У Х В А Л А

11.06.2013 року

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Антонюк В.В. розглянувши у заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

11.06.2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Також позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та не рухоме майно, яке належить відповідачу; обмеження відповідача у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов`язань.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 2, 4 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості потрібні для забезпечення позову; забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь в справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід ураховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Враховуючи, що заявником не вказано на яке саме майно, його місцезнаходження та в якому обсязі слід накласти арешт, в задоволенні заявлених вимог в частині накладення на грошові кошти, рухоме та не рухоме майно, яке належить відповідачу слід відмовити.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Як вбачається зі ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (зі змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, зазначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Згідно частини 2 статті 6 названого Закону, громадянинові України, може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, зокрема, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань.

Окрім того, громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті. Паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, або в разі використання паспорта для вчинення злочину, або виявлення у ньому підробки, а також у випадках припинення громадянства України. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Крім того, як вбачається зі змісту пункту 8 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, для прикордонного контролю громадяни подають службовій особі контрольно-пропускного пункту Державної прикордонної служби паспорти, а у разі потреби й інші документи, передбачені відповідними міжнародними договорами України. У ході перевірки паспортів службові особи КПП з`ясовують наявність обмежуючих обставин, за яких громадянину може бути тимчасово відмовлено у виїзді з України, а у разі потреби проводять опитування громадян, які прямують через державний кордон, для з`ясування питань, пов`язаний з їх пропуском через державний кордон. Відтак, згідно зазначених Правил, громадянину може бути тимчасово відмовлено у виїзді з України, якщо зокрема, він ухиляється від зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в України громадян України» у разі відмови громадянину України у виїзді за кордон з підстав, передбачених пунктами 1, 2 і 6-8 частини першої статті 6 цього Закону, він може оскаржити цю дію у судовому порядку за місцем свого проживання. Відмова у виїзді з України, з підстав, передбачених пунктами 3-5 і 9 частини першої статті 6 цього Закону, оскарженню не підлягає.

Зазначеним Законом не передбачено тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання рішення суду за ухвалою суду. Таким чином, в задоволенні заявлених вимог в частині заборони виїзду за кордон слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви про забезпечення позову в цивільній справі №127/13936/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом пяти днів з дня її винесення.

Суддя: В.В. Антонюк