Справа №2318/2892/12
2/705/1550/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2013 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді Годік Л.С.

при секретарі Потапенко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності та поділ житлового будинку, земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в травні 2012 року звернувся до Уманського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності на ? частини спільного майна подружжя. Посилаючись на те, що в період фактичних шлюбних відносин із ОСОБА_2, з 2003 по 2005 роки ними за спільні сімейні кошти було розпочато будівництво житлового будинку з прибудовами по вул. Леніна, 1 в с. Кочубіївка Уманського району Черкаської області на земельній ділянці, яка була приватизована ОСОБА_2. Вказаний будинок у частині нежитлової площі був збудований під влаштування бару з розвинутою зоною відпочинку, який був повністю обладнаний необхідними меблями, побутовою технікою, інвентарем. Після припинення фактичних шлюбних відносин з ОСОБА_2 вони не можуть дійти спільної згоди щодо користування майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, тому просив встановити факт проживання однією сімєю із ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу в період з лютого 2001 року по жовтень 2011 року та поділити зазначене майно, а оскільки ОСОБА_2 без його згоди продала спірну нежитлову будівлю своєму братові ОСОБА_3, то просив і визнати недійсним договір купівлі-продажу ? частини спірної нежитлової будівлі та визнати за ним право власності на неї.

У червні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та розподіл спільного сумісного майна подружжя. У вказаному позові ОСОБА_2 просила встановити факт спільного проживання з ОСОБА_1 і ведення спільного господарства з ним в період з 1995 року по кінець 2011 року, визнати спірне майно спільною сумісною власністю подружжя та поділити його відповідно до запропонованого нею способу, стягнути з ОСОБА_1 на її користь половину вартості автомобіля TOYOTA FORTUNER, 2006 року випуску, в сумі 221 478 грн., також враховуючи, що за період спільного проживання в 2008-2009 роках ними були придбані земельні ділянки по вул. Майка в с. Паланка Уманського району, просила визнати спільною сумісною власністю подружжя та стягнути компенсацію в розмірі вартості ? їх частини.

Рішенням Уманського міськрайонного суду від 24 грудня 2012 року позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, а зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу з лютого 2001 року по жовтень 2011 року.

Визнано договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 29 травня 2010 року, недійсним.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнано за ОСОБА_1 право власності на ? частини нерухомого майна: земельну ділянку площею 0,2201 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Леніна, 1 в с. Кочубіївка Уманського району Черкаської області, яка належить ОСОБА_2 на підставі державного акта, виданого Кочубіївською сільською радою 07 лютого2003 року, та розташованої на ній нежитлової будівлі, яка належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу від 29 травня 2010 року.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рухоме майно, що зазначене у позові ОСОБА_1, із якого виділено ОСОБА_1 на загальну суму 281 829 грн. 85 коп., а ОСОБА_2 майно на суму 463 404 грн. 74 коп.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельні ділянки, розташовані в с. Паланка Уманського району площами 0,1311 га та 0,1499 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль TOYOTA FORTUNER, 2006 року випуску, який зареєстровано за ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ? частини вартості автомобіля в розмірі 79098 грн. 50 коп.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 04 квітня 2013 року рішення Уманського міськрайонного суду від 24 грудня 2012 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 10 липня 2013 року рішення Уманського міськрайонного суду від 24 грудня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 04 квітня 2013 року в частині вирішення спору про визнання права власності та поділ житлового будинку по вул. Леніна, 1 в с. Кочубіївка Уманського району Черкаської області та земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування вказаного будинку, скасовано та справу в цій частині направлено на новий розгляд. В іншій частині судові рішення залишено без змін.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги, що стосуються визнання права власності та поділ житлового будинку по вул. Леніна, 1 в с. Кочубіївка Уманського району Черкаської області та земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування вказаного будинку підтримав повністю та просив його задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні позов, що стосується визнання права власності та поділ житлового будинку по вул. Леніна, 1 в с. Кочубіївка Уманського району Черкаської області та земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування вказаного будинку підтримала та просила визнати недійсним договір купівлі продажу від 29.05.2010 року та визнати за позивачем право власності на ? частину житлового будинку по вул. Леніна, 1 в с. Кочубіївка Уманського району Черкаської області та земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування вказаного будинку.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні позов в частині визнання права власності та поділ житлового будинку по вул. Леніна, 1 в с. Кочубіївка Уманського району Черкаської області та земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування вказаного будинку не визнали повністю і вказували, що на підставі Договору купівлі продажу від 25.10.1991 року, відповідач, ОСОБА_2, стала власником житлового будинку по вул. Леніна, 1 в с. Кочубіївка Уманського району Черкаської області та даний будинок є особистою приватною власністю. Для обслуговування вказаного будинку та нежитлових споруд було закріплено земельну ділянку площею 0,2201, яку вона приватизувала. В подальшому самостійно отримала дозволи на оформлення незавершеного будівництва та дозвіл на реконструкцію житлового будинку з метою влаштування бару з розвинутою зоною відпочинку. Будівництво бару з розвинутою зоною відпочинку по вул. Леніна, 1 в с. Кочубіївка Уманського району здійснювала за особисті кошти. Ніяких будівельних робіт ОСОБА_1 не здійснював та коштів на будівництво не надавав. Тому просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову щодо визнання за ним права власності на ? частину зазначеної нежитлової будівлі (бару з розвинутою зоною відпочинку), оскільки вона не є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнав та вказав, що його сестра ОСОБА_2 за власні кошти купила житловий будинок з земельною ділянкою по вул. Леніна, 1 в с. Кочубіївка Уманського району та в подальшому за власні кошти переобладнала житловий будинок на бар з розвинутою зоною відпочинку. Ніяких будівельних робіт ОСОБА_1 не здійснював. В травні 2010 року сестра ОСОБА_2 продала йому даний бар з розвинутою зоною відпочинку.

