АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/875/2013 Головуючий у 1-ій інстанції: Корецький Д.Б.
Категорія: 37 Доповідач: Базіль Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року березня місяця 13 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Базіль Л.В.

Суддів: Лісової Г.Є.

Полікарпової О.М.

при секретарі: Мироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 21.01.2013 року ухваленого у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування.

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько та чоловік відповідачки, ОСОБА_6, після смерті якого вони, як спадкоємці за законом першої черги прийняли спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини.

7 лютого 2012 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з грошових вкладів.

Позивач зазначав, що за життя спадкодавець проживаючи в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою спільно набули нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та дачу, розташовану в АДРЕСА_2. Зазначене майно зареєстровано на відповідачку, в зв'язку з чим нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно.

Посилаючись на викладене з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на 1/4 частини квартири НОМЕР_1, що розташована за адресою АДРЕСА_1 та на 1/4 частини земельної ділянки НОМЕР_2 площею 0.1175 га для ведення садівництва в садівничому товаристві «Механізатор -3», що знаходиться за адресою АДРЕСА_2

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 21.01.2013 року позов ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Зокрема зазначалось, що судом не були враховані положення статті 22 КпШС України, згідно якої майно, нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшло.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання за ним в порядку спадкування за законом права власності на 1/4 частини квартири та земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з того, що спадкодавець за життя не мав прав та обов'язків щодо оспорюваного майна.

Проте, погодитися з висновком суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частини квартири, не можна.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з 18 вересня 1958 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.9)

23.04.1999 року на товарно - сировинній біржі «Легіта» за договором купівлі - продажу ОСОБА_5 придбала квартиру НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1, яка зареєстрована в Херсонському бюро технічної інвентаризації на праві власності за ОСОБА_5 (а.с.14)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №1514 (а.с.11)

Спадкоємцями першої черги за законом померлого ОСОБА_6 є його син, ОСОБА_4 та дружина померлого, ОСОБА_5, які 07 лютого 2012 року отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку кожен. Спадщина складається з грошових вкладів з належними до них різного роду нарахуваннями та компенсаціями, що зберігаються в Філії відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Херсон та у Херсонському відділенні ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с.10)

Відповідно до положень ст. 22 КпШС України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю. В разі поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, їх долі визнаються рівними (ст.28 КпШС)

Отже, спірна квартира, яка була придбана відповідачкою під час шлюбу, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки яких є рівними.

За таких обставин, враховуючи відсутність доказів того, що між подружжям існувала інша домовленість щодо розпорядження зазначеної квартири, колегія суддів дійшла висновку, що померлий ОСОБА_6 за життя мав право на 1/2 частку зазначеної квартири, яке відповідно до положень статті 1218 ЦК України увійшло до складу спадщини.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача щодо визнання за ним права власності на 1/4 частини квартири № НОМЕР_1, що розташована в АДРЕСА_1 вищезазначених обставин справи та положень закону не врахував та безпідставно дійшов висновку про те, що ОСОБА_6 за життя не мав прав та обов'язків щодо зазначеної квартири.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги в частині визнання за позивачем права власності на 1/4 частини квартири є такими, що підлягають задоволенню з підстав вищезазначених, а рішення суду в цій частині скасуванню з ухваленням нового.

В іншій частині рішення колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання за ним права власності на 1/4 частини земельної ділянки НОМЕР_2 площею 0.1175 га для ведення садівництва в садівничому товаристві «Механізатор -3», що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 набула права власності на зазначену земельну ділянку на підставі рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 27 квітня 1999 року за № 166, що підтверджується державним актом на право приватної власності від 30 червня 1999 року (а.с.40)

Земельні ділянки право власності на які набуто одним із подружжям в порядку приватизації стали об'єктом права спільної сумісної власності подружжя лише з 09 лютого 2011 року - часу внесення змін до ст.61 Сімейного Кодексу України, відповідно до Закону України №2913-У1.

Отже, враховуючи, що зазначений закон не має зворотної дії в часі і не може бути застосований до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що спірна земельна ділянка право власності на яке набуто відповідачкою ще в 1999 році є її особистою власністю.

За таких обставин, суд правильно прийшов до висновку, що спадкодавець не мав за життя прав та обов'язків щодо спірної земельної ділянки.

Рішення суду в цій частині є обґрунтованим та законним, скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307,309 ЦПК України колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 21.01.2013 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/4 частини квартири в порядку спадкування скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_6 право власності на 1/4 частини квартири НОМЕР_1, що розташована в АДРЕСА_1

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: