Справа №
Провадження № 2/102/432/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2013 року

Армянський міський суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Шестаковської Л.П.,
за участю секретаря Воробйової Г.В,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Армянськ АР
Крим цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Армянської міської Ради АР
Крим про визнання права власності на
квартиру в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

12.11.2013 року позивач ОСОБА_1 звернулася
до суду із позовом до Армянської
міської Ради АР Крим про визнання права
власності на 1/2 частку квартири у
порядку спадкування. В обґрунтування
свого позову позивач зазначає, що 24.11.2011
року померла її мати – ОСОБА_2, яка на
день смерті мала у власності 1/2 частку
квартири АДРЕСА_1 АР Крим. Інша 1/2
частка квартири належала ОСОБА_3, який
помер 20.08.2000 року.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на час смерті
останнього перебували в
зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується свідоцтвом про
одруження № 299321 від 23.03.1968 року, виданим
Армянською сільською радою
Красноперекопського району Кримської
області. Відповідно до зазначеного
свідоцтва про одруження № 299321 від
23.03.1968 року після реєстрації шлюбу
присвроєні прізвища: чоловіку - ОСОБА_3,
дружині - ОСОБА_3. Проте, з невідомих
для позивачки причин її мати ОСОБА_2 так
і не зміниласвого дошлюбного прізвища
на "Жолонковська", та все своє життя
прожила за дошлюбним прізвищем
"Золотарева".

Позивач зазначила у позовній заяві, що
вона є єдиним спадкоємцем за законом
після смерті своєї матері. Крім того, 24
вересня 2009 року її мати ОСОБА_2ще й
склала заповіт, за яким на випадок
своєї смерті усе своє майно, в тому
числі квартиру АДРЕСА_2 АР Крим та усе,
на що вона за законом матиме прав,
заповіла саме позивачці. 8 жовтня 2013
року приватним нотаріусом ОСОБА_4 їй
було видано свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на 1/2 частку
квартири АДРЕСА_3 АР Крим. Щодо видачі
свідоцтва про право на спадщину щодо
іншої 1/2 частки цієї ж квартири,
нотаріусом було відмовлено з підстави
того, що мати ОСОБА_2 після одруження з
ОСОБА_3 не змінила прізвища на ОСОБА_3,
як про те зазначено у свідоцтві про
одруження.

Позивач зазначає, що її мати фактично
прийняла спадщину після смерті свого
чоловіка ОСОБА_3 в порядку п.1 ч.1 ст. 549
Цивільного Кодексу України 1963 року,
який діяв на момент смерті останнього.
Таким чином, позивачка вважає, що вона
має право на визнання за нею права
власності в порядку спадкування на 1/2
частку спірної квартири, яка належала
покійному чоловіку її матері ОСОБА_3,
саме тому вона звернулася з такою
вимогою до суду та просить її позовну
заяву задовольнити.

В судове засідання сторони не
з’явилися.

Позивач надала до суду заяв, в якій
просить суд провести розгляд справи за
її відстуності, заявлені вимоги
підтримує в повному обсязі, з підстав
викладених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
направив свого представника, про час та
місце слухання справи був повідомлений
належним чином, від нього надійшла
заява про розгляд справи за
відсутності його представника, будь
яких клопотань або заперечень проти
позову відповідач до суду не направляв.

Третя особа - привтний нотаріус ОСОБА_4-
також надала заяву про розгляд справи
за її відстуності.

Дослідивши матеріали цивільної справи
та копію матеріалів спадкової справи
№ 22/2012 від 04.05.2012 року, наданої
приватним нотаріусом Армянського
міського нотаріального округу АР Крим
ОСОБА_4 на запит суду, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
враховуючи відсутність заперечень
проти позову, суд дійшов до висновку
про те, що позов слід задовольнити.

Судом встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції
України кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень та протиправних посягань.

За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК
України) суд розглядає справу в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, кожна з яких відповідно до ч.1
ст.60 ЦПК України повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності. Сторони мають
рівні права щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості, а суд сприяє
всебічному та повному з'ясуванню
обставин справи.

Стаття 213 ЦПК України вимагає від суду
повно та всебічно з'ясувати обставини,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
дослідити всі докази в їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із своїм
чоловіком ОСОБА_3 мали у спільній
частковій власності у рівних частках
квартиру АДРЕСА_4 АР Крим загальною
площею 43,5 кв.м.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в
зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується свідоцтвом про
одруження № 299321 від 23.03.1968 року, виданим
Армянською сільською радою
Красноперекопського району Кримської
області.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт,
згідно з яким на випадок своєї смерті
усе своє майно, в тому числі квартиру
АДРЕСА_5 АР Крим, а також усе, на що вона
за законом матиме право, заповіла саме
позивачці ОСОБА_1 Ще за життя ОСОБА_2 ,
20.08.2000 року помер її чоловік ОСОБА_3,
після смерті якого вона була
спадкоємцем першої черги, проживала
разом з ним та фактично прийняла
спадщину, проте не зверталась до
нотаріуса з заявою для оформлення
спадщини, що відкрилася після смерті
ОСОБА_3

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України ,
передбачено, що спадкоємець, який
постіно проживав із спадкодавцем на
час відкриття спадщини, вважається
таким, що прийняв спадщину, якщо
протягом строку, встановленого ст. 1270
ЦК України він не заявив про відмову
від неї.

ОСОБА_2 з заявою про відмову від
спадщини, що відкрилася після смерті
ОСОБА_5, до нотаріуса не зверталася,
вважала себе такою, що спадщину
прийняла, саме тому і у заповіті на ім`я
позивачки ОСОБА_1 заповіла останній
не 1/2 частику квартири, а цілу квартиру
АДРЕСА_5 АР Крим,

Відповідно до довідки № 1456 від 30
травня 2012 року ОСОБА_2 була
зареєстрована та постійно проживала з
ОСОБА_3 на час його смерті у
зазначеній квартирі.

Таким чином, судом достовірно
встановлено, що ОСОБА_2 дійсно
фактично прийняла спадщину після
смерті свого чоловіка ОСОБА_3, яка
настала 20.08.2000 року, проте не оформила
її належним чином.

24.11.2011 р. ОСОБА_2 померла в м.
Чернігів у віці 83 років, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом про смерть від 28.11.2011 року
відділу ДРАЦС Чернігівського міського
управілння юстиції, актовий запис № 3020
(а.с. 4).

Її дочка, позивач по справі ОСОБА_1,
у визначений законом строк звернулась
до нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, з приводу чого
приватним нотаріусом Армянського
міського нотаріального округу АР Крим
заведено спадкову справу № 22/2012 від
04.05.2012 року, що підтверджується копією
зазначеної Спадкової справи (а.с.40-120).
Відповідно до спадкової справи ОСОБА_1
отримала свідоцтво про право на
спадщину на 1//2 частку квартири, у
видачі свідоцтва про правои на
спадщину за заповітом на 1/2 частку
квартири позивачці було відмовлено,
оскільки її мати ОСОБА_2 за життя не
привела документи до порядку (не
перейшла на прізвище чоловіка
відповідно до прізвища, вказаного у
свідоцтві про шлюб).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 УК
УКраїни 1963 року, що діяв на час
виникнення данних правовідносин,
визнаєтьсяҐ що спадкоємец , прийняв
спадщину, якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном.

Таким чином, судом достовірно
встановлено, що ОСОБА_2 дійсно
фактично прийняла спадщину після
смерті свого чоловіка ОСОБА_3, яка
настала 20.08.2000 року, проте не оформила
її.

Позивач ОСОБА_1 дійсно є єдиним
спадкоємцем після смерті своєї матері
ОСОБА_2 Відповідно до заповіту ОСОБА_2
все належне їй майно заповіла саме
ОСОБА_1

За правилами ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику у
справах про спадкування» №7 від 30.05.2008
року роз'яснено, що свідоцтво про право
на спадщину видається за письмовою
заявою спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, установленому
цивільним законодавством. За наявності
умов для одержання в нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину вимоги про визнання права на
спадщину судовому розглядові не
підлягають. У разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Дослідженими матеріалами та аналізом
діючого цивільного законодавства суд
переконався, що право власності
позивача на спадщину, що відкрилася
після смерті її матері ОСОБА_2, має бути
визнане судом, оскільки позовні вимоги
є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

На підставі ст.ст.1216 , 1217 , 1218 ЦК
України,керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 15, 60, 61,
213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1,
право власності на 1/2 частку квартиру
АДРЕСА_6 АР Крим у порядку спадкування
за заповітом після смерті матері
ОСОБА_2, померлої 24 листопада 2011 року у
місті Чернігів Чернігівської області,
Україна, яка належала ОСОБА_3,
померлому 20.08.2000 року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду АР Крим через суд першої інстанції
шляхом подачі апеляційної скарги в 10 -
денний строк з дня проголошення
рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя_______________________