_8 утримувала у себе оригінал свідоцтва про право власності на житло від 15.11.1999 р. 04.12.2005 р. ОСОБА_8 померла (актовий запис №2258 від 20.12.2005 року). Після її смерті оригінал свідоцтва про право власності на житло вже ніхто не бачив. ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначала, що вона є власницею 3/10 частин квартири на договору дарування, тому відношення до оригіналу свідоцтва вона не має, і не знає де воно знаходиться, посилаючись на те, що вказане свідоцтво було тільки у її матері ОСОБА_8, яка є померлою.
Оскільки ОСОБА_5 чинила перешкоди іншим співвласникам у користуванні власністю - кватирою №135 в будинку №48 по вул. М.Малиновського у м. Дніпропетровську, тому позивачі звернулися до суду з позовом до суду про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання права власності на 1/10 квартири АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 в порядку спадкування на законом після ОСОБА_7, який помер 10.05.2000 р.
Рішенням суду від 16.11.2011 року за ОСОБА_1 було визнано право власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування на законом після ОСОБА_7, який помер 10.05.2000 року, а також усунуто перешкоди у користуванні власністю - 7/10 частинами квартири АДРЕСА_2 та вселені ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_2. Зазначеним рішенням суду не були визначені частки співвласників, тобто позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_9.

Для підтвердження свого права власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_2 за кожним з позивачів необхідний оригінал свідоцтва про право власності на житло від 15.11.1999 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради згідно з розпорядженням №4/1515-99, який знаходився у ОСОБА_8, яка померла 04.12.2005 року.

З метою оформлення спадщини ОСОБА_1 зверталася до четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори. Державний нотаріус ОСОБА_10 зверталася із запитом до Департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Управління житлового господарства Дніпропетровського міської ради щодо видачі дублікату свідоцтва про право власності на житло від 15.11.1999 року, на що була отримана відмова, оскільки для отримання дублікату необхідний підпис власника 3/10 частин квартири, тобто ОСОБА_5.

Також у листі №3/694 від 18.04.2011 року повідомлялось, що на вказану квартиру оформлювався витяг з Реєстру прав власності від 27.12.2004 року для оформлення спадщини на 1/10 частину квартири після померлого ОСОБА_7 Однак через те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_5 чинили перешкоди в отриманні необхідних документів, та утримували оригінал свідоцтва про право власності на житло від 15.11.1999 року, ОСОБА_1 не використала витяг та не отримала свідоцтво про право на спадщину, тому на 1/10 частину квартири рішенням суду було визнано право власності за ОСОБА_1.

Предмет позову становить вимога про визнання за ОСОБА_1 права власності на 2/10 (1/5 частину) квартири АДРЕСА_2, загальною площею 58,8 м. кв., житловою площею 35,9 м. кв., про визнання за ОСОБА_2, право власності на 2/10 (1/5 частину) квартири АДРЕСА_2, загальною площею 58,8 м. кв., житловою площею 35,9 м. кв., про визнання за ОСОБА_3, право власності на 2/10 (1/5 частину) квартири АДРЕСА_2, загальною площею 58,8 м. кв., житловою площею 35,9 кв. м.

Підставу позову становлять приписи ст. 392 ЦК України.

Відповідач позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, та пояснив, що відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 30.11.2011 № 67/17 «Про реорганізацію департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради шляхом виділення з його структури управління житлового господарства в окремий виконавчий орган Дніпропетровської міської ради»було вирішено реорганізувати департамент житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради шляхом виділення з його структури управління житлового господарства в окремий виконавчий орган Дніпропетровської міської ради зі статусом юридичної особи. Отже, на час звернення позивачів до суду з зазначеним позивом до департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради даний виконавчий орган вже був реорганізовано, та відповідно до цього він вже є неналежним відповідачем по зазначеній справі.

Разом з тим, Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради зазначений позов не визнає у повному обсязі та вважає його таким що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20.12.01 № 3266 «Про порядок оформлення і видачі дублікатів свідоцтв про право власності на квартиру (будинок), отриманих при приватизації державного житлового фонду»було затверджено порядок оформлення і видачі дублікатів свідоцтв про право власності на квартиру (будинок), отриманих при приватизації державного житлового фонду, управлінням житлового господарства та Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації». Після отримання усіх у перелічених у п. 2 порядку документів, відповідно до п. 3 Порядку Управління житлового господарства міської ради звертається до КП «ДМБТІ»із запитом про оформлення та видачу довідки-характеристики на відчуження приватизованої квартири (будинку), оригінал свідоцтва про право власності на яку втрачений. У разі відповіді КП «ДМБТІ»про зроблене замовлення на оформлення довідки характеристики та відсутності документа про повернення довідки-характеристики на відчуження квартири (будинку) заявники повинні вирішувати питання про видачу дубліката свідоцтва про право власності на квартиру(будинок), отриманого за приватизації державного житлового фонду, в судовому порядку.

Як вбачається із матеріалів справи на вказану квартиру оформлювався витяг з Реєстру прав власності від 27.12.2004 р. для оформлення спадщини на 1/10 частину квартири після померлого ОСОБА_7, на цій підставі управління житлового господарства не правомочне оформити дублікат свідоцтва про право власності на квартиру №135 за адресою: вул. Маршала Малиновського, 48.

Щодо визнання права власності, то право власності позивачів не ставиться під сумнів, та знаходить своє підтвердження у свідоцтві про право власності від 15 листопада 1999 року. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Тобто, позивач повинен довести, що діями відповідача було порушено його права. Однак, жодних доказів позивачами до суду не надано.

Третя особа пояснила, що позивачі мають право власності у нерухомому майні квартирі АДРЕСА_2, та дане право нею (тобто третьою особою) не оспорюється, утім, є труднощі у користуванні даною квартирою через таку кількість співвласників.

Представник третьої особи наголошував на недотриманні з боку позивачів порядку оформлення права власності.

Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення про відмову в задоволенні позову повністю, виходячи з наступного.

За ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 1 ст. 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України).

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями.

Пунктом 5 розділу V "Прикінцеві положення" цього Закону встановлено, що до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації.

Реєстрація прав власності згідно п. 1.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5 (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), реєстрацію прав власності на рухоме майно здійснюють комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації (БТІ) у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць.

Відповідно до положень Закону та вказаного Тимчасового положення БТІ здійснює лише державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а, відтак, не може бути стороною у справі щодо визнання такого права, оскільки не є особою від якої відповідне право перейшло, або особою яка може претендувати на таке право.

Разом з тим, не є особою, від якої відповідне право перейшло, або особою яка може претендувати на таке право й особа, визначена позивачем при зверненні до суду - Управління житлово- комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради,

Відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 30.11.2011 р. №67/17 був реорганізований департамент житлово комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради шляхом виділення з його структури управління житлового господарства в окремий виконавчий орган Дніпропетровської міської ради зі статусом юридичної особи. Цим же рішенням було затверджено Положення про управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради (додаток №1 до рішення міської ради від 30.11.2011 р. №67/117).

Згідно з рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20.12.01 № 3266 «Про порядок оформлення і видачі дублікатів свідоцтв про право власності на квартиру (будинок), отриманих при приватизації державного житлового фонду»було затверджено порядок оформлення і видачі дублікатів свідоцтв про право власності на квартиру (будинок), отриманих при приватизації державного житлового фонду, управлінням житлового господарства та Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації». Після отримання усіх у перелічених у п. 2 порядку документів, відповідно до п. 3 Порядку Управління житлового господарства міської ради звертається до КП «ДМБТІ»із запитом про оформлення та видачу довідки-характеристики на відчуження приватизованої квартири (будинку), оригінал свідоцтва про право власності на яку втрачений. У разі відповіді КП «ДМБТІ»про зроблене замовлення на оформлення довідки характеристики та відсутності документа про повернення довідки-характеристики на відчуження квартири (будинку) заявники повинні вирішувати питання про видачу дубліката свідоцтва про право власності на квартиру(будинок), отриманого за приватизації державного житлового фонду, в судовому порядку.

На вказану квартиру оформлювався витяг з Реєстру прав власності від 27.12.2004 р. для оформлення спадщини на 1/10 частину квартири після померлого ОСОБА_7; відтак, позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Управління житлово- комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради про визнання права власності є такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати віднести на рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя