№ 2/269/2073/2013
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 грудня 2013 року

Совєтський районний суд м. Макіївки
Донецької області у складі:

головуючого судді
Любченка С.Д.

при секретарі
Шпаченко С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
«АКЦЕНТ-БАНК», від імені якого у якості
представника позивача виступає
ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_1
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду
26.09.2013 року з позовом до відповідача
про стягнення заборгованості за
договором № АВ14RX04610059 від 26.05.2008 року у
розмірі 22422,97 грн. та судових витрат у
розмірі 229,40 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідачем ОСОБА_2 26.05.2008 року було
укладено з ПАТ “А-Банк” кредитний
договір № АВ14RX04610059, згідно якого
відповідач отримав кредит у розмірі
3098,40 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,00% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 26.05.2009 року. Відповідач
належним чином не виконав умови
договору, заборгованість станом на
15.08.2013 року склала в розмірі 22422,97 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав, на
задоволені позову наполягав.

Відповідач у судове засідання
з’явився, позов не визнав та пояснив,
що хотів взяти в кредит телефон, подав
заявку на кредит, але йому у видачі
кредиту відмовили. Про те, що на його
ім»я був оформлений вищевказаний
кредитний договір він дізнався в суді.
При постановленні рішення просив
застосувати строк позовної давності.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов не підлягає
задоволенню за таких обставин.

В судовому засіданні встановлено, що
між позивачем та відповідачем ОСОБА_2
виникли зобов’язання, які відповідач
зобов’язаний виконувати, підтверджено
укладеним між ними договором №
АВ14RX04610059 від 26.05.2008 року, згідно якого
відповідач отримав кредит у розмірі
3098,40 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,00% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 26.05.2009 року, що підтверджує
заява позичальника ОСОБА_2 на отримання
кредиту та умови надання споживчого
кредиту фізичним особам.

Доводи відповідача ОСОБА_2, що
кредитний договір він не укладав в
судовому засіданні не були
підтверджені відповідними та
належними доказами.

Згідно умов вище укладеного договору,
банк надає позичальнику строковий
кредит для розрахунків за товари, що
придбаваються держателем у суб’єктів
господарювання, в заяві про надання
кредиту позичальник повідомлений з
умовами надання споживчого кредиту,
тому даний кредитний договір є
споживчим.

Згідно наданого розрахунку за
кредитним договором № АВ14RX04610059 від
26.05.2008 року, наданого представником
позивача, сума заборгованості за
кредитом станом на 15.08.2013 рік склала
22422,97 грн.

Копією судового наказу від 05.02.2009 року з
ОСОБА_2 за заявою ЗАТ «Акцент-Банк» в
рахунок заборгованості за договором №
АВ14RX04610059 від 26.05.2008 року було стягнуто
5887 грн.20 коп., судовий наказ був
надісланий на адресу ОСОБА_2, але не
отриманий ним у зв»язку із закінченням
терміну зберігання, представник
позивача копію судового наказу отримав
15.06.2009 року та пред»явив його до
виконання. Відповідно наданої
представником позивача копії
постанови Совєтського ВДВС виконавчий
документ був повернений стягувачеві, у
зв»язку з не проживанням боржника за
вказаною адресою.

Пункт 31 Постанови №5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30.03.2012 року передбачає, що:
“враховуючи положення пункту 7 частини
тринадцятої статті 11 Закону України
“Про захист прав споживачів”, суди
мають виходити з того, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Відповідач у судовому засіданні заявив
про застосування строку позовної
давності при розгляді справи, про що
подав відповідну письмову заяву.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України “Про захист
прав споживачів” застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи)”.

Загальний строк позовної давності, що
передбачений ст. 257 ЦК України,
встановлюється тривалістю у три роки.

Тому на підставі викладеного, суд
приходить до висновку, що на момент
постановлення рішення суду, строк
позовної давності, передбачений
законодавством, позивачем пропущений,
оскільки договір між позивачем та
відповідачем суд вважає споживчим,
тому в задоволені позовних вимог
необхідно відмовити.

Керуючись ст.257 ЦК України, Законом
України “Про захист прав споживачів”
та на підставі ст.ст. 79, 80, 213-215 ЦПК
України, суд –

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК»,
від імені якого у якості представника
позивача виступає ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ
ТОВАРИСТВО ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості –
відмовити у зв’язку з пропуском строку
позовної давності.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення в Апеляційний суд
Донецької області, через даний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
С. Д. Любченко