Справа № 219/156/2013- ц
2/219/629/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2013 року

Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Шевченко О.В.,

при секретарі Івашко К.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Артемівську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ТОВ «Факторія», Управління молодіжної політики у справах дітей Артемівської міської ради Донецької області про визначення порядку користування співвласниками жилим приміщенням, яке належить на праві спільної сумісної власності ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: ТОВ «Факторія», Управління молодіжної політики у справах дітей Артемівської міської ради Донецької області про визначення порядку користування співвласниками жилим приміщенням, яке належить на праві спільної сумісної власності. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ст.ст. 16, 23, 317, 321, 358, 386, 391, 392 ЦК України та зазначає, що на підставі договору купівлі - продажу квартири від 18.05.2004 року на праві спільної сумісної власності їй ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 належить по 1/2 частині квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. З 05.07.2003 року позивачка знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2008 року їх шлюб з відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу вони залишились проживати разом у вищевказаній квартирі. На теперішній час вона та відповідач зареєстровані в спірній квартирі, але відповідач своєю поведінкою створив для нею з дочкою нестерпні умови проживання, встановлює в квартирі свої правила, провокує сварки, змінює замки, бажає користуватися квартирою один. Згоди між нею та відповідачем з приводу користування квартирою не досягнуто. У звязку з чим, вона вимушена була звернутися до суду.

Позивач просить: визначити порядок користування спірною квартирою таким чином: надати у користування ОСОБА_1 з дитиною житлову кімнату площею 12,2 м2, лоджію площею 1,60 м2, дитячу кімнату площею 9,50 м2. ОСОБА_2 надати у користування житлову кімнату площею 16,90 м2, балкон площею 0,70 м2. У спільному користуванні залишити коридор площею 13,3 м2, вбудовану шафу площею 1,5 м2, кухню площею 7,3 м2, вбиральню площею 1,0 м2, ванну кімнату площею 2,6 м2. Зобов?язати ОСОБА_2 не вчиняти перешкод ОСОБА_1 у користуванні, володінні та розпорядженні належній їй 1/2 частині квартири № 49, розташованої у будинку № 89 по вул. Ювілейній м. Артемівська. Заборонити ОСОБА_2 перешкоджати їй ОСОБА_1 у подальшому здійсненні права користуванні володінні та розпорядженні належній їй 1/2 частині квартири № 49, розташованої у будинку № 89 по вул. Ювілейній м. Артемівська. Заборонити відповідачу розташовувати свої речі та інше майно у спальні, дитячий кімнаті та лоджії та знаходитися у цих приміщенням без її згоди.

В судовому засіданні позивач, ОСОБА_1 наполягала на задоволенні позовних вимог, на підставах викладених у позові.

Відповідач проти позову заперечував у тій частині, що дійсно їх спільне користування квартирою неможливе, оскільки вони не існують як подружжя, в них немає нічого спільного, крім дитини. Відповідач в судовому засіданні пропонував позивачу вирішити мирним шляхом, а саме викупити в нього квартиру, сплативши суму еквівалентну 12 тис. доларів США або знайти для нього іншу квартиру за таку ж ціну, в яку він міг би переїхати після оформлення договору купівлі-продажу.

Позивач в судовому засіданні 20.02.2013 року повідомила, що мирне врегулювання спору неможливе, оскільки запропонований відповідачем варіант викупу частки квартири її не влаштовує, оскільки в неї недостатньо коштів. Інша квартира також її не влаштовує, оскільки квартира близько від учбового закладу, куди ходить дитина, близько від квартири її матері, яка може приглядати за дитиною, забирати її зі школи, відводити додому тощо. Позовні вимоги її тільки за ради дитини, вона хоче влаштувати саме дитині сприятливі умови для життя. В свою чергу, відповідач не погоджувався з тим варіантом, що позивач з дочкою мають мешкати в спірній квартирі.

Представник третьої особи, ТОВ «Факторія» пояснила, що не має відношення і не приймає участь у визначенні порядку користування співвласниками жилим приміщенням та просить прийняти рішення на розсуд суду.

Представник третьої особи, Управління молодіжної політики у справах дітей Артемівської міської ради Донецької області надала письмову заяву в якій просить розглянути справу у відсутність їх представника та прийняти рішення на розсуд суду.

Заслухавши доводи та пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, встановивши обставини та правовідносини сторін у спорі, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, 05.07.2003 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Артемівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької обласного управління юстиції, та зроблено актовий запис № 218.

Від шлюбу 09.03.2005 року народилася дочка ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-НО № 013024, видане Артемівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції 21.03.2005 року.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду від 06 червня 2008 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Згідно договору купівлі-продажу від 18.05.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4 покупцями квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1. В той же день КП бюро технічної інвентаризації м. Артемівськ зареєстровано право власності номер запису 14749 в книзі 61, у відповідності до якого зазначена квартира належить їм на праві приватної спільної сумісної власності: по 1/2 частці на кожного.

