Провадження № 2/750/3270/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2013 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Супруна О.П.,

при секретарі Носенко М.Ю.,

з участю позивача, представника позивача адвоката ОСОБА_1, відповідача, представника відповідача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договорами позики,

в с т а н о в и в :

24 жовтня 2013 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з неї 75933,50 грн. боргу та 107066,00 грн. процентів за борговою розпискою від 15 листопада 2009 року, 79930,00 грн. боргу та 87923,00 грн. процентів за борговою розпискою від 01 лютого 2010 року, а також судові витрати, а саме 3441 грн. 00 коп. судового збору і 3000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 26 грудня 2013 року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення процентів за договорами позики закрито.

У судовому засіданні позивач та її представник позов про стягнення заборгованості підтримали та просили його задовольнити.

Відповідач та її представник позов визнали.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

У судовому засіданні встановлено, що 15 листопада 2009 року та 01 лютого 2010 року між сторонами було укладено договори та складено розписки, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_4 15 листопада 2009 року отримала від ОСОБА_3 у борг грошові кошти у розмірі 9500 доларів США зі сплатою 3% від суми боргу за місяць строком на один рік, а 01 лютого 2010 року 10000 доларів США зі сплатою 2,5% від суми боргу за місяць строком на два роки (що по курсу НБУ еквівалентно 75933 грн. та 79930 грн. відповідно) (а.с.6,7).

На даний час відповідачем зобовязання по поверненню боргу не виконано та надані позивачем кошти не повернуто.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу.

Також, ч. 2 ст. 533 ЦК України передбачає, що якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Враховуючи викладене, визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача сум заборгованості за договорами позики 10000 дол. США та 9500 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 26 грудня 2013 року становить 75933 грн. та 79930 грн. відповідно.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно о ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

За правилом ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Витрати, понесені ОСОБА_3 на правову допомогу, підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордеру № 0042 від 03 грудня 2013 року, проте, на думку суду, сплачені позивачем кошти за правову допомогу адвоката не є адекватною компенсацією наданих адвокатом послуг та не відповідають затраченому ним часу на підготовку позовної заяви та участь у судових засіданнях, а тому підлягають частковому відшкодуванню за рахунок відповідача в розмірі 1881,07 грн.: 458,8 грн. (вартість 1 год. роботи адвоката) х 4 год. 06 хв. (час, витрачений представником на правову допомогу позивачеві).

Також, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений при предявленні позову судовий збір.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212 - 215, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 75933 (сімдесят пять тисяч девятсот тридцять три) грн. 50 коп. за розпискою від 15 листопада 2009 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 79930 (сімдесят девять тисяч девятсот тридцять) грн. 00 коп. за розпискою від 01 лютого 2010 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1881 (одну тисячу вісімсот вісімдесят одну) грн. 07 коп. витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3441 (три тисячі чотириста сорок одну) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П. Супрун