АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року м. Дніпропетровськ

26 грудня 2013 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на ухвалу судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2013 року про забезпечення позову по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання договору позики недійсним (фіктивним), -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2013 року забезпечено позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання договору позики недійсним (фіктивним), визнання договору поруки недійсним шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунку №7429 відкритому у ПАТ КБ «ПриватБанк» на імя ОСОБА_8

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 посилається на порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування ухвали судді місцевого суду про забезпечення позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу судді місцевого суду скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову, а ст.152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову та зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснює п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, що, згідно змісту позовної заяви, ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом про визнання недійсним (фіктивним) договору позики від 01.02.2012 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_8, а також про визнання недійсним договору поруки від 01.02.2012 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 (а.с. 1 7).

Забезпечуючи позов шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунку №7429 відкритому у ПАТ КБ «ПриватБанк» на імя ОСОБА_8, суддя місцевого суду порушив вимогу ст. 152 ЦПК України щодо співмірності виду забезпечення позову та заявлених позовних вимог, не обґрунтував доцільність застосування у даному випадку саме зазначеного виду забезпечення позову, не виклав в оскаржуваній ухвалі доводи з приводу існування реальної загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не взяв до уваги зміст позовних вимог, не зазначив розмір грошових коштів на які накладено арешт.

Згідно мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, суддя суду першої інстанції правомірно та обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви банку про забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких дій з коштами, що обслуговуються на рахунку №7429 відкритому у ПАТ КБ «ПриватБанк» на імя ОСОБА_8, будь-яким особам. Разом з тим, в резолютивній частині ухвали не конкретизовано у якій саме частині заяви про забезпечення позову відмовлено банку.

За таких обставин, колегія дійшла висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням питання на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2013 року про забезпечення позову скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає провадженню у справі.

Головуючий

Судді