Справа № 1505/3513/2012
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

31 січня 2013 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Савенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Білгород-Дністровськтеплоенерго" про внесення змін до трудової книжки щодо зазначення дати поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди ,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася з позовом до суду до відповідача про внесення змін до трудової книжки щодо зазначення дати поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В ході судового розгляду справи уточнила свої позовні вимоги, просить суд поновити її на посаді апаратника ХВО Комунального підприємства «Білгород Дністровськтеплоенерго» з 06 квітня 2011 року по 01 листопада 2011 року; внести зміни до її трудової книжки, зазначивши дату поновлення на роботі на посаді апаратника ХВО з 06 квітня 2011 року; стягнути з Комунального підприємства «Білгород Дністровськтеплоенерго» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.04.2011 року по 01 листопада 2011 рік у розмірі 12 554 грн.; розмір винагороди, передбачений колективним договором КП «Білгород Дністровськтеплоенерго» у розмірі 4 413, 76 грн; моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.; витрати, повязані зі сплатою судового збору, вказуючи, що вона безперервно працювала в КП «Білгород Дністровськтеплоенерго» з жовтня 1992 року.

06 квітня 2011 року її було незаконно звільнено та у трудовій книжці зроблено запис за № 20: «Уволена по окончанию срока трудового договора п.2 ст. 36 КЗоТ У».

З вказаним звільненням вона була незгодна та звернулася до територіальної державної інспекції праці у Одеській області, де отримала відповідь з якої вбачається, що фахівцями територіальної державної інспекції праці з виїздом на місце встановлено порушення щодо її трудових прав.

Подібну відповідь вона отримала від Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Білгород Дністровської міської ради.

Після встановлення вказаних порушень, відповідач поновив її на роботі, однак не з дати незаконного звільнення 06.04.2011 року ,а значно пізніше 01.11.2011 року без будь яких правових підстав та взагалі ніяк не мотивуючи чому поновлення відбувається саме з 01.11.2011 року.

Внаслідок неправомірних дій відповідача їй завдано значної матеріальної шкоди у вигляді несплати коштів за вимушений прогул з 06.04.2011 року по 01.11.2011 року.

Неправомірні дії відповідача привели до її моральних страждань, вона вимушена звертатися за захистом свого порушеного права в різні інстанції, докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Вважає, що її право порушене, тому і звернулася з позовом до суду.

В ході судового розгляду справи позивачка, представник позивачки позов підтримали та просять суд його задовольнити.

Представник відповідача з позовом позивача не погодився, просить суд в його задоволенні відмовити, вказуючи, що підстав для задоволення позовних вимог позивачки не має, оскільки поновлення її на роботі з 06.04.2011 року було неможливим, так як дана посада має тимчасовий характер роботи в опалювальний період, що підтверджується наказом № 2 від 01 листопада 2002 року, в якому відповідачка відмовилася ставити свій підпис, про що складений акт.

Стосовно стягнення моральної шкоди, то позивачка не надала жодного доказу спричинення такової.

Що стосується позовних вимог про стягнення вихідної матеріальної допомоги позивачки у розмірі 20% від посадового окладу, то просить суд в задоволені вказаних позовних вимогах також відмовити, оскільки премії та надбавка за вислугу років робітникам підприємства за 2010 та 2011 роки не виплачувалися, у звязку з тим, що підприємство несло збитки.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що дійсно 06.04.2011 року позивачку було звільнено з посади за закінченням трудового договору за п.2 ст. 36 КЗпП України, про що свідчить запис в її трудової книжки. /л.с. 6/

Не погоджуючись з вказаним звільненням позивачка звернулася до Територіальної державної інспекції праці у Одеській області.

Відповідно до акту перевірки територіальної державної інспекції праці Одеської області від 10.10.2011 року були встановлені порушення при звільнені позивачки та виплаті належних їй сум при звільнені та вимог до трудової книжки. /л.с. 71-74/

На виконання вказаного акту відповідачем позивачка була поновлена на посаді апаратника ХВО, однак в порушені вимог закону не з часу незаконного звільнення, тобто з 06.04.2011 року, а з 01.11.2011 року.

Суд не може погодитися з ствердженнями представника відповідача стосовно того, що звільнення здійснено без порушення норм закону, оскільки поновлення позивачки на роботі з 06.04.2011 року було неможливим, так як дана посада має тимчасовий характер роботи в опалювальний період, що премії та надбавка за вислугу років робітникам підприємства за 2010 та 2011 роки не виплачувалися, у звязку з тим, що підприємство несло збитки, тому що дані ствердження не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи та доказів вказаного ними не надано.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, наказ № 2 від 01.11.2002 року на який посилається відповідач в своєму заперечені на позовні вимоги та представник відповідача в поясненнях в ході судового розгляду справи не був наданий для ознайомлення позивачки, про що свідчить відсутність її підпису в ньому. Також вона не була ознайомлена з наказами про перевід її на інші посади під підпис, та в її трудовій книжці відсутні свідчення про те, що її посада носить тимчасовий характер роботи в опалювальний період та те що вона переводилася на інші посади та які саме.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивачки в частині поновлення її на посаді обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, при винесені рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до довідки про заробітну плату позивачки за останні 2 місяці перед звільненням 06.04. 2011 року, вона отримувала заробітну плату: у лютому 2011 року - 2442, 66 грн., у березні 2011 року 2579, 04 грн.

Таким чином середньомісячний заробіток позивачки становить: ( 2442, 66 + 2579, 04 грн. = 5021, 70 грн.): 2 = 2 520, 85 грн. на місяць, або 104, 61 грн. в день.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, час вимушеного прогулу позивачки дорівнює 5 місяців та 17 днів. Таким чином, сума за весь час вимушеного прогулу становить: /2510, 85 х 5/ + /104, 61х17/= 12 554 грн., які підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.

Крім того, відповідно до п. 5.7 Колективного договору /л.с. 48-62/ ОСОБА_1 має право отримати вихідну матеріальну допомогу за вислугу років у розмірі 20% від посадового окладу. Посадовий оклад позивачки складає 2 322, 04 грн., працювала вона повних 19 років. Таким чином, розмір винагороди становить 4 413, 76 грн., які також підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі, оскільки наявність вказаних витрат повністю підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідачем при звільнені позивачки були порушені норми трудового законодавства, у звязку з чим вона підлягає поновленню на посаді із стягненням середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу у розмірі 12 554 грн. та матеріальної допомоги за вислугу років у розмірі 4 413, 76 грн.

Що стосується стягненню з відповідача на користь позивачки моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., то в цієї частині суд вважає за необхідне в задоволені позовних вимог позивачці відмовити, оскільки нею не надано жодного доказі підтвердження спричинення їй такої шкоди, з чого саме вона виходила при визначені розмірі її у сумі 10 000 грн.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити частково, поновити ОСОБА_1 на посаді апаратника ХВО Комунального підприємства «Білгород Дністровськтеплоенерго» з 06 квітня 2011 року по 01 листопада 2011 року; внести зміни до трудової книжки ОСОБА_1 зазначивши дату поновлення на роботі на посаді апаратника ХВО замість невірної «01.11.2011 року» вірну «06 квітня 2011 року»; стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.04.2011 року по 01 листопада 2011 рік у розмірі 12 554 грн., розмір винагороди, передбачений колективним договором КП «Білгород Дністровськтеплоенерго» у розмірі 4 413, 76 грн.

В іншій частині в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

У звязку з частковою обґрунтованістю позовних вимог позивача також підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 286 грн.

Керуючись ст. ст. 36 п.2, 232, 233, 235, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України , суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Білгород Дністровськтеплоенерго» про внесення змін до трудової книжки щодо зазначення дати поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на посаді апаратника ХВО Комунального підприємства «Білгород Дністровськтеплоенерго» з 06 квітня 2011 року по 01 листопада 2011 року.

Внести зміни до трудової книжки ОСОБА_1 зазначивши дату поновлення на роботі на посаді апаратника ХВО замість невірної «01.11.2011 року» вірну «06 квітня 2011 року».

Стягнути з Комунального підприємства «Білгород Дністровськтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.04.2011 року по 01 листопада 2011 рік у розмірі 12 554 грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Білгород Дністровськтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 розмір винагороди, передбачений колективним договором КП «Білгород Дністровськтеплоенерго» у розмірі 4 413, 76 грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Білгород Дністровськтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 286 грн.

В іншій частині в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі підлягає негайному виконанню відповідно до п.4 ст.367 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С У Д Д Я :