АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Котула Л.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2013 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М.,Слюсар Т.А.

При секретарі Круглик В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 ОСОБА_8 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 серпня 2013 року в справі за позовом Свято-Троїцького Китаєвського чоловічого монастиря м. Києва Української православної церкви до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , третя особа, Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація про виселення з приміщення , визнання ордеру недійсним та визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2012 року Свято-Троїцький Китаєвський чоловічий монастир звернувся з позовом, з урахуванням уточнень до позовних вимог , про визнання недійсним ордеру № 37178 серія Б , який виданий 28 липня 1988 року виконавчим комітетом Московської районної Ради народних депутатів м. Києва на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на право вселення в жиле приміщення площею 19,5 кв.м в однокімнатній ізольованій квартирі ; виселення ОСОБА_5 , ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_6 з усім належним їм майном з приміщень площею 19,5 кв.м та 5,6 кв.м , що знаходяться в АДРЕСА_1 , літера " Д" , поверх 1 , вхід 3 згідно інвентаризаційної справи будівель та приміщень Київського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 10.07.2006 року та визнання їх такими , що втратили право користування жилою площею в зазначеній квартирі.

Позивач зазначав , що 28 липня 1988 року виконком Московської районної ради народних депутатів м. Києва видав ордер № 37178 серія Б на ім'я ОСОБА_7 з сім'єю з двох осіб, а саме : її та сина ОСОБА_1 на вселення в жиле приміщення площею 19,5 кв.м в однокімнатній ізольованій квартирі АДРЕСА_1 .

Проте зазначений ордер був виданий з порушенням чинного на час його видачі законодавства ,зокрема , ст. 59 ЖК України , оскільки жиле приміщення, на яке був виданий ордер не було вільним і виконком не мав права приймати рішення № 532 від 25.07.1988 року про видачу ордеру , так як це приміщення знаходилося у власності держави.

Крім того , позивач просив визнати відповідачів такими , що втратили право користування спірним жилим приміщення з підстав , передбачених ст. 72 ЖК України , оскільки відповідачі більше шести місяців без поважних причин не проживають у АДРЕСА_1, а здають її в найм стороннім особам.

Посилаючись на те , що наказом №144 від 24.05.2002 року Міністерства аграрної політики України монастир " Київський пустинний скит" визнано правонаступником ліквідованого Київського державного науково-виробничого учбового комбінату і про наявність у відповідачів оспорюваного ордеру позивач дізнався лише під час розгляду справи про виселення відповідачів у вересні 2012 року, просив задовольнити його вимоги.

Направлена ОСОБА_7 судова повістка за останньою відомою суду адресою повернула до суду з помітку про неможливість її вручення останній , а відтак колегія суддів вважала можливим розглянути справу у її відсутності .

Представник відповідачів ОСОБА_8 повідомив суду , що останній час ОСОБА_7 проживала в США і там померла, проте доказів в підтвердження цього суду не надав, а відділ державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві на запит Апеляційного суду м. Києва повідомив про те, що реєстрацію смерті ОСОБА_7 не виявлено.( т. 2 а.с.161)

Голосіївська районна державна адміністрація належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду , проте її представник у судове засідання не з'явився і причину неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів дійшла висновку про можливість слухати справу у відсутності її представника .

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 ОСОБА_8 просив рішення суду в частині визнання ордеру недійсним скасувати і постановити нове рішення , яким відмовити у задоволені позовних вимог Свято-Троїцького Китаєвського чоловічого монастиря м. Києва Української православної церкви до ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , третя особа , Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація про виселення з приміщення , визнання ордеру недійсним та визнання таким , що втратив право користування житловим приміщення у повному обсязі , оскільки судом неповно з'ясовані обставини справи та висновки суду не відповідають обставинам справи та судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав, викладених у ній , представників Свято-Троїцького Китаєвського чоловічого монастиря м. Києва Української православної церкви ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги , вказуючи на те , що суд обґрунтовано задовольнив вимоги позивача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та обговоривши їх, колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно ст. 58 ЖК України ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин) на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР.

Видача ордерів на жилі приміщення у військових містечках провадиться в порядку, передбаченому законодавством Союзу СРСР

Відповідно ст. 59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови №2 від 12.04.85 " Про деякі питання , виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України " судам слід мати на увазі, що виданий на жиле приміщення ордер у випадках, зазначених у ст.59 ЖК, підлягає визнанню недійсним з наслідками, передбаченими ст.117 цього Кодексу.

Якщо обов'язок надати жиле приміщення лежить на позивачеві (виконкомі, відомстві), відсутність у позовній заяві вказівки про надаване приміщення є підставою для залишення заяви без руху, а при невиконанні вимоги про усунення недоліків заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачеві (ст.139 ЦПК) .

У випадку, коли позов пред'явлено особами, права яких порушено видачею ордера і на яких не може бути покладено обов'язок по наданню відповідачам жилого приміщення, до участі у справі має бути притягнутий виконком або інший відповідний орган, що здійснює управління житловим фондом. Якщо, незважаючи на попередження, притягнутий до участі у справі орган не вирішив питання про надання відповідачам приміщення, суд вирішує позов по суті і при його задоволенні покладає на цей орган обов'язок надати відповідачам те жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше, яке за змістом ч.2 ст.117 ЖК має відповідати за розміром і благоустроєм наданому за ордером.

У будь-якому випадку надається інше, а не раніше займане жиле приміщення, якщо останнє зайняте з законних підстав. Якщо за ордером, виданим з порушеннями, зазначеними у ст.59 ЖК, особи, які одержали його, не вселялися, суд вирішує питання лише про визнання ордера недійсним.

Роз'яснити судам, що на вимоги про визнання недійсним ордера на жиле приміщення за передбаченими ст.59 ЖК підставами поширюється трирічний строк позовної давності. Визнавши причини пропуску цього строку поважними, суд задовольняє обгрунтовані вимоги. З цих самих правил слід виходити при розгляді вимог про виселення осіб, договір найму жилого приміщення з якими укладений з порушенням встановленого порядку без видачі ордера.

Разом з тим, ухвалюючи рішення суд на зазначені роз'яснення не звернув увагу і не притягнув до участі в справі Голосіївську районну у місті Києві державну адміністрацію або відповідний орган , що здійснює управління житловим фондом.

З матеріалів справи вбачається , що 22.08.1989 року виконавчим комітетом Московської районної Ради народних депутатів прийнято рішення №678 " Про проведення реєстрації відомчих будинків " згідно з яким вирішено зареєструвати відомчі будинки у Московському районі згідно з додатками 1,2.

Відповідно до Додатку №1 до вказаного рішення Виконавчого комітету " Перелік відомчих будинків , розташованих на території Московського району " по вул. Китаївській були зареєстровані наступні відомчі будинки : 15/4,15/5,15/6,15/7,32/1-13/. При цьому організацією - володільцем вказаних будинків згідно з Додатком №1 є РУПК з бджільництва( рішення Господарського суду м. Києва від 06.05.2003 року ) ( т.2 а.с. 76-86).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1996 року № 304-р було прийнято пропозиції Уряду Автономної Республіки Крим, обласних та міських Рад і державних адміністрацій, погоджені з відповідними міністерствами і відомствами, про передачу загальнодержавного майна у власність Автономної Республіки Крим , областей та міст згідно з додатками №1-15.

Зобов'язано міністерства і відомства здійснити в місячний термін передачу зазначеного майна у порядку , передбаченому постановою Ради Міністрів УРСР від 28 квітня 1980 року № 285 " Про порядок передачі підприємств, об'єднань, організацій, установ, будинків і споруд"

Згідно Переліку об'єктів соціально-економічної інфраструктури , які передаються із загальнодержавної власності до власності міст у власність міста Києва були передані : Будівлі Храму 12 апостолів , Храму Серафіма Саровського , Свято-Троїцької Церкви Республіканського науково-виробничого комбінату з бджільництва Української академії аграрних наук ( урочище Китаєво)( а.с.69).

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 538 від 24.04.97 " Про деякі об'єкти соціальної інфраструктури " на виконання зазначеного розпорядження будівлі Храму 12 Апостолів , Свято-Троїцької Церкви на вул. Китаєвській , 15 , Храму Серафима Саровського на вул. Китаєвській , 32/1 були зараховані до комунальної власності міста та закріплені за управлінням охорони пам'яток історії , культури та історичного середовища на праві оперативного управління будівлі .

Цим ж розпорядженням дозволено Управлінню охорони пам'яток історії , культури та історичного середовища передати в безоплатне користування на умовах охоронних договорів : Монастирю " Китаєвський пустинний скит" Української православної церкви будівлі Храму 12 Апостолів на вулиці Китаєвській ,15 та Храму Серафима Саровського на вулиці Китаєвській , 32/1;

Свято-Троїцькій парафії Української православної церкви будівлю Свято-Троїцької Церкви на вулиці Китаєвській ,15( п.3 Розпорядження) ( т.1 а.с. 7)

25 червня 1999 року на виконання зазначеного розпорядження Управління охорони пам'яток історії , культури та історичного середовища м. Києва( далі - Управління) уклало з монастирем " Київський пустинний скит" ( далі - Монастир)охоронний договір №6 згідно якого Управління передавало Монастирю в безоплатне користування пам'ятник архітектури 12 Апостолів по вул. Китаєвській , 15 та храм Серафима Саровського за адресою: вулиця Китаєвська , 15 з метою використання приміщень цієї пам'ятки для здійснення богослужіння , релігійних обрядів , церемоній(т.1 а.с.9-11)

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2002 року № 228-р монастирю " Київський пустинницький скит" було передано в безоплатне користування цілісний майновий комплекс Київського державного науково-виробничого учбового комбінату після його ліквідації.( т.1 а.с. 70)

Наказом №144 від 24 травня 2002 року Міністерства аграрної політики України ліквідовано Київський державний науково-виробничий учбовий комбінат" та передано монастирю " Київський пустинний скит" у безоплатне користування цілісний майновий комплекс комбінату.

