ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2013 року. Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Зуй Т.С.,

при секретарі Антощенко Г.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ (виділ у натурі) спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 17.07.2009 року уклала шлюб з відповідачем, на даний час вони розлучені, мають спільного сина. За час проживання у шлюбі ними набута земельна ділянка, державний акт на яку був отриманий та зареєстрований 07.09.2009 року. Вона проживає разом з сином, виховує його одна, стягнення аліментів з відповідача на утримання сина припинилось в зв'язку зі звільненням відповідача, сам же відповідач не надає коштів на дитину, тому просить відступити від рівності часток та здійснити поділ майна, набутого подружжям у спільну сумісну власність, виділити їй у натурі ? частки земельної ділянки розміром 0,052125 га, що знаходиться: Червономотовилівська сільрада, с/т «Лісова Пісня», зобов'язати Держземагенство у Фастівському районі здіснити виділ та реєстрацію земельної ділянки, присвоїти кадастровий номер та видати свідоцтво про право власності на ? частки земельної ділянки.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на вищевикладені обставини.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмове заперечення, в якому просив справу розглянути у його відсутність, а також вказав, що з позовом не згоден, оскілька вказана земельна ділянка була придбана ним 18.09.2008 року на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, грошові кошти, сплачені за земельну ділянку, належали йому особисто. Шлюб між ним та позивачкою був укладений вже після придбання ним земельної ділянки, також на момент придбання ділянки вони з ОСОБА_1 спільно не проживали і спільного господарства не вели. Також заперечує наявність заборгованості по аліментам, оскільки навіть після звільнення з роботи, сплачував аліменти зі своїх накопичених коштів в розмірі не менше 30 % прожиткового мінімуму. Тому просить відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 17.07.2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений шлюб, який за рішенням суду від 07.02.2011 року розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачкою.

07.09.2009 року ОСОБА_2 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

Позивач вважає, що оскільки вказаний Державний акт був отриманий відповідачем під час перебування у шлюбі, то земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між ними, та окрім того є необхідність відступити від рівності часток, оскільки дитина проживає з нею, а відповідачем не сплачуються аліменти на її утримання.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Ст. 60 СК України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Як вбачається з наданих відповідачем документів, ОСОБА_2 придбав земельну ділянку на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки, укладеного між ним та ОСОБА_4 18 вересня 2008 року. Вказаний договір зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 18 вересня 2008 року. Як пояснює відповідач земельна ділянка була придбана ним за власні кошти, на момент придбання земельної ділянки вони з позивачкою спільно не проживали і спільного господарства не вели.

Позивач також не надала суду жодних доказів того, що земельна ділянка була придбана за спільні кошти, що на момент придбання земельної ділянки вони з відповідачем проживали разом. А отже оскільки відповідач набув земельну ділянку у власність, вчинивши всі необхідні дії для цього, до реєстрації шлюбу з позивачкою, то земельна ділянка не є спільною сумісною власністю подружжя і позивач не має права на її частину. Отримання відповідачем Державного акту на право власності на земельну ділянку після реєстрації шлюбу не є підставою вважати, що земельна ділянка набута під час шлюбу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 60-63, 70, 71 СК України, ст.ст. 370, 372, 374 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 209, 212 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: