Провадження № 2-о/756/290/13
УХВАЛА

14 жовтня 2013 року суддя Оболонського районного суду м.Києва Маринченко М.М., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про усиновлення малолітньої ОСОБА_2, заінтересовані особи - Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, відділ реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві,

встановив:

ОСОБА_1, який є громадянином Федеративної республіки Німеччина, звернувся до суду з заявою про усиновлення малолітньої ОСОБА_2, громадянки України, яка є дочкою від першого шлюбу громадянки України ОСОБА_3, з якою він зареєстрував шлюб 14 травня 2010 року.

Заява не відповідає вимогам ст. 252 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 252 ЦПК України заява про усиновлення дитини повинна містити місце проживання дитини та місце проживання заявника.

У заяві заявник зазначає, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Проте зі змісту заяви не вбачається, де та з ким фактично проживає та навчається дитина - в Україні чи в Німеччині, якщо в Німеччині, то на яких підставах.

Також у заяві заявник вказує, що він зареєстрований у АДРЕСА_2. Разом з тим в заяві також вказує, що проживає в квартирі з усіма зручностями у м. Фрайбург. Проте адресу фактичного проживання в заяві не зазначено, документ, що підтверджує право власності або право користування жилим приміщенням, до заяви не додано.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 ЦПК України до заяви про усиновлення дитини іноземцями додається дозвіл уповноваженого органу виконавчої влади, дозвіл компетентного органу відповідної держави на в'їзд усиновленої дитини та її постійне проживання на території цієї держави, зобов'язання усиновлювача, оформлене в нотаріальному порядку, про надання представникам дипломатичної установи України за кордоном інформації про усиновлювану дитину та можливості спілкування з дитиною.

Вказані положення закріплені також у ст. 282 Сімейного кодексу України, відповідно до якої якщо усиновлювач не є громадянином України, для усиновлення дитини, яка є громадянином України, потрібен дозвіл центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей.

В порушення вказаних вимог вищезазначені дозволи та зобов'язання заявником до заяви про усиновлення не додані.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ЦПК України документи усиновлювачів, які є громадянами інших держав, мають бути у встановленому законодавством порядку легалізовані, якщо інше на встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Такі документи повинні бути перекладені українською мовою. А переклад має бути засвідчений нотаріально.

Проте переклад наданих заявником документів не засвідчений нотаріально.

За таких обставин заяву слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків.

На виконання зазначеної ухвали заявник повинен подати до суду заяву, оформлену з урахуванням вимог ухвали про усунення недоліків, зазначені в ухвалі документи та їх копії відповідно до кількості заінтересованих осіб.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків до 24 жовтня 2013 року.

У разі невиконання вимог ухвали в зазначений строк заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Маринченко