У Х В А Л А

Іменем України

13 грудня 2013 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючої : Готри Т.Ю.,

суддів : Кеміня М.П., Бондар О.В.,

при секретарі : Свіда Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 22 серпня 2013 року в справі за позовом приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу ,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Виноградівського районного суду від 22 серпня 2013 року, яким стягнуто з нього на користь ПАТ Просто-страхування затрати по виплаті страхового відшкодування в сумі 8285,10 грн. та 229,40 грн. судових витрат.

У апеляційній скарзі просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким у позові ПАТ Просто-страхування відмовити.

У судове засідання сторони не з»явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому їх неявка згідно ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.07.2011 року між ПАТ Просто-страхування та ОСОБА_1 було укладено поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/5758091, згідно якого застраховано відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1.

16.08.2011 року приблизно о 08:00 год. у с. Онок по вулиці Головній сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, і транспортного засобу Volkswagen Caddy, реєстраційний номер 2АІ 7201, що належить ОСОБА_2, під керуванням останнього, який зазнав механічних пошкоджень у звязку з тим, що автомобіль НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 знаходився в технічно несправному стані, в результаті чого від його автомобіля відлетіло заднє ліве колесо, яке пошкодило автомобіль Volkswagen Caddy р.н. 2АІ 7201, яким керував ОСОБА_2, чим останньому було заподіяно матеріальну шкоду.

Дана обставина стверджується постановою Виноградівського районного суду від 19.10.2011 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ( а.с.7).

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Визначаючи розмір страхового відшкодування, такий страховиком було визначено на підставі акту огляду транспортного засобу від 19.08.2011року, ремонтної калькуляції №4592 від 21.03.2012 року, який згідно розрахунку страхового відшкодування від 26.03.2013 року №4592 становить суму 8285,10 гривень.

Вказану суму страхового відшкодування ПАТ Просто-страхування, як страховик, згідно полісу про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/5758091 від 28.07.2011 року, виплатило власнику пошкодженого автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер 2АІ7201, що стверджується платіжним дорученням №919 від 28.03.2012 року та квитанцією від 23.04.2012 року (а.с.21).

Після виплати страхового відшкодування позивач звернувся до ОСОБА_1, як до страхувальника, що застрахував цивільно-правову відповідальність, як до винної в ДТП особи, про виплату вказаної суми.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Оскільки до ПАТ Просто-страхування як страховика, який виплатив ОСОБА_2 страхове відшкодування за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/5758091 від 28.07.2011року, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа ОСОБА_2 мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки, тому суд першої інстанції правильно стягнув з відповідача на користь позивача в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 8285,10 грн.

Посилання у апеляційній скарзі на недоведеність вини відповідача у ДТП, що мала місце 16.08.2011 року, не заслуговують на увагу, оскільки вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, стверджується постановою Виноградівського районного суду від 19 жовтня 2011 року, що набрала законної сили.

Посилання апелянта на те, що позивачем до суду не було подано експертного висновку (експертного дослідження) щодо встановлення розміру матеріальної шкоди, то такі не заслуговують на увагу, оскільки експертиза може бути призначена судом лише за заявою осіб, які беруть участь у справі. Однак відповідач з такою заявою до суду першої інстанції не зверталися.

Оскільки розмір страхового відшкодування доведений належними і допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи, який апелянтом не спростований, і під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач заяви про призначення експертизи не подавав, а крім того, чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачено, що розмір матеріальної шкоди має підтверджуватись лише висновком експертизи. Отже, позивач подав суду докази щодо розміру шкоди, які не спростовано відповідачем, і сумнівів у доказах у суду не виникло.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.308 ЦПК України підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга відповідача відхиленню, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Виноградівського районного суду від 22 серпня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді :