Справа №1304/1200/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2013 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.

при секретарі Чорненькій К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Ідея Банк, третьої особи ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся в суд з позовом про поновлення на роботі, оплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу покликаючись на те, що 01.06.2010 року був прийнятий на роботу на посаду директора Департаменту адміністрації ПАТ Плюс Банк. 13.10.2011 року було внесено зміни до Статуту ПАТ Плюс Банк та вирішено змінити найменування банку на Публічне акціонерне товариство Ідея Банк. В жовтні 2011 року внаслідок конфлікту, який виник на грунті особистих неприязних стосунків з боку окремих осіб керівництва банку, під примусом, та погрозами, в стресовій ситуації позивач був змушений написати заяву про звільнення з роботи за угодою сторін з 27.10.2011 року. При цьому, таке формулювання підстав звільнення було запропоновано саме представниками банку, так як в протилежному випадку висловлювались погрози щодо звільнення з ініціативи банку. Цього ж дня жодних домовленостей, щодо причин, порядку та умов звільнення між позивачем та представниками банку не обговорювалось, а тому при написанні даної заяви він не звертав уваги на дослівне формулювання підстав звільнення. Вважає, що даний конфлікт мав місце виключно на основі особистої неприязні, оскільки жодних суттєвих зауважень до роботи, та роботи очолюваного позивачем департаменту не було. 10.01.2012 року, після тимчасової втрати працездатності, його було ознайомлено з наказом №За-4 Про звільнення з роботи, відповідно до якого банком прийнято заяву від 26.10.2011 року про звільнення з роботи за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України та вручено трудову книжку із записом про звільнення з роботи за угодою сторін.

Вважає звільнення з посади директора Департаменту адміністрації ПАТ Ідея банк незаконним та безпідставним оскільки не було узгоджено умов про звільнення саме на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Крім того, при видачі наказу про звільнення не було враховано заяви позивача про відкликання його заяви від 26.10.2011 року на звільнення, оскільки така була написана у стресовому стані. Просив позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач та його представник неодноразово доповнювали позовні вимоги та пояснили, що внаслідок незаконного звільнення позивачу ненараховано середньомісячну заробітну плату. Просять суд позов задовольнити, поновити ОСОБА_1 на його попередній роботі на посаді директора Департаменту адміністрації ПАТ Ідея Банк, стягнути з ПАТ Ідея Банк на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 161 082,57 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що 01.06.2010 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу в ПАТ Плюс Банк (ПАТ Ідея Банк) на посаду директора Департаменту адміністрації. 26.10.2011 року позивач з власної ініціативи вирішив припинити трудові відносини з ПАТ Ідея Банк і подав заяву на звільнення за угодою сторін з 27.10.2011 року. В цей же день ПАТ Ідея Банк прийняло заяву ОСОБА_1 про що на заяві була поставлена резолюція директора з питань персоналу та адміністрації ОСОБА_3, яка на той час здійснювала безпосереднє керівництво департаментом адміністрації і була уповноважена Банком на вчинення таких дій. В резолюції було вказано wyrazam zgode па zwolnienie za zgoda stron z dnia 27.10.2011 переклад з польської висловлюю згоду на звільнення за згодою сторін з 27.10.2011 року. Таким чином сторони, тобто працівник та роботодавець досягли згоди щодо припинення трудових відносин за взаємною згодою. Покликання позивача на написану ним 27.10.2011 року про відкликання ним заяви про звільнення з займаної посади є безпідставним оскільки банк згоди на анулювання взаємної домовленості про припинення трудових відносин не давав, що є обовязковою умовою. З 26.10.2011 року ОСОБА_1 тимчасово втратив працездатність про що свідчать листки непрацездатності подані позивачем, та не з'являвся в Банк для отримання трудової книжки, та проведення повного розрахунку з ним, а тому Банк не міг провести відповідного оформлення припинення трудового договору (розрахунок, видача трудової книжки). Позивач також не звертався до Банку з вимогою надіслати йому трудову книжку поштою. За час тимчасової втрати працездатності позивача, Банк виплачував йому допомогу з тимчасової втрати працездатності про що свідчить довідка видана Банком. Це свідчить про те, що Банк не порушив жодної норми трудового законодавства яка захищає права працівника.

10.01.2012 року ОСОБА_1 з'явився у банку та виявив бажання отримати трудову книжку та всі виплати за час тимчасової втрати працездатності. Таким чином 10.01.2012 ПАТ Ідея Банк наказом № 3-а ще раз підтвердив свою згоду на припинення трудових відносин з ОСОБА_1 з 27.10.2011 року на підставі взаємної згоди сторін відповідно до пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України. Підстава для звільнення, як вказано у Наказі була заява самого позивача. Дата звільнення була вказана 27.10.2011 року, оскільки цю дату сторони разом погодили. Голова Правління наказав також провести розрахунок з працівником та виплатити йому компенсацію за 02 дні невикористаної відпустки. Працівнику була видана трудова книжка та проведено відповідний розрахунок. Таким чином Банк виконав усі необхідні процедурні моменти, передбачені для оформлення припинення трудових правовідносин з працівником при першій фактичній можливості. Просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю позовних вимог.

У судовому засіданні представник третьої особи проти позову заперечив з підстав, аналогічних зазначеним представником відповідача ПАТ Ідея Банк. Просить відмовити в задоволенні позову у зв'язку з його безпідставністю.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_1, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Судом встановлено, що 01.06.2010 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу в ПАТ Плюс Банк (ПАТ Ідея Банк) на посаду директора Департаменту адміністрації /а.с. 37/.

Згідно ст.36 п.1 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є угода сторін.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок.

26.10.2011 року позивач ОСОБА_1 добровільно подав на ім'я голови правління ПАТ Ідея Банк заяву про його звільнення з займаної посади з 27.10.2011 року за угодою сторін, що стверджується заявою позивача від 26.10.2008 року /а.с.3/ та поясненнями самого позивача.

Наказом №3а-4 від 10.01.2012 року позивача звільнено з роботи за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України, висловлено згоду банку на його звільнення з посади директора Департаменту адміністрації 27.10.2011 року та зобовязано виплатити компенсацію за 2 днів невикористаної відпустки /а.с. 8/.

05.01.2009 року згідно складеного акту від 05.01.2009 року за підписом начальника служби електропостачання ОСОБА_4, помічника начальника служби з кадрів ОСОБА_5 та юрисконсульта служби електропостачання ОСОБА_6, позивач був ознайомлений з наказом від 31.12.2008 року №961/ос, однак від підпису про ознайомлення відмовився /а.с 48/.

Покликання позивача на зареєстровану ним 27.10.2011 року заяву, про відкликання ним заяви від 26.10.2011 року про звільнення з займаної посади є безпідставними, оскільки відкликання заяви про звільнення за угодою сторін не передбачено КЗпП України.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 „Про практику розгляду судами трудових спорів при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Однак, як встановлено в ході розгляду справи зазначеної згоди між сторонами досягнуто не було.

Суд відхиляє твердження позивача про те, що заява від 26.10.2011 року про звільнення за угодою сторін була написана ним під тиском, погрозами його звільнення та в момент стресового стану оскільки Кодекс законів про працю України не містить статей чи нормативно-правових приписів які передбачають моменти коли особа вчиняє якісь дії в стані сильного душевного хвилювання або коли вона не усвідомлювала значення своїх дій. Крім того, позивач після такого стану не звернувся по медичну допомогу, а навпаки з 26.10.2011 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом пневмонія про що свідчать листки непрацездатності /а.с. 5-7/.

Дані обставини справи стверджуються матеріалами справи, показами свідка ОСОБА_7 про обставини звільнення ОСОБА_1 за згодою сторін, яким суд надає віру оскільки вони знаходяться у обєктивному взаємозвязку з іншими матеріалами справи, нічим не спростовані.

Суд, критично оцінюючи пояснення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про незаконність звільнення ОСОБА_1, вчинення на нього психологічного тиску, приходить до висновку про їх необєктивність оскільки вони не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, є загальними, неконкретними, суперечливими, висловлюють припущення, а не факти, спростовані у ході судового розгляду іншими обєктивними матеріалами справи.

Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки відповідачем видано наказ про звільнення позивача з дотриманням вимог чинного законодавства, діями відповідача позивачеві не було завдано жодної шкоди.

Керуючись ст.ст.10, 60, 208, 209, 212-216, 218 ЦПК України, ст.ст. 21,23,24, 36, 47, 221, 232, 235 КЗпП України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

у позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Ідея Банк, третьої особи ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О.Р.Юрків.