ун. № 2608/662/12
пр. № 2/759/205/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2013 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.

при секретарі Бандурі Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В., ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання договорів недійсними, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить визнати недійсним договір позики, укладений 4.11.2009р. між нею та відповідачкою та договори від 4.03.2010р. та від 10.06.2010р. про внесення змін до вказаного договору, визнати нікчемним договір іпотеки від 4.11.2009р., укладений між нею та відповідачкою відносно квартири АДРЕСА_1, визнати виконавчий напис від 28.12.2010р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. таким, що не підлягає виконанню у звязку з нікчемністю договору іпотеки, посилаючись на те, що на виконання договору позики та договорів про внесення змін до договору позики відповідачка їй коштів не передавала, договір нею підписаний проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї психічного тиску її батька ОСОБА_4 Квартира АДРЕСА_1 призначалась для проживання позивачки та її малолітньої доньки ОСОБА_6, 2009р. народження, а тому договір іпотеки відповідно до положень ст. 224 ЦК України, Сімейного Кодексу України, Законів України «Про охорону дитинства», «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» міг бути укладений лише за умови отримання попередньої згоди органу опіки і піклування. При укладенні оспорюваного правочину такої згоди отримано не було, а тому він є нікчемним.

Відповідачка проти позову заперечує, посилаючись на те, що договори позики та іпотеки між нею та позивачкою були укладені у встановленому законом порядку, а тому підстав для визнання їх недійсними немає.

3-тя особа орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві в судове засідання не зявився, просить слухати справу у відсутність його представника.

3-ті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В., ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві в судове засідання не зявились, про день слухання справи повідомлені належним чином, а тому суд вважає можливим слухати справу у їх відсутність.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 4.11.2009р. сторони уклали договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 взяла в борг у ОСОБА_2 528 765грн. 60коп. з кінцевим строком повернення 4.03.2010р. /ас 9/.

4.03.2010р. сторони уклали договір про внесення змін до договору позики, відповідно до якого позичальник зобовязалась повернути позикодавцю борг, зазначений в п. 1 договору в строк до 4.07.2010р. /ас 11/.

10.06.2010р. сторони уклали договір про внесення змін до договору позики, відповідно до якого позичальник зобовязався повернути позикодавцю борг у розмірі 77 250 доларів США, що за курсом Національного банку України становить 611 665 грн. 50коп. у строк до 4 липня 2010р. /ас 10/.

Також 4.11.2009р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки, до якого 4.03.2010р. та 10.06.2010р. були внесені зміни. Відповідно до зазначеного договору іпотеки ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 в іпотеку для забезпечення виконання зобовязань за договором позики та внесеними до нього змінами належну їй на підставі договору дарування квартиру АДРЕСА_1 /ас 12-15/.

У звязку з тим, що у позивачки утворилась заборгованість за договором позики, за заявою відповідачки 28 грудня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. вчинено виконавчий напис: на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 запропоновано звернути стягнення з метою задоволення вимог ОСОБА_2 по стягненню заборгованості за договором позики в розмірі 611 665грн. 50коп., неустойки за період з 4.07.2010р. по 28.12.2010р. в розмірі 1 082 648грн. 82коп., витрат, повязаних з вчиненням виконавчого напису в розмірі 5 000грн. /ас 16/.

Відповідно до ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Згідно ст. 60 ЦК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 6.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (стаття 231 ЦК), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак необовязково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сімї, родичів тощо або їх майна.

Посилаючись на укладення договору позики та договорів про внесення змін до договору позики під впливом насильства позивачка не надала доказів на підтвердження факту вчинення відносно неї фізичного чи психічного насильства як зі сторони відповідачки, так і свого батька ОСОБА_4, зокрема, доказів того, що знаходилась на повному утриманні батька та була залежна від нього, хоча згідно довідки ф. 3 з 2000року проживала та була зареєстрована разом з матірю ОСОБА_5 /ас 66/ і саме матір подарувала їй квартиру АДРЕСА_1, яку позивачка передала в іпотеку відповідачці з метою забезпечення виконання своїх зобовязань за договором позики.

Посилання позивачки на те, що вона не отримувала коштів за договором позики та договорами про внесення змін до договору позики спростовується самими діями позивачки по частковому поверненню заборгованості в грудні 2009р., січні-березні 2010р. /ас 9зв./, а також запереченнями, наданими відповідачкою, відповідно до яких вона 31.10.2009р. продала належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_3 і кошти, отримані від продажу вказаної квартири 4.11.2009р. дала в борг позивачці /ас 107/.

Таким чином, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт укладення позивачкою договору позики та договорів про внесення змін до договору позики під впливом насильства, а тому законних підстав для визнання їх недійсними у суду немає.

Звертаючись до суду з вимогою про визнання договору іпотеки нікчемним ОСОБА_1 посилається на ст. 224 ЦК України, ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 177 Сімейного кодексу України, ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей».

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх заміняють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання.

Відповідно до ст. 177 Сімейного кодексу України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, видавати письмові зобовязання від імені дитини, відмовлятися від майнових прав дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органу опіки та піклування.

Із наведеного вище вбачається, що дозвіл органу опіки та піклування необхідний у випадку, коли батьки (або особи які їх заміняють) вважають за необхідне розпорядитися нерухомим майном, яке повністю або частково належить неповнолітній дитини або яким дитина має право користуватися.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 25.07.2006 р. № 19-50-556 «Щодо отримання згоди органів опіки та піклування та піклування» для встановлення факту користування нерухомим майном нотаріуси витребовують довідку про реєстрацію місця проживання або місця перебування дитини за адресою майна, що відчужується або заставляється, видану житлово-експлуатаційною організацією або іншим відповідним уповноваженим органом з питань реєстрації. Коли з поданих документів нотаріусом встановлено, що така дитина проживає за іншою адресою, ніж адреса майна, що відчужується, а також те, що така дитина не має права власності на це майно (його частину) нотаріус має право не витребовувати згоду органу опіки та піклування на посвідчення такого правочину.

Із матеріалів справи вбачається, що на момент укладання договору іпотеки в АДРЕСА_1 ні позивачка, ні її малолітня дитина зареєстровані не були, а проживали та були зареєстровані в АДРЕСА_6, що підтверджується довідками форми № 3 за березень 2010р. та березень 2012р. /ас 35, 53/.

Згідно договору дарування від 10.07.2009р., власником квартири АДРЕСА_1 є позивачка.

Доказів того, що власником квартири була малолітня донька позивачки, або ж у неї були майнові права на це приміщення, суду не надано.

За таких обставин безпідставними є посилання позивачки на те, що оспорюваний договір міг бути укладений лише при наявності попередньої згоди органу опіки і піклування, як це встановлено ст. 177 СК України, ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства».

Посилання представника позивачки на проживання і реєстрацію у спірній квартирі доньки позивачки в даний час суд до уваги не приймає, оскільки її донька була зареєстрована в квартирі після укладення договору іпотеки.

Таким чином, для укладення договору іпотеки, за яким ОСОБА_1 передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру, не було необхідності отримувати попередню згоду органів опіки та піклування, а тому відсутні підстави для визнання цього договору нікчемним виходячи із обставин, якими обґрунтовується позов.

Оскільки в судовому засіданні не встановлено підстав для визнання нікчемним договору іпотеки від 4.11.2009р., не підлягає задоволенню і вимога про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. 28.12.2010р. таким, що не підлягає виконанню з підстав, заявлених в позові /у звязку з нікчемністю договору іпотеки/.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 224, 231 СК України, ст. 177 СК України, ст.ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В., ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання договорів недійсними відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів.

Суддя