АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Корчевний Г.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2013 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого Корчевного Г.В.,

Суддів Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,

при секретарі Жуковій Л.І., Охневській Т.В.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 липня 2013 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, повернення коштів, отриманих за правочином та відшкодування моральної шкоди, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2012 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - Відповідач) про розірвання договору, повернення коштів, отриманих за правочином та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що згідно Договору на поставку і встановлення у її квартирі металопластикових виробів (вікон) на балконі, укладеного між нею та Відповідачем у вересні 2008 року, нею було внесено передоплату у розмірі 800 доларів США та 07 жовтня 2008 їй були встановлені металопластикові вікна на балконі, після чого вона заплатила Відповідачу ще 290 доларів США. Зауважує, що через деякий час з'ясувалося, що у місцях стику з металопластиковим вікном на стіні балкону почала з'являтися волога, що на її думку, свідчить про негерметичніеть конструкції вікна чи поганий монтаж до стін балкону. Вказує, що вона неодноразово зверталася до Відповідача із вимогою усунути вказані недоліки, проте, відповідач відмовився їх усувати, мотивуючи тим, що зазначені обставини сталися не з його вини. Зауважує, що згідно умов спірного правочину, відповідач гарантує збереження герметичності склопакетів та якості функціонування гумових ущільнювачів, а також збереження герметичності притвору і, що механічних ушкоджень з її провини немає. Вказує, що зазначеними діями відповідач заподіяв їй матеріальну та моральну шкоду, у зв'язку з чим просила суд ухвалити судове рішення, яким розірвати Договір поставки продукції № 41/00 від 29 вересня 2008 року, укладений між нею та відповідачем, та з уточненням позовних вимог просила стягнути із відповідача на її користь 8 883 грн. 50 коп. та зменшила розмір моральної шкоди до 2 816 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 23 липня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, повернення коштів, отриманих за правочином та відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та просить суд апеляційної інстанції рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 липня 2013 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд, призначивши проведення судової експертизи.

Пославшись на порушення судом норм матеріального та процесуального закону.

В апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції прийняв незаконне рішення, оскільки не було призначено судової експертизи, що є неповним з'ясуванням обставин справи, крім того суд критично оцінив поданий доказ позивачем - акт від 17 січня 2013 року, складений менеджером ОСОБА_3

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено, що Відповідно до частини 1 статті 865 Цивільного кодексу України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Судом встановлено, що 29 вересня 2008 року між Позивачем та Відповідачем був укладений Договір поставки продукції № 41/00 (далі - Договір) за умовами якого виконавець приймає на себе зобов'язання поставити, а замовник зобов'язується своєчасно прийняти і оплатити наступну продукцію: металопластикові вироби у кількості 2 шт. загальною вартістю 1090 доларів США (а.с. 4).

Як вбачається із матеріалів справи, згідно замовлення техзавдання № 41/00-2008 від 29 вересня 2008 року, дата монтажу була визначена 07 жовтня 2008 року. Сума передоплати складає 800 доларів США загальна сума складає 1 090 доларів США (а.с. 5).

Крім того, із матеріалів справи також вбачається, що згідно Акта прийому-передачі металопластикових конструкцій за договором 41/00 від 29 вересня 2008 року, виконавець поставив замовнилені комплекти метапластикових конструкцій. Сторони не мають претензій один до одного (а.с. 6).

Із матеріалів справи вбачається, що починаючи із квітня 2010 року, Позивач зверталася до Відповідача з приводу затікання на балкон води під час дощу (а.с. 8-9).

ЗгідноАкта від 27 травня 2010 року, складеного про те, що 07 жовтня 2008 року був встановлений металопластиковий балкон і що в травні місяці 2010 року надійшла скарга від замовника щодо того, що під час дощу став затікати куток балкону. З'ясувалося, що волога проникає через стик двох вертикальних панелей огорожі, на якій знаходиться дана конструкція і, що причина в герметизації стиків, за яку повинен відповідати сам замовник.

ВказанийАкт підписаний лише Відповідачем. В Акті Позивач застерегла, що вона не погоджується із викладеним у ньому, проте, зазначила, що тимчасово претензій вона не має, оскільки на даний момент якість виконаних робіт не має можливості перевірити (а.с. 7).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом пунктів 1, 4 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В апеляційній скарзі апелянт зазначила, що до суду першої інстанції надала акт від 17 січня 2013 року, складений менеджером ОСОБА_7, однак суд першої інстанції вірно визнав його неналежним доказом в силу вимог статті 57 Цивільного процесуального кодексу України.

Колегія суду звертає увагу на те, що в матеріалах справи не міститься жодного належного доказу щодо неналежного виконання Відповідачем зобов'язання, передбаченого Договором поставки продукції № 41/00, укладеного сторонами 29 вересня 2008 року, а тому приходить до висновку, що апеляційна скарга є необгрунтованою, а рішення суду першої інстанції законним та скасуванню не підлягає.

Разом з тим, колегія суду зазначає, що в судовому засіданні Апеляційного суду міста Києва від 09 грудня 2013 року апелянту була надана можливість заявити клопотання про призначення судової експертизи і наданий їй для цього час, однак ОСОБА_1 такого клопотання не заявила.

Відповідно до ст. 143 ЦПК України для з»ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, апелянтом не заявлялося клопотання і в суді першої інстанції про проведення судової експертизи, та не надано жодного іншого висновку експертів щодо неналежного виконання Відповідачем зобов'язання.

Інші доводи апеляційної скарги висновків в рішенні суду не спростовують та містяться лише на формальних міркуваннях.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Тому колегія суду вважає, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 липня 2013 року обґрунтоване та законне і скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 липня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: