Справа № 0538/2692/2012
Провадження № 2/265/36/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2013 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Костромітіної О. О.,

при секретарі Скоробогатько Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства МК «Азовсталь», ОСОБА_2 комітету Маріупольської міської ради про зобовязання надати благоустроєне жиле приміщення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства МК «Азовсталь» (надалі за текстом ПАТ МК «Азовсталь»), ОСОБА_2 комітету Маріупольської міської ради про зобовязання надати благоустроєне жиле приміщення у звязку із знесенням будинку 114 по вулиці Камяний Карєр в місті Маріуполі.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що рішенням виконкому Жданівської міської ради народних депутатів № 379/9 від 17 жовтня 1984 року Жданівському МК «Азовсталь» для виробничих потреб в Орджонікідзевському районі міста з північно-західної сторони залізничної станції «Сортировочная» була відведена земельна ділянка в с. Камяний Карєр із знесенням розташованих на ній жилих будинків. Вона, ОСОБА_1, з 1981 року постійно проживала, була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, і у звязку з цим, була включена до списку громадян на отримання житла. З 1984 року вона стала проживати окремою сімєю від бабці ОСОБА_3, матері ОСОБА_4 та вітчима ОСОБА_5, припинив ведення з ними спільного господарства. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 05 квітня 1991 року були змінені умови найму жилого приміщення в будинку 114 по вулиці Камяний Карєр. У 1992 році бабця, мати та вітчим отримали двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, вона ж, незважаючи на свої неодноразові звернення до відповідачів, окремого житла так і не отримала.

Просила зобовязати відповідача ПАТ МК «Азовсталь», який є правонаступником Жданівського МК «Азовсталь», надати їй у постійне користування благоустроєне жиле приміщення у вигляді однокімнатної квартири, а у разі неможливості її надання, зобовязати відповідача ПАТ МК «Азовсталь» придбати однокімнатну квартиру і передати її в постійне користування; зобовязати відповідача ОСОБА_2 комітет Маріупольської міської ради прийняти рішення про передачу їй в постійне користування придбаної ПАТ МК «Азовсталь» однокімнатної квартири і видати ордер на дану квартиру.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги та надала суду пояснення аналогічні змісту позовних вимог. Крім того суду пояснила, що з 1991 року вона проживала у свого діді, за адресою м. Маріуполь вулиця Гончарова буд. 49/52, але не постійно, коли поверталася з гастролей. В наступний час у неї не має житла.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат ОСОБА_6, підтримала заявлені вимоги у повному обсязі. Вважає, що ОСОБА_1 набула права на отримання окремого житла у звязку із знесенням будинку, в якому вона постійно проживала. Що стосується пропуску строків позовної давності, то ці доводи є необґрунтованими, оскільки до квітня 2006 року відповідач ПАТ МК «Азовсталь» визнавав за позивачкою право на отримання однокімнатної квартири. Вперше про відмову в наданні квартири ПАТ МК «Азовсталь» повідомило ОСОБА_1 листом від 03 липня 2006 року і саме з цього часу має обчислюватися строк позовної давності. Крім того суду пояснила, що ОСОБА_1 в 1992 році зверталася до ПАТ МК «Азовсталь» з заявою про надання їй однокімнатної квартири та їй було обіцяно в наданні квартири. Після того, до 2006 року, вона постійно в усній формі зверталася до відповідача з проханням виділити їй квартиру, та їй обіцяли надати житло, але доказів про це у позивачки не має.

Представник відповідача ОСОБА_2 комітету Маріупольської міської ради, ОСОБА_7, яка діє на підставі довіреності, заперечувала проти задоволення позовних вимог, внаслідок пропущення строків позовної давності.

Представник відповідача ПАТ МК «Азовсталь», ОСОБА_8, яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, пояснив, що право позивачки на отримання житла не порушено, в звязку з тим, що особам, які проживали ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідачем була надана двохкімнатна квартира, чому не була вказано в ордері позивачка відповідачу не відомо. Ордер на квартиру видавав не комбінат «Азовсталь». Крім того, вважає, що з рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 05.04.1991 року не можна зробити висновок, що позивачка проживала окремою сімєю від своєї матері, бабусі та вітчима. Більш того, позивачкою пропущений строк позовної давності, передбачений цивільним законодавством, і вони як відповідачі наполягають на його застосуванні.

Свідок ОСОБА_9 пояснення якого були оголошені у судовому засіданні внаслідок його смерті суду пояснював, що ОСОБА_10 його онука, та йому відомо, що вона повинна була отримати однокімнатну квартиру після рішення суду, але їй сказали, що «Азовсталь» не будує будинки з однокімнатними квартирами. В середні 90 років він їздив в УКБ «Азовсталь» за проханням ОСОБА_1, та йому повідомили, що вона друга на черзі по отриманню житла. ОСОБА_1 їздить з концертами по містам, приїжджає до Маріуполя 2-3 рази на рік, та зупиняється у нього в будинку по вулиці Гончарові (т.1 а.с. 103-104).

Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, за наступних підстав.

Судом встановлено, що Ухвалою Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 січня 2012 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 березня 2011 року, яким було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та ухвала колегії суді судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 23 серпня 2011 року скасовано, справу передано на новий розгляд. В даній ухвалі зазначено, що судом не досліджено місце проживання позивачки протягом 16 років та причини пропуску нею строку для звернення до суду за захистом свого порушеного строку.

Також судом встановлено, що рішенням Жданівської міської ради народних депутатів № 379/9 від 17 жовтня 1984 року було прийнято рішення про відведення Жданівському МК «Азовсталь» земельної ділянки для будівництва ковально-пресового цеху і відділення обробки та термообробки спец листів в Орджонікідзевському районі міста з північно-західної сторони залізничної станції «Сортировочная».

Відповідно до п.1 даного рішення були вилучені земельні ділянки в с. Камяний Кар'єр із знесенням розташованих на них жилих будинків згідно списку, наданого металургійним комбінатом «Азовсталь».

Згідно списку громадян, які підлягали відселенню у звязку з рішенням Жданівського міськвиконкому № 379/9 від 17 жовтня 1984 року, в черзі на відселення через знесення будинку 114 по вулиці Камяний Кар'єр зазначені: ОСОБА_3 (власник будинку), ОСОБА_11 (дочка власника), ОСОБА_1 (онука власника) (а.с.7 том1).

24 лютого 1987 року ОСОБА_11 уклала шлюб з ОСОБА_5, про що Палацом одруження міста Жданова був зроблений актовий запис № 663, подружжю присвоєне прізвище ОСОБА_5 (а.с.11 том 1).

Згідно статті 171 ЖК України, в разі знесення перебуваючи у приватній власності громадян жилих будинків у звязку із вилученням земельної ділянки для державних чи громадських потреб, зазначеним громадянам, членам їх сімї, а також іншим громадянам, постійно проживаючим в цих будинках, надаються по встановленим нормам квартири в будинках державного чи громадського житлового фонду.

Статтею 174 ЖК України передбачено, що порядок надання квартир, розміри і порядок відшкодування вартості знесених будинків, прибудов та умови, за яких проводиться перенесення, встановлюються радою Міністрів України.

Так, пп.2 п.1 ОСОБА_12 Міністрів УРСР № 523 від 22 грудня 1983 року, зі змінами та доповненнями, внесеними ОСОБА_12 Кабінету Міністрів УРСР № 163 від 22 серпня 1991 року «Про порядок відшкодування громадянам вартості належних їм жилих будинків, інших будівель і споруд, які зносяться у звязку із вилученням земельних ділянок для державних чи громадських потреб, і забезпечення їх жилою площею» встановлено, що у разі знесення жилих будинків, які перебувають у власності громадян, у звязку із вилученням земельних ділянок для державних чи громадських потреб, громадянам, членам їх сімей, а також іншим громадянам, які постійно проживають в цих будинках, надаються квартири згідно вимог ст.113 ЖК УРСР.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка постійно проживала і була зареєстрована з 1981 року в будинку 114 по вулиці Камяний Кар'єр в місті Маріуполі (а.с.62 том 1).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 05 квітня 1991 року були змінені умови договору найму жилого приміщення в будинку 114 по вулиці Камяний Кар'єр в місті Маріуполі. Як вбачається, судом встановлений факт проживання ОСОБА_1 окремою сімєю від ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з якими вона в 1984 році припинила ведення спільного господарства. При цьому, підставою звернення до суду була та обставина, що будинок підлягав знесенню і позивачка не бажала отримувати житло разом з бабцею та матірю через неприязненні стосунки з вітчимом.

При розгляді вищевказаної цивільної справи приймав участь представник відповідача МК «Азовсталь», який позовні вимоги ОСОБА_1 визнав обґрунтованими і відповідно рішення суду від 05 квітня 1991 року в установленому порядку не оскаржувалося і набрало законної сили (а.с.9 том 1).

Згідно копії ордера № 000390 від 03 січня 1992 року, виданого на підставі рішення Виконкому народних депутатів № 610 від 04 грудня 1992 року за списками УКБ «Азовсталь», ОСОБА_5 на сімю у складі ОСОБА_3, ОСОБА_4 була надана двохкімнатна квартира АДРЕСА_2 (а.с. 13 том 1).

За копією лицевого рахунку № 2003 ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були зареєстровані в цій квартирі з 03 березня 1992 року. В подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 08 грудня 2005 року дана квартира була відчужена іншій особі (а.с.14;16 том 1).

Наведене свідчить про те, що право позивачки ОСОБА_1 на отримання окремого житла при наданні в січні 1992 року мешканцям будинку 114 по вулиці Камяний Кар'єр квартири АДРЕСА_3, відповідачами не враховувалося, внаслідок чого ОСОБА_1 25.02.1992 року звертається до ПАТ МК «Азовсталь» з заявою про надання їй однокімнатної квартири ( т.3 а.с. 32).

Згідно відповіді Виконкому Маріупольської міської ради № 1471-2 від 17 квітня 2006 року, за інформацією ПАТ МК «Азовсталь», ОСОБА_1 перебуває у черзі на відселення і їй має бути надана однокімнатна квартира, як мешканцю знесеного будинку 114 по вулиці Камяний Кар'єр, однак неможливість надання цього житла обумовлена відсутністю будівництва будинків з однокімнатними квартирами і відсутністю можливості надати їй окреме житло у вигляді однокімнатної квартири (а.с.12 том 1).

Відповідно до листа ПАТ МК «Азовсталь» від 03 липня 2006 року за № 09-1124 не надання однокімнатної квартири ОСОБА_1 повязано з відсутністю відповідальності господарюючого субєкта ВАТ МК «Азовсталь» по зобовязанням акціонерів товариства (а.с.94 том 1).

Відповідно до положень ст.ст.50,113 ЖК УРСР, громадянам у звязку з виселенням надається благоустроєне жиле приміщення межах даного населеного пункту, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам. За розміром жиле приміщення має бути не менше того, яке займав наймач, однак в межах норм жилої площі.

Згідно вимог ст.47 ЖК УРСР норма жилої площі складає 13,65 кв.м на одну особу. Натомість жиле приміщення може бути надано з перевищенням норм жилої площі, якщо вона складає одну кімнату (однокімнатна квартира), що узгоджується з положеннями ст.48 ЖК УРСР.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що право на отримання житла ОСОБА_1 було порушено, оскільки їй у звязку з вилученням земельної ділянки і знесенням будинку жиле приміщення надано не було, іншого житла в місті Маріуполі вона не має.

Проте, відповідно до вимог статей 257,261,267 ЦК України,загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування, якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушено право підлягає захисту.

Оскільки позивачем не надано жодного доказу про те, що вона протягом трьох років з лютого 1992 року зверталася до відповідача ПАТ МК «Азовсталь» про надання їй однокімнатної квартири та їй було обіцяно протягом цього строку в наданні однокімнатної квартири, внаслідок чого вона не зверталася до суду протягом загальних строків позовної давності за захистом свого порушеного права, та відповідачами заявлена вимога про застосування позовної давності, що є підставою для відмови у задоволені позову ОСОБА_1, то суд з урахуванням вищенаведених норм права, та рекомендацій Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які зазначені в вищенаведеній ухвалі суду від 25 січня 2012 року, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, внаслідок спливу строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства МК «Азовсталь», про зобовязання надати благоустроєне жиле приміщення в м. Маріуполі у вигляді однокімнатної квартири, а вразі неможливості її надати, зобовязати відповідача придбати для неї однокімнатну квартиру, до ОСОБА_2 комітету Маріупольської міської ради про зобовязання прийняти рішення про передачу їй в постійне користування придбану Публічним акціонерним товариством МК «Азовсталь» для неї однокімнатну квартиру та видати їй ордер на цю квартиру, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його оголошення або у разі неприсутності сторін під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя____________ ОСОБА_13