За технічним паспортом на квартиру, що знаходиться у власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який доданий до матеріалів справи квартира АДРЕСА_3, розташована на 5 поверсі 9-ти поверхового будинку та складається з 3-х кімнат житловою площею 38,60 м2, у тому числі: 1-а кімната 16,90 м2, 2-а кімната 9,50 м2, 3-я кімната 12,20 м2; кухні площею 7,30 м2; ванної кімнати площею 2,60 м2; вбиральні 1,0 м2; коридору 13,30 м2; вбудованої шафи 1,50 м2. Квартира обладнана балконом 0.70 м2, лоджією 1.60 м2. Загальна площа квартири 66,60 м2. Висота приміщень 2.50 м.

Згідно довідки ТОВ «Факторія» від 14.12.2012 року за адресою: АДРЕСА_2 мешкають 3 особи: ОСОБА_2 (з 07.07.2004 року), ОСОБА_1 (з 26.05.2004 року), ОСОБА_3 (з 09.03.2005 року).

Позивач в судовому засіданні 20.02.2013 року наполягала на тому, що саме той варіант користування квартирою, який вона просить задовольнити, нічим не порушує інтереси відповідача як співвласника майна.

Суд при ухваленні рішення керується наступним.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об,єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.71 ч.1 СК України майно, що є об,єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.368 ЦК України майно, яке придбано під час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя.

На підставі ч.1 ст. 319, ст.391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином вимоги учасника спільної власності можуть бути задоволені, якщо є можливість надати йому жиле приміщення відповідно до його частки в спільній власності.

Відповідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, даними в п. 14 постанови від 22 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", квартира, що є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) останньої підлягає поділу в натурі, якщо сторонам можливо виділити ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: дружина, їх діти і батьки; членами сім'ї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно п.1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, в рівних частках, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Одночасно суд приймає до уваги що, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вчинення відповідачем перешкод у користуванні спірною квартирою, перешкоджає всім співвласникам у здійсненні ними права користування та розпорядження своєю квартирою.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Суд вважає, виходячи з інтересів кожного із співвласників, враховуючи, що позивач є співвласницею спірної квартири, їх спільна дитина нарівні з ними має право на користування квартирою, такий порядок користування, який запропонований позивачем, забезпечить достатню реалізацію кожним співвласником права на користування конкретним приміщенням в квартирі і не порушує суттєво їх прав. За таких обставин, позовні вимоги в частині визначення порядок користування спірною квартирою таким чином: надати у користування ОСОБА_1 з дитиною - ОСОБА_3 житлову кімнату площею 12,2 м2, лоджію площею 1,60 м2, дитячу кімнату площею 9,50 м2; ОСОБА_2 надати у користування житлову кімнату площею 16,90 м2, балкон площею 0,70 м2. У спільному користуванні залишити коридор площею 13,3 м2, вбудовану шафу площею 1,5 м2, кухню площею 7,3 м2, вбиральню площею 1,0 м2, ванну кімнату площею 2,6 м2. Зобов?язати ОСОБА_2 не вчиняти перешкод ОСОБА_1 у користуванні, володінні та розпорядженні належній їй 1/2 частині квартири № 49, розташованої у будинку № 89 по вул. Ювілейній м. Артемівська, - є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, позовні вимоги в частині: заборонити ОСОБА_2 перешкоджати їй -ОСОБА_1 у подальшому здійсненні права користуванні володінні та розпорядженні належній їй 1/2 частині квартири № 49, розташованої у будинку № 89 по вул. Ювілейній м. Артемівська, а також заборонити відповідачу розташовувати свої речі та інше майно у спальні, дитячий кімнаті та лоджії та знаходитися у цих приміщенням без її згоди є такими, що визначені на майбутнє, не підтверджені належними доказами як вони порушують права позивача, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 18, 60, 88, 174, 209, 212, 214-215, 292 ЦПК України , ст. 391 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ТОВ «Факторія», Управління молодіжної політики у справах дітей Артемівської міської ради Донецької області про визначення порядку користування співвласниками жилим приміщенням, яке належить на праві спільної сумісної власності задовольнити частково.

Визначити порядок користування квартирою № 49, розташованої у будинку № 89 по вул. Ювілейній м. Артемівська таким чином:

- надати у користування ОСОБА_1 з дитиною - ОСОБА_3 житлову кімнату площею 12,2 м2, лоджію площею 1,60 м2, дитячу кімнату площею 9,50 м2;

- надати у користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 16,90 м2, балкон площею 0,70 м2.

У спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити коридор площею 13,3 м2, вбудовану шафу площею 1,5 м2, кухню площею 7,3 м2, вбиральню площею 1,0 м2, ванну кімнату площею 2,6 м2.

Зобов?язати ОСОБА_2 не вчиняти перешкод ОСОБА_1 у користуванні, володінні та розпорядженні належній їй 1/2 частині квартири № 49, розташованої у будинку № 89 по вул. Ювілейній м. Артемівська.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 114,70 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті одноособово суддею.

Головуючий суддя Л. В.Шевченко