РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2013 року
Дзержинський міський суд Донецької
області у складі : судді Бабенко С.С.,
при секретарі Гогуадзе О.М., розглянув у
відкритому судовому засіданні в залі
суду міста Дзержинська цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Надра», треті
особи – ОСОБА_2, Дзержинська державна
нотаріальна контора, про визнання
недійсним договору застави,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про визнання договору застави
№ 548008/МБ/2 від 31 січня 2007 року,
укладеного між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра»
недійсним. В обґрунтування зазначеного
позову зазначає, що його дружина ОСОБА_2
та ВАТ КБ «Надра» 31.01.2007 року уклали
договір застави про забезпечення
виконання у повному обсязі
зобов’язань ОСОБА_3 за кредитним
договором № 548008/МБ від 31 січня 2007 року
та доданих до нього угод нього. При
укладенні цього договору дружина не
повідомила його про укладення цього
договору, хоча майно передане у заставу
- автомобіль марки Ford Transit, 1994 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований Костянтинівським МРЕВ
при УДАЇ УМВС України в Донецькій
області 23.09.2005 року належить йому та
його жінці на праві сумісної власності
подружжя. Своєї згоди на укладення
договору він не надавав.

З цих підстав просив суд визнати
недійсним договір застави від 31 січня
2007 року № 548008/МБ/2, укладений між ВАТ КБ
«Надра» та ОСОБА_2

Представник позивача в суді
наполягала на задоволенні позову.

Представник відповідача у
судове засідання не прибув, надав заяву
про розгляд справи без його участі,
проти позову заперечує.

Представник третьої особи в
суді проти позову не заперечувала,
зазначила, що ОСОБА_2 не знала про
наслідки укладеного договору,
сподіваючись на добросовісне
погашення ОСОБА_3 своїх зобов’язанням
за кредитним договором.

Завідуючий Дзержинською
державною нотаріальною конторою
ОСОБА_4 надав заяву з проханням
розглянути справу без його участі,
зазначив, що при посвідченні вказаного
договору застави ним було витребувано
від ОСОБА_1 відповідну згоду у виді
заяви, яка приєднана до договору. Крім
того, ОСОБА_1 особисто йому знайом, тому
будь-яка інша особа не мала можливості
видавати себе за ОСОБА_1 та замість
нього підписувати згоду на заставу. На
його запрошення ОСОБА_1 підтвердив
йому, оглянув заяву, приєднану до
справи, що у заяві його особистий
підпис.

Вислухавши пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що заявлені
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра»
31.01.2007 року уклали договір застави №
548008/МБ/2 про забезпечення виконання у
повному обсязі зобов’язань ОСОБА_3 за
кредитним договором № 548008/МБ від 31
січня 2007 року та доданих до нього угод
нього, за яким ОСОБА_5 передала в
заставу автомобіль марки Ford Transit, 1994
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, зареєстрований
Костянтинівським МРЕВ при УДАЇ УМВС
України в Донецькій області 23.09.2005 року.
(свідоцтво про реєстрацію КХС № 637172,
виданого Костянтинівським МРЕВ 23.09.2005
року). Договір посвідчений нотаріально
державним нотаріусом Дзержинської
державної нотаріальної контори ОСОБА_4,
зареєстрований в реєстрі № 296 (а.с. 6-9).

Позивач ОСОБА_1 уклав шлюб з
ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Бесіда) 20.11.1982
року (свідоцтво про укладення шлюбу
ІІІ-НО № 474586) (а.с. 5).

Відповідно до положень статті 60 СК
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об’єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України
передбачено, що дружина та чоловік
мають рівні права на володіння,
користування і розпорядження майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до статті 65 СК
України дружина, чоловік
розпоряджаються майном, що є об’єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, за взаємною згодою. При
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина, чоловік
має право на звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового. Для укладення
одним із подружжя договорів, які
потребують нотаріального посвідчення
і (або) державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово. Згода на укладення
договору, який потребує
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, має бути
нотаріально засвідчена.

Відповідно до ст. 215 ч.1 ЦК
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п’ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу, а саме:
зміст правочину не може суперечити
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства;
особа, що вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їх малолітніх, та
неповнолітніх та непрацездатних дітей.

Згідно статті 1 Закону
України «Про заставу», застава – це
спосіб забезпечення зобов’язань, якщо
інше не встановлено законом. В силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право в разі невиконання боржником
(заставодавцем) забезпеченого заставою
зобов’язання одержати задоволення з
вартості заставленого майна переважно
перед іншими кредиторами. Застава
виникає на підставі договору, закону
або рішення суду.

Згідно ст. 578 ЦК України та ч.
1 ст. 6 Закону України «Про заставу»
майно, що є у спільній власності, може
бути передано у заставу лише за згодою
усіх співвласників.

Відповідно до ст. 577 ЦК
України, якщо предметом застави є
нерухоме майно, а також в інших
випадках, встановлених законом,
договір застави підлягає
нотаріальному посвідченню.

За таких підстав, договір
застави автомобіля є таким договором,
укладення якого згідно з вимогами ч. 3
ст. 65 СК України потребує письмової
згоди другого подружжя.

З представленої завідуючим
Дзержинською державною нотаріальною
конторою заяви ОСОБА_1, вбачається, що
ОСОБА_1 дав згоду своїй дружині ОСОБА_2
на укладення договору та передачу в
заставу належного ним на праві
спільної сумісної власності
автомобілю марки Ford Transit, 1994 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Вказана заява засвідчена державним
нотаріусом Дзержинської державної
нотаріальної контори, зареєстровано в
реєстрі за № 295 (а.с. ).

Таким чином, договір застави № 548008/МБ/2
від 31 січня 2007 року, укладений між
ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра», відповідає
вимогам закону, а тому не може бути
визнаний недійсним.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,212 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ

В позові ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Надра», треті особи – ОСОБА_2,
Дзержинська державна нотаріальна
контора, про визнання недійсним
договору застави, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: