Провадження № 2/461/2792/13
У Х В А Л А

іменем України

"23" грудня 2013 р.

Суддя Галицького районного суду м. Львова Мисько Х.М. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Центральне» про визнання частково недійсним акт,

в с т а н о в и в:

позивач звернулася в суд з позовом до ЛКП «Центральне», в якій просить суд визнати частково недійсним акт, складений 15 березня 2013 року комісією ЛКП «Центральне» та затверджений директором ЛКП «Центральне» ОСОБА_2, а саме в частині формулювання «при обстеженні встановлено, що в даному подвірї знаходиться три каналізаційні люки, два з яких знаходяться під самовільно забудованою верандою квартири №9 будинку №10 на вул. Газовій. Додатково повідомляємо, що в разі виникнення аварійної ситуації не буде доступу для ліквідації аварії» та зобовязати відповідача замінити незаконне формулювання Акту, складеного 15 травня 2013 року формулюванням наступного змісту «при обстеженні встановлено, що в даному подвірї знаходиться два каналізаційні люки, один з яких знаходиться під самовільно збудованою верандою квартири №9 будинку №10 на вул. Газовій»

Згідно із ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. В той же час, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України.

Як вбачається зі ст. 57 ЦПК України, висновок експерта є лише одним із видів письмових доказів, який суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; при цьому жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення і суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а результати цієї оцінки відображає в своєму рішенні, в якому наводяться мотиви прийняття певного доказу чи відмови у його прийнятті (ст. 212 ЦПК України).

Такий спосіб захисту прав, як оскарження доказів (в т.ч. і актів) в судовому порядку, не передбачено діючим законодавством. Доводи щодо неналежності чи недопустимості певного доказу можуть розглядатись і бути предметом оцінки тільки на розгляді конкретної справи по якій цей доказ подано.

Юридичним актом, який може бути оспорений в судовому порядку є офіційний письмовий документ державного чи іншого органу (посадової особи), виданий в межах його компетенції, визначеної законом, який має точно визначені зовнішні реквізити та породжує певні правові наслідки, створює юридичний стан, спрямований на регулювання суспільних відносин, має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин, поширює свою чинність на певний час, територію, коло суб'єктів.

Відповідно до ст. 147 ЦПК України висновок експерта є одним видів доказів в цивільній справі, який суд, згідно зі ст. 212 ЦПК, оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повно об'єктивному розгляді в судовому засіданні та не є актом державного чи іншого органу, який може бути оспорено окремо.

Згідно п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відтак, на підставі вищезазначеного приходжу до висновку, що позовна заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства та у відкритті провадження за таким слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 15, 57, 83, 122, 147, 212 ЦПК України, ст.16 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Центральне» про визнання частково недійсним акт відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 - повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 5-ти днів з дня її проголошення або в порядку ч.2 ст.294 ЦПК України.

Суддя: Мисько Х.М.