Справа № 226/1714/13-ц
Провадження № 2/226/662/2013
У Х В А Л А

5 липня 2013 року суддя Димитровського міського суду Донецької області Клепка Л.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

У С Т А Н О В И В :

19 червня 2013 року до Димитровського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

19.06.2013 року заява відповідно до вимог ст.11-1 ЦПК України в порядку черговості передана судді, який відповідно до положень ч.3 ст.122 ЦПК України звернувся до органу реєстрації з питання надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи-відповідача.

За даними адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Донецькій області , ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованим по м.Димитрову не значився і не значиться. З викладу обставин позовної заяви вбачається, що відповідач є громадянином ОСОБА_3 і на території України не проживає. Сама позивачка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»№11 від 21 грудня 2007 року, позов про розірвання шлюбу з особою, яка не має в Україні місця проживання або місце проживання якої невідоме, може пред'являтися за місцем знаходження майна відповідача, або за останнім відомим місцем його проживання чи перебування (ч.10 ст.110 ЦПК України), а у випадку, коли з позивачем проживають його малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача - за місцем проживання позивача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за місцем проживання будь-кого з них (ч.2 ст.110 ЦПК).

Останнім місцем проживання відповідача позивачка наводить адресу м.Димитров, м-р «Молодіжний»АДРЕСА_1, проте жодних підтверджень цьому до заяви не долучає.

У разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких мешкає в Україні, питання підсудності визначаються за загальними правилами, встановленими ст. 110 ЦПК (Постанова Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 р.).

Позов про розірвання шлюбу з особою, яка не має в Україні місця проживання або місце проживання якої невідоме, може пред'являтися за місцем знаходження майна відповідача, або за останнім відомим місцем його проживання чи перебування (ч. 10 ст. 110 ЦПК), а у випадку, коли з позивачем проживають його малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача - за місцем проживання позивача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за місцем проживання будь-кого з них (ч. 2 ст. 110 ЦПК).

Згідно ч.3 ст.27 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, ратифікованої Законом України №240/94-ВР від 10 листопада 1994 року, якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а Другий - іншої Договірної Сторони й один з них проживає на території однієї, а другий - на території іншої Договірної Сторони, то їх особисті і майнові правовідносини визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої вони мали своє останнє спільне місце проживання. Отже, з урахуванням вказаних обставин справи і положень процесуального права та Конвенції позивачці слід підтвердити зазначені факти, в звязку з чим позовна заява у відповідності до положень ст.121 ЦПК України має бути залишена без руху.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху, про що повідомити позивача, надавши йому строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

Розяснити позивачу, що в разі виконання ним вимог у вказаний в ухвалі строк позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що не позбавляє його права повторного звернення до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя