Провадження № 2/263/3204/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2013 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Турченка О.В., при секретарі Лапоног Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом, вказавши, що 05.04.2013 р. о 14:20 год. Сталася дорожньо-транспортна пригода з участю належного їй автомобіля НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2 Відразу після ДТП ОСОБА_2 зі свого мобільного телефону зателефонував до страхової компанії і повідомив про пригоду. Після цього вона передала стразовій компанії всі необхідні документи, але листом від 20.06.2013 р. їй відмовили у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на несвоєчасне повідомлення про ДТП. У звязку з цим позивачка просить в судовому порядку стягнути з відповідача встановлену вартість відновлюваного ремонту автомобіля в розмірі 23887,18 грн. та судові витрати.

Позивачка у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник позивачки ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та підтвердив обставини, викладені у позові.

Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнала та пояснила, що умови страхування були узгодженні з банком, оскільки автомобіль позивачкою був придбаний у кредит. Згідно до договору страхування необхідно було звернутися до страхової компанії з повідомленням про ДТП протягом 60 хвилин, але це не було зроблено. Крім цього позивачка зробила все необхідне, щоб отримати страхове відшкодування. Але його сума була розрахована безпосередньо страховою компанією, як це й передбачено умовами договору.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до довідки №9181379 від 09.04.2013 р. 05 квітня 2013 року о 14 годині 20 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода з участю належного позивачці автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 17.04.2013 р. ОСОБА_2 визнано винним у цій ДТП та накладено штраф.

12.09.2012 р. між ОСОБА_1 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу (Автокаско) №ДК-091/000/000631 стосовно вищезазначеного автомобіля, у тому числі на випадок ДТП, терміном на 1 рік (одним з експлуатантів вказано саме ОСОБА_2А.).

Листом відповідача №304 від 20.06.2013 р. ОСОБА_5 відмовлено у виплаті страхового відшкодування за пошкоджений у ДТП автомобіль, оскільки вона не повідомила службу «Траса» про настання страхового випадку.

Проте такі дії відповідача суд вважає неправомірними та порушуючими права відповідачки.

Так, п.21.1.1 вищезазначеного договору страхування передбачено, що у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник (експлуатант) зобовязаний негайно, але не пізніше 60 хвилин з місця настання, повідомити про таку подію диспетчерську службу технічного асистансу страховика (тел.0-800-50-70-50). При цьому умовами договору не передбачено, якого саме змісту повинно бути повідомлення про скоєну ДТП.

Сторонами визнано, що такою диспетчерською службою технічного асистансу ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» є ТОВ «Транспортний ассістанс» («Траса»).

Відповідно до загальновідомої інформації, що міститься на інтернет-сторінці ТОВ «Транспортний ассістанс» («Траса»), багатоканальний цілодобовий телефон має номер 0-800-30-10-10, а не той, який зазначений у договорі страхування.

Згідно листу ПрАТ «МТС Україна» №610-13-21959 від 10.10.2013 р. 05.04.2013 р. о 15:14 год. абонентський номер +380 здійснив вихідний дзвінок на номер НОМЕР_2 тривалістю 108 секунд.

Позивачка вказує, що мобільний номер +380 належить саме ОСОБА_2, який особисто й дзвонив у диспетчерську службу, щоб повідомити про скоєне ДТП. При цьому суд не приймає до уваги надані відповідачем листи ТОВ «Транспортний ассістанс» («Траса») від 26.09.2013 р. та 22.10.2013 р. про те, що ОСОБА_2 не звертався до компанії, оскільки викладені в них відомості викликають сумнів з наступних причин: на неодноразові запити безпосередньо суду до ТОВ «Транспортний ассістанс» («Траса») про наявність звернення ОСОБА_2 відповідь так й не була отримана; генеральним директором даної компанії є ОСОБА_6, а не ОСОБА_7, яка підписувала ці листи від імені саме генерального директора; будь-яких спростувань належності ОСОБА_2 мобільного номеру +380 з боку відповідача не надано.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Оскільки у судовому засіданні представником відповідача визнана та обставина, що ОСОБА_1 були виконані всі необхідні умови, щоб отримати страхове відшкодування, за винятком повідомлення диспетчерської служби, що визнано судом таким, що не відповідає дійсності, то страхове відшкодування підлягає стягненню в судовому порядку.

Разом з тим, суд не може погодитися з доводами позивачки про стягнення вартості відновлюваного ремонту в розмірі 23887,18 грн., як це встановлено калькуляцією від 08.08.2013 р., зробленою фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8, тому що відповідно до п.17 договору страхування №ДК-091/000/000631 від 12.09.2012 р. вартість матеріального збитку встановлюється згідно акту автотоварознавчого дослідження або калькуляції AUDATEX (на вибір страховика) чи рахунку СТО, погодженої із страховиком.

Тому суд виходить із вартості відновлюваного ремонту автомобіля ОСОБА_1, яка зазначена у наданій відповідачем калькуляції AUDATEX, і стягує на користь позивачки 15338,91 грн. без урахування ПДВ, тому що фактичне здійснення ремонту автомобіля ще не зроблено та невідомо, чи буде надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також без урахування передбаченої п.14 договору страхування франшизи в розмірі 1% від страхової суми 92327 грн. (п.11 договору).

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу згідно із наданих довідки та квитанції адвоката, суд керується ст.84 ЦПК України, де зазначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Тобто перелік видів правової допомоги, за які передбачена компенсація понесених стороною витрат, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Виходячи з встановленого розміру мінімальної заробітної плати 1147 грн. та часу всіх судових засідань по справі 1 година 45 хвилин, суд може компенсувати позивачці лише 802,90 грн. витрат на правову допомогу.

Проте, як зазначено у ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги задовольняються судом у розмірі 64,2 % від первісно заявлених, то й судові витрати стягуються пропорційно цьому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 10, 11, 58-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 15338,91 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 515,46 грн. та судовий збір в розмірі 153,39 грн., а всього 16007 (шістнадцять тисяч сім) гривень 76 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Турченко