Справа № 500/2115/13-ц
Провадження № 6/500/287/13
УХВАЛА

Іменем України

10 квітня 2013 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

при секретарі Ботнар А.О.,

за участю сторін: представника відділу ДВС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції - ОСОБА_1,

боржника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі заяву державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, про тимчасову заборону ОСОБА_2 виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з заявою про тимчасову заборону ОСОБА_2 виїзду за межі України.

В судовому засіданні представник відділу ДВС ОСОБА_1, просив заяву про тимчасову заборону боржнику ОСОБА_2 виїзду за кордон України задовольнити, мотивуючи тим, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавчий лист №1510/5723/12 від 24.10.2012 року, виданий Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління» ПАТ «ОСОБА_3 та кредит» суми боргу в розмірі 17245 грн. 02 коп.

Після відкриття виконавчого провадження копія постанови про відкриття виконавчого провадження, відповідно до вимог ст.24 ЗУ «Про виконавче провадження», була направлена на адресу боржника.

У постанові про відкриття виконавчого провадження боржнику було запропоновано негайно добровільно виконати вимоги встановлені виконавчим документом, однак ОСОБА_2 законні вимоги державного виконавця не виконав, борг не сплачено.

В судовому засіданні боржник ОСОБА_2 заперечував проти задоволення заяви про тимчасову заборону виїзду за кордон України та пояснив, що він здійснив часткову виплату боргу за кредитом у сумі 6000 грн. Також, як пояснив в судовому засідання ОСОБА_2 для того, щоб погасити повністю зазначену суму кредиту, він має намір працювати за кордоном, а тому задоволення зазначеної заяви державного виконавця відділу ДВС призведе до неможливості погашення боргу за кредитом.

Дослідивши матеріали заяви, вислухавши сторони, суд вважає, що заява про тимчасову заборону боржнику ОСОБА_2 виїзду за кордон України задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання та право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з п.4 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, право вільно пересуватися може у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Законодавством України встановлено випадки, у яких застосовуються такі обмеження, визначено порядок та умови їх застосування, зокрема, ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», п.18 ч.3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» та ч.1 ст.377-1 ЦПК України.

Так, відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року за №606-ХІV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

В свою чергу, ч. 1 ст.377-1 ЦПК України передбачає, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За змістом п.5 ч.1 та ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року за №3857-ХІІ громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

Таким чином, на підстави вищевикладеного суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, обовязково погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобовязань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобовязань.

Окрім того, застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

За таких обставин справи і відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права та беручи до уваги те, що боржник частково здійснив виплату по погашенню боргу за кредитом, а тому, суд вважає, що заява державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_2 виїзду за межі України є передчасною, оскільки наведені в ній обставини і додані до неї документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст.377-1 ЦПК України, ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, ст.ст.11, 31, 52, 68 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року за №606-ХІV, ст.ст.1, 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року за №3857-ХІІ, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області про тимчасову заборону ОСОБА_2, виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом пяти днів з дня її проголошення, особи, які не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Бурнусус О. О.