Визначено монастир " Київський пустинний скит" правонаступником ліквідованого Київського державного науково-виробничого комбінату( т.1 а.с.13).

04.07.2002 року Державний секретар Міністерства аграрної політики України затвердив акт передачі-приймання цілісного майнового комплексу Київського державного науково-виробничого комбінату в безоплатне користування монастиря " Київський пустинницький скит" цілісного майнового комплексу ліквідованого Київського державного науково-виробничого учбового комбінату разом з його активами та пасивами в безоплатне користування монастирю " Китаївський пустинницький скит" .

З наведеного акту вбачається , що позивачу були передані, зокрема, будівлі Храм "Свято-Троїцький", Храм " 12 Апостолів " по вул. Китаєвській , 15/4 та житловий будинок по вул. Китаєвській , 15/4 в м. Києві (т.1 а.с.16-20).

В той же час, рішенням Голосіївської районної в місті Києві ради від 18.07.2002 року було надано згоду щодо прийняття до комунальної власності територіальної громади Голосіївського району м. Києва державного житлового фонду Київського науково-виробничого комбінату " Бжільництва" разом з вбудованими нежилими приміщеннями згідно з додатком.

У додатку до цього рішення містить Перелік житлових будинків , що приймаються до комунальної власності територіальної громади Голосіївського району м. Києва і в цей перелік включений і будинок по вул. Китаївській , 15/4 ( т.1 а.с.71,72)

На 16 засіданні Священного синоду Української православної церкви від 26 липня 2004 року монастир " Київський пустинний скит " м. Києва перейменовано у Свято-Троїцький Китаєвський чоловічний монастир"( т.1 а.с. 8)

Рішенням Господарського суду м. Києва від 06.05.2003 року визнано частково недійсним п.1 та п.4.7 наказу Міністерства аграрної політики України від 24.05.2002 року №144 " Про ліквідацію Київського державного науково-виробничого учбового комбінату і передачу цілісного майнового комплексу в безоплатне користування монастирю " Китаївський пустинний скит" в частині передачі в безоплатне користування монастирю "Київський пустинний скит " в складі цілісного майнового комплексу Київський державного науково-виробничого комбінату житлових будинків, в тому числі і будинку по вул. Китаєвській 15/4 у Києві , де мешкають відповідачі. Зазначене рішення судами апеляційної та касаційної інстанції залишено без змін (т.1 а.с.13, т.2 а.с.76-93).

Підставою до передачі будинку № 15/4 по вул. Китаївській в м. Києві позивачу був наказ Міністерства аграрної політики України від 24 травня 2002 року №144, який, зокрема, в цій частині , рішенням Господарського суду м. Києва від 06.05.2003 року визнаний недійсним, оскільки , як зазначено в рішення суду, правових підстав до передачі Міністерством аграрної політики України Монастирю " Китаєвський пустинний скит" Митрополії Української православної церкви , в тому числі і зазначеного житлового будинку. не було, так як п.2 Положення про порядок передачі в комунальну власність загальнодержавного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій , яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 06 листопада 1995 року №891 , передачі в комунальну в комунальну власність підлягають житлові будинки відомчого житлового фонду ( крім гуртожитків).

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній , господарській або адміністративній справі , що набрали законної сили , не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлені ці обставини.

Як випливає з довідки № 2035 від 31.05.2013 року " ЖЕК-111 Голосіївського району " ОСОБА_2 проживає у АДРЕСА_1 займає житлову площу 19,5 кв.м . , разом з нею в квартирі проживає ОСОБА_1, який є власником особового рахунку та їх син ОСОБА_6 Будинок знаходиться на балансі КП " ЖЕО-111" ( т.2 а.с.27)

Проте, ухвалюючи рішення та визнаючи недійсним ордер № 371 серія Б виданий 28 липня 1988 року виконавчим комітетом Московської районної ради м. Києва на АДРЕСА_1, суд на зазначені вимоги закону та обставини справи не звернув увагу , а відтак рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову , оскільки ст. 3 ЦПК України передбачено , що кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом , звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З огляду на те , що позивач не довів, що при видачі ОСОБА_13 ордеру на жиле приміщення № 37178 серія Б від 28.07.1988 року на право зайняття квартири АДРЕСА_1 були порушені його права, а відтак вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається , що представник відповідачів оскаржує рішення суду в частині задоволення позову про визнання ордеру недійсним і саме в цій частині просить скасувати рішення суду та наводить доводи в підтвердження зазначеного.

В той же час , у клопотанні (п.2 апеляційної скарги ) просить ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову в повному обсязі.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідачів уточнив клопотання і просив скасувати рішення суду в частині визнання ордеру недійсним, а відтак суд апеляційної скарги перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.. 303,304,307,309,316 ЦПК України , колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 Сергія Анатолійовича Кононенка Сергія Васильовича задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 серпня 2013 року в частині вимог про визнання ордеру недійсним скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення , яким відмовити Свято-Троїцькому Китаєвському чоловічому монастирю м. Києва Української православної церкви у задоволені позову до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , третя особа , Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання ордеру недійсним.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: