Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/614/12-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів
Жигановської О.С., Коломієць О.С.

з участю секретаря

судового засідання
Крижанівської М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання батьківства та стягнення
аліментів за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Корольовського
районного суду м. Житомира від 23 жовтня
2013 року,-

встановила:

У червні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із позовом, в якому просила
визнати батьком ОСОБА_4 відповідача в
справі ОСОБА_3 та стягнути з нього
аліменти на утримання дитини у розмірі
1/4 частини з усіх видів його
заробітку(доходу), але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку. Свої вимоги позивач
обґрунтовувала тим, що у 2009 році вона
познайомилася з відповідачем. З 2010 року
почали проживати з ним статевим життям,
тобто як чоловік та жінка. ІНФОРМАЦІЯ_1
у позивачки народився син ОСОБА_4.
Оскільки, заяви від відповідача про
визнання його батьком дитини не було,
запис у Книзі реєстрації народження
було проведено за прізвищем позивачки,
а ім'я та по батькові здійснено
відповідно до ч.1 ст.135 СК України, а саме
- ОСОБА_6. Вона неодноразово зверталася
до відповідача про визнання ним
батьківства та просила надавати
матеріальну допомогу на утримання
дитини. Однак, відповідач заперечує
своє батьківство, не бажає його визнати
та надавати матеріальну допомогу на
утримання дитини.

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 23 жовтня 2013 року
позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове - про відмову у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи.
Зазначає, що суд не врахував його
неповнолітній вік на час звернення до
суду та розглянув справу без участі
законного представника, вирішив
питання про стягнення аліментів до
набрання законної сили рішенням суду
про визнання батьківства. Судом не було
враховано матеріальний стан
відповідача та відсутність у нього
заробітку.

У судовому засіданні представники
апелянта підтримали апеляційну скаргу.

Позивач та її представник заперечують
у задоволенні скарги.

Розглянувши справу в межах визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
дійшла до висновку, що скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що позивач є матір'ю
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4). Запис про
батька дитини вчинено на підставі ч.1
ст.135 СК України і останнім зазначено
ОСОБА_6.

Висновком Київського міського
клінічного бюро судово-медичної
експертизи № 201 від 16.05.2013 року
встановлено вірогідність
підтвердження біологічного
батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4
величиною не менш ніж 99,99 % і біологічне
батьківство фактично доведено (а.с. 84-87).

Відповідно до ч.2 ст.128 СК України
підставою для визнання батьківства є
будь-які відомості, що засвідчують
походження дитини від певної особи,
зібрані відповідно до Цивільного
процесуального кодексу.

Відповідачем не надано інших доказів
на спростування висновків експертизи,
а тому суд правильно вважав, що
відповідач є батьком малолітньої
дитини ОСОБА_4.

Також, є вірним висновок суду щодо
необхідності стягнення з відповідача
аліментів, починаючи з дня звернення до
суду (ст.191 СК України).

В той же час, задовольняючи вимоги про
стягнення аліментів у частці від
доходу батька, суд своє рішення не
обгрунтував та не посилався на
відповідні норми матеріального права.

Утримання дитини є обов'язком батьків
(ст.180 СК України).

Згідно із ч.1 ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує :

1). стан здоров'я та матеріальне
становище дитини ;

2). стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів ;

3). наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина ;

4). інші обставини, що мають істотне
значення.

Судом не надано оцінку довідці
Національної академії Державної
прикордонної служби України від 26.09.2011
року (а.с.52), за змістом якої ОСОБА_3
навчається у зазначеному закладі на
денній формі навчання і поставлений на
всі види забезпечення, тобто не
враховано матеріальне становище
платника аліментів, відсутність
постійного заробітку.

З урахуванням доводів відповідача про
відсутність у нього доходу (заробітку)
та неможливість сплати аліментів у
частці, визначеній судом, суд вважає за
необхідне застосувати вимоги ст.184 СК
України та стягнути аліменти у твердій
грошовій сумі в розмірі 300 грн..

Посилання відповідача на те, що він на
час звернення до суду був
неповнолітнім і не міг брати участь у
розгляді справи без законного
представника, не можуть бути прийняти
судом, виходячи з наступного.

Сімейний кодекс України регулює
сімейні особисті немайнові та майнові
відносини між подружжям, між
батьками та дітьми, усиновлювачами та
усиновленими, між матір'ю та батьком
дитини щодо її виховання, розвитку та
утримання (ст.2 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.15 СК України
сімейні обов'язки є такими, що тісно
пов'язані з особою, а тому не можуть
бути перекладені на іншу особу.

За змістом ст.18 СК України кожен
учасник сімейних відносин, який досяг
чотирнадцяти років, має право на
безпосереднє звернення до суду за
захистом свого права або інтересу.

Способами захисту сімейних прав та
інтересів зокрема є встановлення
правовідношення, примусове виконання
добровільно не виконаного обов'язку.

У разі, якщо мати, батько дитини є
неповнолітніми, статтею 16 СК України на
бабу та діда покладено обов'язок
надавати їм допомогу у здійсненні ними
батьківських прав та виконанні
батьківських обов'язків.

Аналізуючи зазначені норми, суд
приходить до висновку, що в сімейних
правовідносинах, особа з чотирнадцяти
років може самостійно виступати як
сторона у справі у випадках
встановлення сімейних правовідносин
та примусового виконання обов'язку,
визначеному Сімейним кодексом.

Обов'язок утримувати дитину не
залежить від віку батьків, а тому
досягнення відповідачем 16 років на час
виникнення спору не дає підстав
вважати його неналежним відповідачем.

Не можуть вважатися обгрунтованими і
доводи відповідача про неможливість
стягнення аліментів до набрання
законної сили рішенням суду про
визнання батьківства.

Батьківство це факт походження дитини
від певного чоловіка (батька) і в
спірних правовідносинах є природнім, а
не юридичним (на відміну від
усиновлення), а тому виникає відносно
дитини не з часу набрання рішенням
законної сили, а з моменту її
народження. Судове рішення лише
підтверджує даний факт для його
юридичного оформлення.

Аліменти є способом захисту прав дітей
на належний розвиток, забезпечення
відповідних потреб і законодавець
встановлює особливий порядок
виконання рішення суду за даними
правовідносинами, допускаючи їх до
негайного виконання (п.1 ч.1 ст.367 ЦПК
України) та не пов'язує початок його
виконання із необхідністю набрання
рішенням законної сили, а тому доводи
відповідача про неможливість
стягнення аліментів до набрання
законної сили рішенням суду про
визнання батьківства є безпідставними.

Судом не вирішено питання щодо
негайного виконання судового рішення
про стягнення аліментів в межах
місячного платежу.

За вказаних обставин, рішення суду в
частині вимог про стягнення аліментів
підлягає скасуванню з ухваленням
нового - про часткове задоволення цих
вимог та допуск його до негайного
виконання в межах місячного платежу.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Скасувати рішення Корольовського
районного суду м. Житомира від 23 жовтня
2013 року в частині вирішення спору про
стягнення аліментів і ухвалити нове -
про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
в розмірі 300 грн., щомісячно, починаючи з
06 червня 2011 року і до повноліття дитини.

Рішення в частині стягнення аліментів
в межах місячного платежу підлягає до
негайного виконання.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: