Єдиний унікальний номер 205/9898/13-ц
Справа №2/205/4090/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2013 року

м. Дніпропетровськ

Суддя Ленінського районного суду
Шавула В.С., розглянувши заяву ОСОБА_1
про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

27 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернулась
до Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська із позовом до
ОСОБА_2.

Одночасно із позовом ОСОБА_1 подала до
суду заяву про забезпечення позову, в
якій зазначила, що 06 березня 2006 року на
підставі договору купівлі-продажу,
укладеного між нею та ОСОБА_2, придбала
приміщення загальною площею 47,8 кв.м.,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, але
нотаріально даний договір не було
посвідчено. 11 жовтня 2013 року Ленінським
ВДВС ДМУЮ відкрито виконавче
провадження про зобов'язання
відповідача повернути ТОВ РК «Дом»
нерухоме майно, яке складається з: у
житловому будинку літ.А-4 на другому
поверсі приміщення поз.15-21, 1-балкон,
загальною площею 47,8 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. У
зв'язку із тим, що позивачка постійно
мешкає у вищевказаному приміщенні та
не має іншого житла, просить суд вжити
заходи забезпечення позову, шляхом
накладення арешту на нерухоме майно,
яке складається з: у житловому будинку
літ.А-4 на другому поверсі приміщення
поз.15-21, 1-балкон, загальною площею 47,8
кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, а також заборонити іншим
особам, у тому числі державному
виконавцю Ленінського ВДВС ДМУЮ
Дубовицькій Н.М. передавати
вищевказане нерухоме майно
відповідачеві чи виконувати щодо нього
інші зобов'язання, допустивши негайне
виконання ухвали.

Суд, з'ясувавши обставини справи,
вважає, що у задоволенні заяви про
забезпечення позову необхідно
відмовити, оскільки вимоги заявника
щодо вжиття судом даного виду
забезпечення суперечать положенням
закону з наступних підстав.

За ст. 153 ЦПК України, заява про
забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Вибір громадянами способу захисту
своїх прав і свобод від порушень та
протиправних посягань гарантовано ч.4
ст.55 Конституції України, відповідно до
якої кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань та
закріплено статтями 7, 12 Загальної
декларації про права людини, ст.13
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини, що згідно зі статтею 9
Конституції України є складовою
національного законодавства.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
№9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву
про забезпечення позову, суд (суддя) має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Відповідно до ст.ст. 151, 152 ЦПК України,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може з метою забезпечення
позову, застосувати види його
забезпечення, що повинні бути
співмірними із заявленими позивачами
вимогами, якщо їх невжиття може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Таким чином, суд дослідивши матеріали
заяви вважає вимоги заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову, незаконними,
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 22.12.2006 за № 9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», ст.ст.151-153 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя
В.С. Шавула