АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3213/13Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2 Мельничук Ю.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Єльцов В. О.
суддів Пальонний В. С. , Нерушак Л. В.
при секретаріПосипайко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 листопада 2013 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні та зустрічному позові ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа - орган опіки та піклування Уманськогої районної ради про визнання права на частку рухомого та нерухомого майна.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні, посилаючись на те, що з відповідачем по справі ОСОБА_7 він перебував у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у 1994 році. Хоча шлюб між ними юридично було розірвано, але до останнього часу вони проживали однією сім'єю та вели спільне господарство. Стосунки між сторонами носили характер усталених сімейних, а крім того ніхто з них не перебував в іншому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: доньку - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, їх син народився вже після розлучення, що доказує факт їхнього з відповідачкою перебування у фактичних шлюбних відносинах, які тривають до останнього часу.

Під час проживання однією сім'єю сторонами за спільні сімейні кошти було придбане на підставі договору купівлі-продажу від 19.11.2007 року, реєстр №1-4697, приміщення магазину, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та перебуває на балансі ВЖРЕУ №2, загальною площею 411,3 кв.м.. Нежитлове приміщення магазину знаходиться на земельній ділянці, яка окремо не виділена.

Вартість придбаного магазину згідно договору його купівлі-продажу становить 629422,00 грн. без урахування ПДВ, сума податку на додану вартість 125884,40 грн., а разом 755306,40 грн. Гроші на купівлю вказаного магазину брались ними в кредит.

Так, на підставі іпотечних договорів з ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» від 24.09.2007р. відповідач ОСОБА_7 отримала в кредит 50000,00 доларів США, (що за курсом НБУ станом на 24.09.2007р. становило 252500,00 грн.). ОСОБА_6 отримав кредит в розмірі 23400,00 доларів США, (що за курсом НБУ станом на 24.09.2007р. становить 118170,00 грн.). Ще один кредит вони формально змушені були отримати на їхню дочку ОСОБА_8 в сумі 16600,00 доларів США, (що по курсу НБУ станом на 24.09.2007р. становить 83830,00 грн.).

Цей кредит вони погашали разом з відповідачем ОСОБА_7 за спільні сімейні кошти.

Таким чином, на купівлю магазину ними було отримано в кредит 90000,00 доларів США, що еквівалентно 454500,00 грн.

Отриманих в кредит коштів на купівлю магазину їм з відповідачем не вистачило, а тому вони змушені були позичати кошти додатково. Згідно кредитного договору №010/02-47/1892-07 від 25.12.2007р., оформленого на ОСОБА_7, було отримано в кредит гроші в сумі 515000,00 грн. Частина цих коштів пішла на погашення заборгованості по купівлі магазину, а частина на придбання товарної маси для здійснення у ньому торгівлі. Даний кредит сторони погашали разом.

За згодою позивача ОСОБА_6 у 2012 році, відповідачем ОСОБА_7 були відчужені 37/100 частин нежитлового приміщення магазину по АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_11 на підставі договору купівлі-продажу частки нежитлових приміщень від 18.12.2012р., реєстр №2500. Вартість відчуженої частки згідно цього договору склала 394000,00 грн. Проте, ціна, яка зазначена в договорі, не співпадає з реально отриманими коштами за цим продажем, оскільки фактична ціна реалізованих 37/100 частин магазину склала 1156575,60 грн. (згідно розрахунку вартості майна на підставі звіту про проведення незалежної оцінки від 02.03.2013р.).

Ринкова вартість всього магазину по АДРЕСА_1 згідно звіту про проведення незалежної оцінки від 02.03.2013р., складає 3125880,00 грн.

Як співвласник цього майна, ОСОБА_6 мав право на отримання половини вартості продажу його 37/100 частин, але їх не отримав, оскільки зазначені кошти привласнила відповідач ОСОБА_7.

Таким чином, спільне майно подружжя, яке підлягає поділу на момент пред'явлення позову, складається з: 63/100 частин нежитлового приміщення магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а також половини відчужених відповідачкою 37/100 частин магазину в розмірі 1156575,60 грн. Половина від цієї суми, а саме 1562940,00 грн., утворює ціну позову.

У зв'язку з наведеним виникає необхідність в судовому порядку визнати за ним право власності на ? ідеальну частину цього об'єкту, як за чоловіком відповідача, оскільки ОСОБА_7 його права на них заперечує.

ОСОБА_7 15.04.2013 року подала до суду зустрічну позовну заяву відповідачем вказала ОСОБА_6, а третьою особою орган опіки та піклування Уманської районної ради. В зустрічному позові ОСОБА_7 ставиться питання про визнання права на частку рухомого та нерухомого майна, а саме визнати за ОСОБА_7 право власності на 60% житлового будинку з прибудовами, загальною площею 125,9 кв.м., житловою площею 53,3 кв.м., що знаходиться за адресою вул. Чуйкова, 18 с. Родниківка Уманського району Черкаської області та 60% земельної ділянки розміром 0,0883 га, наданої для обслуговування житлового будинку, що розташована в АДРЕСА_2 кадастровий номер НОМЕР_2, визнати за ОСОБА_7 право власності на 50% автомобіля марки SSANG YONG, модель KYRON M 200, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого в РЕГ 6 МВ ДАІ м. Умані ВДАІ УМВС України в Черкаській області 06.04.2007 року на ім'я ОСОБА_6.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 листопада 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання за ОСОБА_6 права власності на ? ідеальну частину 63/100 частин нежитлового приміщення магазину по АДРЕСА_1 стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 половини вартості реалізованого ОСОБА_7 спільного майна подружжя, а саме - 37/100 частин магазину по АДРЕСА_1 в розмірі 578287,8 гривень було відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права власності на частку рухомого та нерухомого майна було частково задоволено. Визнано за ОСОБА_7 право власності на ? частину житлового будинку з прибудовами, загальною площею 125,9 кв.м., житловою площею 53,3 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 та ? частину земельної ділянки розміром 0,0883 га, наданої для обслуговування житлового будинку, розташованої по АДРЕСА_3.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судовий збір в розмірі 2667,11 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7751 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 листопада 2013 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_7 та її представників ОСОБА_12, ОСОБА_13 про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду першої інстанції у частині визнання права на частку рухомого майна - автомобіля марки SSANG YONG, модель KYRON M 200, 2007 року випуску та нерухомого майна - будинку, розташованого по АДРЕСА_3 не оскаржується.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу Відділу реєстрації актів громадського стану Уманської районної державної адміністрації Черкаської області було розірвано 07.06.1994 року.

При зверненні до суду з позовом позивач ОСОБА_6 стверджував, що хоча шлюб було розірвано він з відповідачкою проживав однією сім'єю та вів спільне господарство.

Під час проживання однією сім'єю сторонами було придбане на підставі договору купівлі-продажу майна комунальної власності від 19.11.2007 року приміщення магазину за адресою АДРЕСА_1, Черкаська обл.. Згідно договору купівлі-продажу його вартість приміщення склала 629422,00 грн., без урахування ПДВ в розмірі 125884,40, гроші на купівлю магазину брались ним в кредит.

На підтвердження даного доводу вказує, що ним було отримано кредит в розмірі 23400,00 грн. на підставі договору з ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк». Проте, отриманих коштів на купівлю магазину їм не вистачало, а тому змушені були позичати додаткові кошти. Так, ОСОБА_6 згідно кредитного договору №010/02/-47/1892-07 було взято додатковий кредит та передано 515000,00 грн. ОСОБА_7

На підставі права власності магазин по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_7, що підтверджене витягом з державного реєстру правочинів від 19.11.2007 року про укладення договору купівлі-продажу та витягом реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.12.2007 року нежитлового приміщення АДРЕСА_1.

В грудні 2012 року ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу без згоди ОСОБА_6 продала ОСОБА_11 37/100 частини магазину вартістю 394000,00 грн.. Отримані кошти від продажу частки магазину були витрачені нею на погашення кредиту отриманого в ПАТ «Райффайзен банк Аваль», а також сплачено 103349,24 грн. на погашення кредиту отриманого ОСОБА_6 в ПАТ «ВіЕйБі Банк» для покупки власного автомобіля.

Відповідно до ч.1. ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними та шлюбним договором.

На підставі ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між особою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

За приписами ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно з вимогами частин 1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, для визнання за позивачем права власності на ? ідеальну частину 63/100 частини нежитлового приміщення магазину по АДРЕСА_1 та стягнення з відповідачки ОСОБА_7 на його користь половини вартості продажу частини зазначеного об'єкту у розмірі 37/100, він мав надати суду належні та допустимі докази про його участь у набутті цього майна з особою з якою між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Таких обставин, виходячи з аналізу доводів позивача ОСОБА_6 та показань свідків, які були допитані у місцевому суду, на думку колегії суддів, позивачем не доведено.

Доводи апеляційної скарги ретельно перевірені судом апеляційної інстанції і є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції і не містять підстав для скасування чи зміни правильного рішення.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 листопада 2013 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні та зустрічному позові ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа - орган опіки та піклування Уманськогої районної ради про визнання права на частку рухомого та нерухомого майна- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :