АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1 й інстанції -
Шавула В.С. Доповідач -
Калиновський А.Б.Категорія 34
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2013 року колегiя суддiв Судовоi
палати з цивiльних справ Апеляцiйного
суду Днiпропетровськоi областi в складi:

Головуючого судді:
Калиновського А.Б.

Суддів :
Каратаєвої Л.О., Кіктенко Л.М.

При секретарі :
Видюкової Ю.С.

Розглянула у вiдкритому судовому
засiданнi в місті Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 12 серпня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
завданої пошкодженням майна

встановила:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 і, посилаючись
на те, що 06.07.2011 року останній будучи в
нетверезому стані, по вулиці
Білецького у м. Дніпропетровську
зупинив належний йому автомобіль
ВАЗ-2106, державний № НОМЕР_1 і наніс йому
удар кулаком в обличчя та по кузову
автомобіля, просив стягнути з
відповідача на його користь у
відшкодування матеріальної шкоди,
спричиненої пошкодженням автомобіля
2719,30 грн., моральної шкоди - 7000 грн. та
судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 12 серпня 2013
року у задоволені позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
завданої пошкодженням майна
відмовлено.

В апеляцiйнiй скарзi, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права позивач просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
про задоволення його позовних вимог.

Перевiривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегiя суддiв вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних пiдстав.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні
позову, суд виходив з того, що він не
надав суду доказів щодо належності
йому на праві власності автомобіля ВАЗ
2106, державний НОМЕР_1, характеру
завданих пошкоджень, а також
протиправної поведінки ОСОБА_3

З такими висновками суду погодитись
не можна.

За ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права
якого порушені, має право на
відшкодування завданої йому майнової
та моральної шкоди.

Згідно ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній особі або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Суд сприяє всебічному і повному
з*ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або не вчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, та
реалізуючи свої процесуальні права,
передбачені ст. 10 ЦПК України, ОСОБА_2 на
обґрунтування своїх вимог посилався на
постанови від 15.07.2011 р. та 25.07.2011 р. про
відмову у порушенні кримінальної
справи за ознаками ст.296 ч.1 та ст.194 ч.І
КК України відносно ОСОБА_3 і просив на
підтвердження викладених обставин
допитати в якості свідків ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с. 55).

Як видно з матеріалів справи, для
встановлення обставин справи, суд
15.07.2013 року в судовому засіданні
постановив ухвалу про витребування
відмовних матеріалів ЖРЗПЗ № 5038 від
06.07.2011 року та ЖРЗПЗ № 5526 від 22.07.2011 року
(а.с.45, 48) і у зв'язку з її невиконанням
Ленінським РВ у м. Дніпропетровську ГУ
ДМС України у Дніпропетровській
області, 31.07.2013 року повторно надіслав
запит про їх витребування (а.с. 75).

Не дочекавшись відповіді та
враховуючи відмову відповідача від
витребування зазначених відмовних
матеріалів, суд прийняв рішення
закінчити розгляд справи без їх
витребування, незважаючи на те, що
позивач у судовому засіданні 12.08.2013 р.
за таких обставин, заперечував проти
закінчення з*ясування обставин справи
та заявляв клопотання і наполягав на
витребуванні відмовних матеріалів (а.с.
76,78).

Вирішуючи спір, суд зазначені
обставини справи та вимоги закону не
врахував, не допросив в якості свідків
осіб, про виклик яких до суду заявляв
клопотання позивач, не витребував
відмовні матеріали ЖРЗПЗ № 5038 від
06.07.2011 р. та ЖРЗПЗ № 5526 від 22.07.2011 р., на
витребуванні та дослідженні яких
наполягав ОСОБА_2, чим допустив
неповноту з*ясування обставин справи.

Проте, як видно з відмовних матеріалів
ЖРЗПЗ № 5038 від 06.07.2011 р. та ЖРЗПЗ № 5526
від 22.07.2011 р., постановами від 15.07.2011 року
та 25.07.2011 року відмовлено у порушенні
кримінальної справи за ознаками ст.296
ч.1 та ст.194 ч.І КК України відносно
ОСОБА_3

Згідно даних постанов, а також
постанови від 31.08.2011 року, 06.07.2011 року
близько 19 год.30 хвил. ОСОБА_2 на своєму
автомобілі ВАЗ-2106, державний № НОМЕР_1
рухався по вулиці Білецького у м.
Дніпропетровську, напроти будинку № 1
шлях його автомобілю перегородив
ОСОБА_3, який знаходився в стані
алкогольного сп'яніння, внаслідок чого
позивач змушений був зупинити свій
автомобіль, після чого ОСОБА_3,
брутально лаючись, підійшов до нього,
наніс удар рукою по голові та пошкодив
автомобіль.

Вказані обставини підтверджуються
письмовими поясненнями ОСОБА_8, ОСОБА_5,
ОСОБА_9, ОСОБА_6, що знаходяться у
відмовному матеріалі № 5038 від 06.07.2011
року та їхніми показами в якості
свідків, наданими в засіданні
апеляційної інстанції.

Факт пошкодження автомобіля позивача
підтверджується протоколами огляду
місця пригоди від 07.07.2011 року та 22.07.2011
року, згідно яких на даху автомобіля
ближче до центру з лівого боку мається
вм'ятина.

Факт належності позивачу пошкодженого
автомобіля, крім іншого,
підтверджується копією технічного
паспорту, а також довідкою з ДАІ від
22.08.2013 року (а.с. 95, 97).

Як вбачається із висновку експертного
автотоварознавчого дослідження,
складеного за заявою ОСОБА_2 експертом
Проценком Р.Є. (а.с.9-13), вартість
матеріальної шкоди, завданої в
результаті неправомірних дій третіх
осіб володарю автомобіля ВАЗ- 21063,
реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 2719,
30 гри.

Враховуючи викладене, колегiя суддiв
вважає за необхідне рішення суду
скасувати і ухвалити нове, яким
частково задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_2, стягнувши з відповідача на його
користь у відшкодування матеріальної
шкоди 2719,30 грн., моральної шкоди, яка
полягає у душевних стражданнях, яких
зазнав позивач у зв'язку з протиправною
поведінкою відповідача та
пошкодженням його майна в сумі 1000 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, відповідно до вимог ст.88 ЦПК
України, колегiя суддiв вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача витрати по сплаті
судового збору за подання ОСОБА_2
позовної заяви в сумі 329,3 грн. (114,7+214,6)
(а.с.1,2) та витрати по сплаті судового
збору за подання апеляційної скарги в
сумі 172,05 грн. (114,7+57,35) (а.с. 93,94), а всього -
501,35 грн.

Що стосується витрат, понесених
позивачем на проведення
автотоварознавчого дослідження, то
вони не підлягають стягненню з
відповідача, оскільки таке дослідження
проведено не за призначенням суду, а
тому витрати на нього не відносяться до
судових витрат, зазначених у ст.79 ЦПК
України.

Не приймаючи до уваги показання
свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, суд виходить з того, що вони
суперечать зібраним по справі доказам,
які наведені в рішенні суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК
України, колегiя суддiв -

вирішила:

Апеляцiйну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 12 серпня 2013 року
скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у
відшкодування матеріальної шкоди 2719,30
грн., моральної шкоди - 1000 грн. та
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 501,35 грн. .

В задоволені решти позовних вимог
ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Суддi: