Справа № 656/192/13-ц
Номер провадження 2/656/58/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2013 року Іванівський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Берлімової Ю.Г.,

за участю секретаря Харченко Е.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Відкрите акціонерне товариство «ОСОБА_3 ОСОБА_4» про поділ майна подружжя, встановлення порядку користування квартирою,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, встановлення порядку користування квартирою, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 жовтня 2003 року між нею та відповідачем відділом реєстрації актів цивільного стану Іванівського районного управління юстиції Херсонської області зареєстровано шлюб. Рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 11 серпня 2011 року шлюб між ними розірваний. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом зі нею, окремо від відповідача. Під час шлюбу 21 травня 2007 року на підставі договору купівліпродажу, посвідченого нотаріально, вони придбали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Право власності на квартиру зареєстроване на імя відповідача. При покупці квартири 30063 грн. сплачені із коштів банківського кредиту, що оформлений відповідачем в інтересах сімї. На даний час в квартирі проживає лише відповідач, а вона з малолітньою донькою змушена винаймати квартиру. Зважаючи на це, вважає, що її право на майно порушується відповідачем, тому вона змушена звернутися до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов, посилаючись на обставини викладені в позові, просить поділити квартиру АДРЕСА_2., визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2, встановити порядок користування квартирою № 6 в будинку № 36-а по вулиці Стаханова в смт. Іванівка Іванівського району Херсонської області, виділивши у її користування жилу кімнату № 7, площею 15, 8 кв. м. з балконом, кухню, ванну кімнату, туалет, коридор, передню залишити у загальному користуванні співвласників. В частині стягнення з відповідача понесених нею судових витрат, що складаються зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу відмовилася.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зустрічний позов не подав, пояснив, що за квартиру він самостійно сплачує кредит, на перший внесок гроші давали його батьки, тобто квартира придбавалася не на спільні сімейні кошти, просить в задоволенні позову відмовити.

Представник банку до судового засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти позову в частині поділу та визнання права власності на спірну квартиру заперечує, вважає що дана позовна вимога задоволенню не підлягає, посилається на те, що дана квартира перебуває в іпотеці та відчуження її заборонено без письмової згоди зіпотекодержателя. В частині позовних вимог щодо встановлення порядку користування даної квартири та стягнення судових витрат, то це залишив на розсуд суду.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши досліджені докази у їх сукупності, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Так, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 2003 року по 11 серпня 2011 року, рішенням Іванівського районного суду шлюб був розірваний (а.с. 8 ).

Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_6, 12 липня 2008 року, яка проживає з матірю ОСОБА_1 (а.с. 9-10).

Під час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 21 травня 2007 року, посвідченого нотаріально, подружжя придбало двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстроване на імя відповідача ОСОБА_2 (а.с. 13,14)

Спірну квартиру придбано за рахунок коштів, отриманих відповідачем ОСОБА_2 за кредитним договором № 14/31/1260 від 21 травня 2007 року в сумі 30063 грн. (а.с. 43-47).

При чому, спірна квартира була ним передана в іпотеку банку, згідно договору іпотеки від 21 травня 2007 року серія ВЕК № 619498 (а.с.40-42).

На теперішній час кредит не сплачений. Квартира перебуває в іпотеці, тобто існує заборона на її відчуження.

Стосовно вимог позивачки щодо визнання за нею 1/2 частини спірної квартири, то суд приходить до наступного.

У відповідності до вимог ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно із ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Тому за загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини.

На підставі ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором використане в інтересах сімї.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування

Враховуючи вищевикладене, суд не приймає заперечення відповідача з приводу того, що квартира була придбана за рахунок його власних коштів та його батьків, оскільки належних доказів цього він не надав, а те що квартира була придбана в період шлюбу та в інтересах сімї не заперечується сторонами, а також підтверджується доказами наявними в матеріалах справи.

Суд, також не приймає до уваги заперечення банку, який не погоджується на поділ спільного майна подружжя та визнання за позивачкою 1/2 частини спірної квартири, оскільки квартира перебуває в іпотеці та існує заборона на її відчуження, тому що положення Закону України «Про іпотеку» передбачають, що іпотекодавець не має права розпоряджатись будинком без згоди іпотекодержателя до закінчення терміну дії іпотеки, але це не означає, що в судовому порядку не можна поділити майно подружжя шляхом визначення права власності на нього, оскільки право власності подружжя у рівних частках встановлюється законом, право володіння та користування майном не заборонено, а поділ майна подружжя не є розпорядженням майном.

Що стосується боргових зобовязань перед банківською установою, то у результаті придбання подружжям будинку в кредит боргові зобовязання перед банком несуть чоловік та дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір.

Таким чином, суд вважає, що позивачка надала достатньо доказів на свої вимоги, тому її вимоги в цій частині підлягають задоволенню, при чому зважаючи на те, що квартира знаходиться на другому поверсі, і окремі виходи облаштувати неможливо, то слід визнати, що майно є неподільним та залишити майно у спільній частковій власності, визнавши за позивачкою право власності на 1/2 частину спірної квартири, встановивши порядок користування приміщеннями квартири.

Стосовно вимог позивачки щодо встановлення порядку користування спірною квартирою, то суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.358 ЦК України, яка регулює правовідносини щодо здійснення права спільної часткової власності, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

При цьому, при визначенні порядку користування квартирою, що належить особам на праві спільної власності, положення ст.ст.47, 48,50 ЖК України щодо норми жилої площі та вимог, що ставляться до жилих приміщень, не застосовуються.

Відповідно до розяснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» із змінами, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями ( квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення ( кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

З витребуваних документів вбачається, що квартира складається з двох жилих ізольованих кімнат, кухні, ванної кімнати, туалету, коридору, передньої, балкону та лоджії (а.с. 48-49).

Таким чином, вимоги позивачки щодо встановлення порядку користування спірною квартирою підлягають задоволенню, при цьому суд враховує, що позивачка проживатиме разом з дитиною, тому необхідно виділити у її користування жилу кімнату № 7 , площею 15, 8 кв.м. з балконом, а кухню, ванну кімнату, туалет, коридор, передню залишити у загальному користуванні співвласників. Такий варіант користування не порушуватиме нічиїх прав та відповідатиме розміру частки у праві власності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 61, 65, 70 Сімейного кодексу України, 358 Цивільного кодексу України, ст.ст. 60,61 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_7 Сергіївни до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Відкрите акціонерне товариство «ОСОБА_3

ОСОБА_4» про поділ майна подружжя, встановлення порядку користування квартирою - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2.

Встановити порядок користування квартирою № 6 в будинку № 36-а по вулиці Стаханова в смт. Іванівка Іванівського району Херсонської області, виділивши у користування ОСОБА_1 жилу кімнату № 7, площею 15, 8 кв. м. з балконом. Кухню, ванну кімнату, туалет, коридор, передню залишити у загальному користуванні співвласників.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області через Іванівський районний суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_8