Справа № 2-1113/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 березня 2013 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Павлів З.С.

при секретарі - Михавко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, КП Львівської обласної ради Дрогобицьке міжміське бюро інвентаризації та експертної оцінки, з участю третьої особи Стебницької державної нотаріальної контори, про визнання недійсним договору дарування частини будинку, -

встановив:

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.12.2012 року, ухваленим у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, КП Львівської обласної ради Дрогобицьке міжміське бюро інвентаризації та експертної оцінки, з участю третьої особи Стебницької державної нотаріальної контори, про визнання недійсним договору дарування частини будинку, позов задоволено, визнано недійсним договір дарування 77/100 ідеальних частин житлового будинку №34 по вул.В.Великого в с.Рихтичі Дрогобицького району Львівської області, посвідчений 25.11.2009 року державним нотаріусом Стебницької державної нотаріальної контори на користь ОСОБА_2 і зареєстрований в реєстрі за №1655; зобовязано КП ЛОР Дрогобицьке МБТІ та ЕО скасувати рішення про державну реєстрацію права власності від 13.12.2009 року за реєстровим номером №249 на 77/100 ідеальних частин житлового будинку №34 по вул.В.Великого в с.Рихтичі Дрогобицького району Львівської області з відповідною частиною надвірних будівель за ОСОБА_2, проведену на підставі договору дарування частини житлового будинку та посвідченого Стебницькою державною нотаріальною конторою 25.11.2009 року за реєстровим номером №1655.

04.01.2013 року на вищевказане рішення суду було подано апеляційну скаргу.

Ухвалою судді судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 15.02.2013 року вищевказану справу повернуто Дрогобицькому міськрайонному суду Львівської області для виконання вимог, зазначених в мотивувальній частині (судом не прийнято рішення відносно розподілу судових витрат у звязку з задоволенням позову) ухвали протягом одного місяця з моменту отримання справи районним судом.

Позивач в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просить суд слухати справу у її відсутності та без технічного фіксування судового процесу, погодилась доплатити недоплачену суму судового збору в розмірі 1296,81 грн.

Відповідачі в судове засідання не зявилися.

Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до п.п. 2, 4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом 04.04.2011 року.

Главою 8 ЦПК України встановлено, що станом на 01.04.2011 року, при поданні до суду позовної заяви позивач зобовязаний сплатити судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення.

Згідно ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито, в редакції чинній станом на 01.04.2011 року, розмір державного мита за подання до суду позовної заяви встановлюється в розмірі 1% ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних та господарських справ затв. постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року №1258, розмір витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних справ позовного провадження з розгляду спору майнового характеру встановлено в розмірі 120 гривень.

Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вищенаведене, те, що рішення суду ухвалено на користь ОСОБА_1, нею понесено судові витрати в розмірі 1347,81 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, що документально підтверджено (а.с.5а, 5б, 167), то суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути вищевказані судові витрати в користь позивача.

Керуючись ст.88, 220 ЦПК України, -

вирішив:

Доповнити рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 19 грудня 2012 року, ухваленого у справі №2-1113/2011 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, КП Львівської обласної ради Дрогобицьке міжміське бюро інвентаризації та експертної оцінки, з участю третьої особи Стебницької державної нотаріальної контори, про визнання недійсним договору дарування частини будинку, зазначивши:

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1467,81 гривень судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення з дня отримання такого.

Суддя Павлів З.С.