Справа № 344/667/13- ц
Провадження № 22ц/779/2093/2013
Головуючий у 1 інстанції Бойчук Олександр Васильович
Суддя-доповідач Ясеновенко Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2013 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Беркій О.Ю., Ковалюка Я.Ю.,

секретаря Драганчук У.М.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування квартири з чужого незаконного володіння; за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про виселення, зняття з реєстрації та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду від 12 червня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування квартири з чужого незаконного володіння.

В заяві зазначили, що за договором купівлі-продажу від 04.11.2005 року відчужили ОСОБА_4 належну їм квартиру АДРЕСА_1.

Незважаючи на заборону суду на відчуження спірної квартири, ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 08.04.2008 року продав квартиру ОСОБА_5, а останній за договором купівлі-продажу від 23.02.2009 року продав квартиру ОСОБА_6

Посилаючись на те, що договір від 04.11.2005 року укладений ними під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах, просили задовольнити позов.

ОСОБА_6 подав зустрічний позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про виселення, зняття з реєстрації та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В заяві зазначив, що за договором купівлі-продажу від 23.02.2009 року придбав у ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 згідно умов договору купівлі-продажу від 04.11.2005 року, укладеного з ОСОБА_4, зобов'язались звільнити відчужену квартиру та знатися з реєстрації постійного місця проживання протягом двох з половиною років з дня підписання договору та сплатити комунальні платежі за весь час постійного проживання, однак не виконали вказаних вимог договору, ОСОБА_6 просив задовольнити позов.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 12.06.2013 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування квартири з чужого незаконного володіння задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 04.11.2005 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Витребувано квартиру АДРЕСА_1 із чужого незаконного володіння у ОСОБА_6.

У задоволенні решти первісних позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 125,00 грн. сплаченого судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 125,00 грн. сплаченого судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про виселення, знаття з реєстрації та стягнення заборгованості за комунальні послуги відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не досліджувались питання щодо матеріального становища позивачів та щодо отримання ними погроз від осіб, яким вони заборгували гроші, а тому висновок суду про укладення спірного договору на вкрай невигідних для них умовах є безпідставним. При цьому суд не дав оцінки письмовим відповідям на адвокатські запити з правоохоронних органів, СБУ, прокуратури м. Івано-Франківська та медичних установ про те, що ні ОСОБА_2 ні ОСОБА_3 під час укладення спірного договору до зазначених установ не звертались.

Судом також не було з'ясовано питання наявності між сторонами грошових зобов'язань та не досліджувалось питання про яку суму боргу йде мова. Позивачі не подали доказів того, що він відмовлявся від отримання грошей.

Апелянт вважає, що довідка ВАТ «Електронбанку» про звернення позивачів за отриманням кредиту та відмову їм у видачі останнього за відсутності довідок про доходи, не є належним доказом вкрай тяжкого матеріального становища позивачів.

Суд не дав оцінки наявним у матеріалах справи: копії анкети позичальника ОСОБА_2 до «ПриватБанку», у якій зазначено про його дохід 3000 грн.; копії накладної ОСОБА_2 про купівлю комп'ютера за ціною 4555 грн.; копії авансової накладної ОСОБА_2 на суму 460 грн., копії кредитної справи ОСОБА_2 на продукт Експрес PACCPO на суму 55721 грн. та довідці реєстраційної палати про те, що ОСОБА_2 з 04.01.2003 року є суб'єктом підприємницької діяльності. Зазначені документи свідчать про те, що у 2005 році ОСОБА_2 не перебував у вкрай тяжкому матеріальному становищі.

ОСОБА_4 також посилається на порушення судом норм процесуального права, зокрема не вирішення судом його клопотання про допит свідків.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про місце і час розгляду справи.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що за договором купівлі-продажу 04.11.2005 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продали належну їм квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4 за 25000 грн.

Згідно звіту від 13.05.2008 року про незалежну оцінку квартири вартість останньої визначена в розмірі 155522 грн.(т.1 а.с.111).

ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 08.04.2008 року продав спірну квартиру ОСОБА_5, а останній за договором купівлі-продажу від 23.02.2009 року відчужив квартиру ОСОБА_6

Відповідно до ст. 233 ЦК правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Підставами визнання правочину, укладеного на вкрай невигідних умовах, може

слугувати, наприклад, надзвичайно низька винагорода, порівняно з ціною відчуженої речі, виконаної роботи, наданої послуги.

Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

В обґрунтування заявлених вимог позивачі вказували на те, що причиною укладення договору купівлі-продажу спірної квартири від 04.11.2005 року було вкрай тяжке матеріальне становище і необхідність терміново повернути борги та відмова банку надати їм кредит.

Такі обставини підтверджуються довідками ВАТ "Електронбанк" від 12.03.2008 року та від 08.07.2008 року (т.1 а.с.5,73), про те що в жовтні 2005 року ОСОБА_2 дійсно звертався до Івано-Франківської філії банку з метою одержання кредиту, проте відсутність довідки про доходи унеможливила надання йому такого.

Згідно звіту від 13.05.2008 року про незалежну оцінку квартири вартість останньої визначена в розмірі 155522 грн.(т.1 а.с.111). Проте за договором купівлі-продажу її було відчужено за 25000 грн., тобто винагорода була надто низькою, що відповідно вказує на укладення угоди на вкрай невигідних умовах.

Таким чином, наведені обставини свідчать про те, що за звичайних умов такий договір позивачами не був би укладений. Тому суд прийшов до правильного висновку, визнавши недійсним договір купівлі-продажу від 04.11.2005 року з підстав передбачених ст.233 ЦК.

Оскільки судом першої інстанції задоволено позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, то відповідно судом правильно відмовлено у задоволенні зустрічного позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду, а тому підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Івано-Франківського міського суду від 12 червня 2013 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Л.В. Ясеновенко

О.Ю. Беркій

Я.Ю. Ковалюк