Суд, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача, відповідача ОСОБА_2 та її представника, відповідача ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_1 в частині визнання права власності та поділ житлового будинку по вул. Леніна, 1 в с. Кочубіївка Уманського району Черкаської області та земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування вказаного будинку не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Займаючись підприємницькою діяльністю та маючи певні доходи ОСОБА_2 згідно договору купівлі продажу від 25.10.1991 року стала власником житлового будинку по вул. Леніна, 1 в с. Кочубіївка Уманського району Черкаської області. Даний житловий будинок, загальною площею 199,5 кв.м, зареєстрований в БТІ в реєстровій книзі № 1 в реєстрі за № 273, як особиста приватна власність ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ 634037 від 30.01.2006 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.01.2006 року (т. 1 а.с. 15, 16). Для обслуговування придбаного ОСОБА_2 житлового будинку з нежитловими господарськими спорудами було закріплено земельну ділянку по вул. Леніна, 1 в с. Кочубіївка Уманського району, площею 0,2201 га, право власності на яку було зареєстровано на ОСОБА_2, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії ІІІ ЧР № 036181 від 07 лютого 2003 року (т. 2 а.с.53 ). У лютому 2008 року ОСОБА_2 звернулася до Виконавчого комітету Кочубіївської сільської ради Уманського району із заявою про надання їй дозволу на реконструкцію зазначеного житлового будинку з метою влаштування бару із розвинутою зоною відпочинку. Рішенням Виконавчого комітету Кочубіївської сільської ради Уманського району від 12 лютого 2008 року № 13 ОСОБА_2 надано дозвіл на реконструкцію зазначеного житлового будинку з метою влаштування ресторану «Дача» по вул. Леніна, 1 в с. Кочубіївка Уманського району Черкаської області з розвинутою зоною відпочинку. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 грудня 2008 року право власності на нежитлову будівлю (бар з розвинутою зоною відпочинку) самочинно переобладнану з житлового будинку, розташованого по вул. Леніна, 1 в с. Кочубіївка Уманського району Черкаської області, визнано за ОСОБА_2В.(т. 1 а.с. 17), дане рішення суду не оскаржувалося та на даний час є чинним. Згідно договору купівлі продажу від 29 травня 2010 року ОСОБА_2 продала на законних підставах ОСОБА_3 земельну ділянку, на якій розташоване нежитлове приміщення (т. 1 а.с.19).

В статті 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст. 70 СК України). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2 придбала нерухоме майно по вул. Леніна, 1 в с. Кочубіївка Уманського району в 1991 році, а згідно рішення Уманського міськрайонного суду від 24.12.2012 року встановлено факт спільного проживання позивача та відповідачки з 2001 року, тобто ОСОБА_2 стала власником нерухомого майна до спільного проживання з позивачем. Крім цього, ОСОБА_2 являється фізичною особою-підприємцем та піддається ризикам та відповідає за зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю усім своїм особистим майном, але не майном спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» майно приватного підприємства чи фізичної особи-підприємця не є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності.

Також відповідно до ст.. 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю усім своїм майном, крім майна, на яке, згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Являючись власником нерухомого майна по вул. Леніна, 1 в с. Кочубіївка Уманського району (бару з розвинутою зоною відпочинку) ОСОБА_2 на законних підставах його продала ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

В судовому засіданні будь-яких належних і допустимих доказів, на підтвердження відповідних обставин, позивач, відповідно до вимог ЦПК України суду не надав.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На позивача покладений обовязок довести в суді ті обставини, що позивач є власником ( право спільної сумісної власності ) майна про поділ якого він ставить питання у своєму позові. Тобто, відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК України - позивач повинен довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів позивач не надав. Таким чином, при викладених обставинах, у звязку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається позов не підлягає задоволенню.

Беручи до уваги відповідні положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. 60, 61, 63, 65, 70 СК України, ст.10, 11, 57, 59, 60, 66, 208, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності та поділ житлового будинку по вул. Леніна, 1 в с. Кочубіївка Уманського району Черкаської області та земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування вказаного будинку відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Л. С. Годік