Справа №784/4830/13 09.12.2013 09.12.2013 09.12.2013
Провадження №22-ц/784/3790/13 Суддя по 1 інстанції - Сябренко І.П.
Категорія 23 Доповідач апеляційного суду - ОСОБА_1З
Ухвала

Іменем України

9 грудня 2013 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Кутової Т.З.,

суддів Тищук Н.О., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Романенко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Покровське»

на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2013 року у справі за позовом

ОСОБА_2 до ТОВ «Покровське»

про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

встановила :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ТОВ «Покровське» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

В обгрунтування позову вказувала, що вона є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 9,23 га, яка розташована в межах території Дмитрівської сільської ради Казанківського району.

Вказану земельну ділянку вона передала в оренду відповідачу строком на 7 років, уклавши договір оренди 1 грудня 2011 року, який 16 січня 2012 року зареєстрований у відділі Держкомзему.

Посилаючись на те, що договір оренди не відповідає вимогам ст. 15 Закону України «Про оренду землі», оскільки не містить усіх істотних умов, позивачка просила визнати його недійсним.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на безпідставність позову та дотримання вимог закону при укладенні договору.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2013 року позов задоволено. Визнано недійсним оспорюваний договір оренди земельної ділянки, укладений сторонами 1 грудня 2011 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Покровське», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення районного суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є похідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», в редакції чинній на час укладення угоди, істотними умовами договору оренди землі є : обєкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану обєкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення обєкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Частиною 2 ст. 15 цього ж Закону установлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачу на підставі державного акту на право власності, виданого 28 листопада 2003 року Казанківською райдержадміністрацією, належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 9,23 га, розташована в межах Дмитрівської сільської ради Казанківського району (а.с. 5).

1 грудня 2011 року позивач уклав з відповідачем договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 7 років, який 16 січня 2012 року зареєстрований у відділі Держкомзему Казанківського району, та передав її в оренду відповідачу (а.с. 6-7, 8,9).

Як вбачається зі змісту договору, він не містить умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Між тим, така істотна умова передбачена ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», в редакції чинній на час вчинення оспорюваного правочину.

Тому суд обґрунтовано визнав оспорюваний договір недійсним у відповідності до вимог ч. 2 ст. 15 цього ж Закону у поєднанні з ч. 1 ст. 215 та ч. 1 ст. 203 ЦК України, а також правомірно послався на правові висновки Верхового Суду України з цього питання.

Доводи апеляційної скарги про дотримання вимог закону при укладанні угоди, є наслідком помилкового тлумачення чинного законодавства.

Враховуючи викладене, колегія не вбачає підстав для скасування рішення районного суду, постановленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Покровське» відхилити, а рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча: Судді: