АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2711/13 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 2037/1930/12 Островська Н.І.
Категорія: сімейні Доповідач - Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2013 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді: Гальянової І.Г.

суддів: Колтунової А.І.

Костенко Т.М.

при секретарі Ленюк Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 21 лютого 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи : орган опіки та піклування Харківської районної державної адміністрації Харківської області, комунальна установа «Шевченківський будинок-інтернат» про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

16 листопада 2012 року позивач звернувся у суд з позовом, в якому просив визнати недієздатним сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Встановити над ним опіку та визнати місце проживання сина з ним.

Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2012 року вказані вимоги позивача роз»єднані та виділені в окреме провадження вимоги щодо визнання недієздатним ОСОБА_5 та призначення над ним опіки ( а.с.5).

Свої вимоги щодо визначення місця проживання сина з ним позивач обґрунтовує тим, що він проживає та зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що з відповідачем до 23.12.2004 року знаходився у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 і дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач також зазначає на те, що син ОСОБА_5 має статус інваліда дитинства та страждає на психічний розлад, у зв»язку з чим знаходиться на обліку у психіатра, неодноразово проходив стаціонарне обстеження в 3 Харківській міській психіатричній лікарні.

Позивач зазначає, що 28.04.2009 року на підставі рішення виконавчого комітету Московської районної в місті Харкові ради № 10327 та путівки № 202 від 06.05.2009 року Син був направлений до Шевченківського дитячого будинку-інтернату за адресою смт.Шевченкове, Харківської області, вул. Леніна 44 та на час направлення сина до будинку - інтернату він не мав постійного місця проживання, місця роботи і заробітку та на теперішній час його матеріальне, житлове та соціальне становище змінилось та він має постійне місце роботи і стабільний дохід в сумі 2500 грн. має на праві власності квартиру, та його мати бажає допомагати йому в догляді за сином.

Позивач також зазначає, що відповідач у 2007 році помістила доньку в школу-інтернат з діагнозом ЦНС та дитина знаходиться в інтернаті з понеділка по п»ятницю, а на вихідні та на канікулах донька проживає з відповідачем за адресою : АДРЕСА_2 або приходить до нього у гості. Позивач вважає, що віддавши сина та доньку в інтернат відповідач фактично підтвердила своє небажання опікуватись хворими дітьми. Відповідач також має місячний дохід в сумі 1150 грн., тобто не має матеріальної можливості утримувати двох дітей. Позивач також зазначає, що квартира де проживає відповідач є двокімнатною, у зв»язку з чим в ній не можуть проживати двоє хворих дітей .

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач та його представник підтримали позовні вимоги з зазначених підстав.

Відповідач в судовому засіданні суду першої інстанції проти позову заперечувала.

Свої заперечення обґрунтовував тим, що син за медичними показниками за згодою батька знаходиться в Шевченківському дитячому будинку - інтернаті на повному державному утриманні, оскільки потребує індивідуального навчання, медичного нагляду і корекції. Вона регулярно приїздить до сина , піклується за його гігієною, вбирання. ЇЇ приїзди до сина супроводжуються попередніми дзвінками до інтернату щодо з»ясування психоемоційного стану дитини, оскільки раптовий приїзд батьків може призвести до емоційного перенавантаження. Син має нестійку психіку, що виражається в змінах настрою і раптових агресіях. Відповідач не вважає доцільним проживання в однокімнатній квартирі позивача, його матері похилого віку та психічнохворої дитини.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 21 лютого 2013 року в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення , яким задовольнити його позовні вимоги

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує невідповідністю висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам. Наводить ті ж докази,що і в суді першої інстанції.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач. посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді ,пояснення осіб, які з»явились перевіривши матеріали справи , доводи апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу , судова колегія приходить до висновку,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В ч.3 ст. 160 СК України встановлено , що якщо батьки проживають окремо , місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач просить визначити місце проживання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, який досяг сімнадцятирічного віку та страждає психічними розладами, з ним.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог та залишаючи дитину в комунальній установі «Шевченківський дитячий будинок-інтернат», суд першої інстанції, з посиланням на ч.7 ст. 7, 161, 155, 157 СК України, Конвенцію про права дитини та з урахуванням інтересів дитини, виходив з того, що з урахуванням віку, стану здоров»я дитини, яка потребує постійного нагляду та медичної допомоги, виходив з того, що позивач не надав суду доказів того, що він, маючи на праві власності однокімнатну квартиру та працюючи, може створити дитині умови для проживання та вихованні.

Вказаний висновок суду відповідає фактичним обставинам справи , вимогам закону та наявним у справі доказам, яким суд дав належну оцінку.

Доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі вказаних висновків суду не спростовують, були предметом їх розгляду в суді першої інстанції , яким суд дав ї належну оцінку та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на наведене, судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 303, 308, 315, 317, 319, 218 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 21 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :