Справа № 265/5022/13-ц
Провадження № 2/265/2014/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2013 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Вайновського А. М.,

при секретарі Бойко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

05 липня 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог посилається на те, що з 12.02.1993 року перебуває у зареєстрованому шлюбі зі відповідачем. Неповнолітніх дітей у шлюбі не мають. Шлюбно-сімейні стосунки із відповідачем припинені з червня 2012 року та з цього часу сумісне господарство не ведеться. Причиною розпаду сімї є несхожість характерів, відсутність порозуміння та різні погляди на сімейне життя. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просив розірвати шлюб.

Позивач у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою просив шлюб розірвати.

Відповідач також у судове засідання не прибула, надавши заяву про визнання предявленого позову. Просила вирішувати справу у її відсутність, а також після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Діамантова».

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Міським відділом РАГС Виконавчого комітету Маріупольської міської Ради народних депутатів Донецької області від 12 лютого 1993 року, актовий запис № 231.

Неповнолітніх дітей у шлюбі подружжя не має. Про наявність спору також майнового характеру станом на день вирішення справи сторонами не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню.

Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб.

На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - Москаленко) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований Міським відділом РАГС Виконавчого комітету Маріупольської міської Ради народних депутатів Донецької області від 12 лютого 1993 року, актовий запис № 231 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище - «Діамантова».

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Суддя _________________________