Справа № 500/2672/13-ц
Провадження № 2/500/1747/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2013 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Смокіної Г.І.,

при секретарі Бубіліч Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (дошлюбне Виноградова) В.В. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.02.1994 року відділом реєстрації актів громадського Ізмаїльської міської ради народних депутатів Одеської області, актовий запис №113, мотивуючи тим, що через деякий час після реєстрації шлюбу між ними почали виникати протиріччя з різних питань, виявилось, що у них різні погляди на сімейне життя та вкрай суперечливі характери. На підґрунті цього виникло непорозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Відповідач позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував.

Вислухавши позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, суд ухвалює рішення про задоволення позову за наявності до того законних підстав відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 26.02.1994 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 257014 від 26 лютого 1994 року, виданим відділом реєстрації актів громадського Ізмаїльської міської ради народних депутатів Одеської області. Від шлюбу мають дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 04940 від 22.08.1995 року, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 202424 від 23.04.2004 року.

Сторони з квітня 2013 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з підстав несумісності характерів, наявності різних поглядів на сімейне життя, втрати почуття любові та поваги один до одного, збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача.

Спору щодо розподілу сумісно нажитого майна та місця проживання дітей немає.

Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.

Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Наслідки визнання позову відповідачу розяснено відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10,11,60,174,209,212,213-215 ЦПК України, ст.ст.109,110,112 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 26.02.1994 року відділом реєстрації актів громадського Ізмаїльської міської ради народних депутатів Одеської області, актовий запис №113 розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище позивача «Іоргова».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_5