АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/692/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/2800/2013
Головуючий у 1-й інстанції Новак Ю.Д.
Доповідач Гальонкін С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Гальонкіна С.А.

Суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

при секретарі: Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 18 червня 2013 року

по справі за позовом Департаменту праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування автомобіля марки "Таврія" ЗАЗ 114017, голубого кольору, 1995 року випуску, НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1, зареєстрованого за ОСОБА_2 та про передачу автомобіля на користь позивача.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 18 червня 2013 року позовні вимоги Департаменту праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації задоволено.

Вилучено автомобіль марки "Таврія" ЗАЗ 114017, голубого кольору, 1995 року випуску, НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1, зареєстрованого за ОСОБА_2 з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на передано автомобіль на користь Департаменту праці та соціального захисту населення Полтавської обласної даржавної адміністрації.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

З рішенням не погодився відповідач, в апеляційній скарзі просив рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилався на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви скарги, підстав для її задоволення та скасування рішення суду не вбачає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 27.03.1996 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.02.1992 № 62 „Про Порядок забезпечення інвалідів автомобілями з ручним керуванням і мотоколясками", на підставі витягу з огляду у МСЕК від 19.05.1994 № 740, інвалід війни 2 групи ОСОБА_2, що мешкав за адресою: АДРЕСА_1, був взятий на облік в Управлінні соціального забезпечення Полтавської облдержадміністрації як такий, що підлягає безкоштовному забезпеченню автомобілем „Запорожець" з ручним керуванням в модифікації ЗАЗ-968-МД.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.02.1992 № 62 „Про Порядок забезпечення інвалідів автомобілями з ручним керуванням і мотоколясками", гр. ОСОБА_2, 10.04.1995 року був забезпечений безкоштовно автомобілем „Таврія" у модифікації ЗАЗ-114017.

18.04.1995 Полтавським РЕП ДАІ зареєстровано за гр. ОСОБА_2 автомобіль ЗАЗ 114017, голубого кольору, 1995 року випуску, № кузова НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1.

Згідно з довідкою Головного управління від 27.12.2002 року № 02-5179 ОСОБА_2 надано дозвіл на видачу доручення на право керування автомобілем на ім'я ОСОБА_1

05.10.2012 року ОСОБА_2 помер.

Постановляючи рішення, місцевий суд виходив з положень п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою КМУ від 19 липня 2006 року (зі змінами та доповненнями, чинними на момент смерті ОСОБА_2П.), яким встановлено порядок повернення автомобіля яким був забезпечений інвалід.

Згідно 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою КМУ від 19 липня 2006 року (зі змінами та доповненнями, чинними на момент смерті ОСОБА_2.) після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда.

З матеріалів справи слідує, що спірний автомобіль зареєстровано за ОСОБА_2 у 1995 році, тобто на момент смерті останнього строк експлуатації автомобіля складав більше 17 років і він міг бути залишений членам сім'ї померлого, зокрема відповідачеві.

Разом з цим, колегія суддів бере до уваги, що відповідач ОСОБА_1 не звертався до Департаменту праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації з вимогою про залишення автомобіля за ним та проведення відповідної перереєстрації.

При зверненні Департаменту праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 щодо вирішення долі спірного автомобіля, останній не виявив наміру користуватись автомобілем марки "Таврія" ЗАЗ 114017.

Зі змісту апеляційної скарги та пояснень, наданих ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції слідує, що він не бажає експлуатувати спірний автомобіль.

Отже, висновок місцевого суду про задоволення позовних вимог Департаменту праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації є вірним, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги не містять у собі нових фактів чи засобів доведення, які б спростовували висновки суду першої інстанції, отже підстав для її задоволення не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст., 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 18 червня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Гальонкін С.А.

Судді Бутенко С.Б.

Прядкіна О.В.