номер справи 2314/9282/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2013 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого слідчого прокуратури Черкаської області ОСОБА_2, прокуратури Черкаської області про визнання факту неправомірних дій, бездіяльності чи помилки та зобов»язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до старшого слідчого прокуратури Черкаської області ОСОБА_2 про визнання факту неправомірних дій, бездіяльності чи помилки та зобов»язання вчинити дії. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач розслідував кримінальну справу №11166 відносно його рідного брата ОСОБА_3, який в подальшому засуджений вироком апеляційного суду Черкаської області від 28.01.2002р. за ст.ст. 63, 190-1, 223 ч.2 КК України (в ред. 1960р.) та за ст. 187 ч.4 КК України (в ред. 2001р.) до довічного ув»язнення. Зазначив, що під час розслідування справи, правоохоронцями було проведено обшук і виїмку речей за адресою, де мешкав ОСОБА_3 АДРЕСА_1, без його участі. Під час обшуку були вилучені речі, які належали ОСОБА_1 та його родині та кошти 2,435 доларів США, які належали йому позивачеві. Вважає, що ні речі, ні долари ніякого відношення по інкримінованих ОСОБА_3 злочинів, не мали. В подальшому вилучені речі до матеріалів кримінальної справи в якості речових доказів долучені не були і родині брата не повернуті. Кошти в сумі 2435 доларів США слідчий Овсієнко В.О. позивачеві по даній справі не повернув, а поклав на депозитний рахунок прокуратури Черкаської області. При цьому, на той час, позивач не знав, де поділися його кошти, які він залишив у рідного брата ОСОБА_3 на збереження. Він звертався до слідчого Овсієнка В.О. щодо повернення коштів, але той направив його до суду. При розгляді апеляційним судом справи щодо ОСОБА_3, йому також було відмовлено у поверненні грошей. Позивач вважає себе власником грошових коштів в сумі 2435 доларів США. Просить суд визначити факт неправомірних дій, бездіяльності чи помилку старшого слідчого прокуратури Черкаської області ОСОБА_2, який не повернув йому вилучені в помешканні у брата кошти їх законному власнику, тобто йому; зобов»язати старшого слідчого прокуратури Черкаської області ОСОБА_2 повернути кошти у сумі 2435 доларів США, які зберігаються на депозитному рахунку прокуратури Черкаської області як законному власнику на вказаним ним рахунок у банківській установі.

В судовому засіданні 18.02.2013р. в якості співвідповідача залучено прокуратуру Черкаської області.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Зазначив, що погоджується розглядати справу за його відсутності.

Відповідач старший слідчий прокуратури Черкаської області ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився. За повідомленням представника прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 - ОСОБА_2 11.02.2013р. звільнився з посади за власним бажанням.

Представник відповідача прокуратури Черкаської області прокурор Демиденко П.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Заслухавши осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що за матеріалами кримінальної справи щодо ОСОБА_3 вбачається, що відповідно до протоколу опису майна від 25.12.1998р., складеного заступником начальника СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_2, на підставі постанови про накладення арешту на майно від 13.04.1998р. проведено опис майна, яке належить ОСОБА_3, зокрема, - коштів в сумі 2435 доларів США. Зазначені грошові кошти здані на депозитний рахунок прокуратури Черкаської області, що підтверджується даними постанови від 05.01.1999р.

Крім того, вироком судової палати з кримінальних справ Черкаського апеляційного суду від 28.01.2002р. ОСОБА_3, 1961р. народження, визнаний винним і засуджений за ст.ст. 190-1, 69, 223 ч.2, 42 КК України (в ред. КК 1960р.), ст. 187 ч.4 КК України (в ред. КК 2001р.) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві особистої власності. Крім того, задоволені цивільні позови фізичних і юридичних осіб.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950р., ратиф. ЗУ від 17.07.1997р., передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК).

Статтею 81 ч.2 КПК України (в ред. 1960р.) передбачено, що спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується в порядку цивільного судочинства.

Крім того, розділом 1 Книги 3 ЦК України передбачені норми права щодо права власності та інших речових прав, в т.ч. щодо набуття та припинення права власності.

Аналізуючи та оцінюючи досліджені обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позивачем не надано до суду жодного доказу, який би підтверджував викладені ним доводи позову. Так, не доведено факт родинних відносин між позивачем та засудженим; не доведено факт належності грошових коштів в розмірі 2435 доларів США саме позивачеві; не обгрунтовані вимоги щодо неправомірних дій, бездіяльності чи помилки, як зазначено позивачем, з боку відповідача ОСОБА_2 під час проведення досудового слідства по кримінальній справі щодо ОСОБА_3

Таким чином, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

В зв»язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, оскільки являється інвалідом 2 групи (посвідчення серія ААВ №005653 від 26.09.2011р.), то відповідно до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України, судові витрати необхідно компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного та, керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, 1950р., ратиф. ЗУ від 17.07.1997р., ст. 81 КПК України (в ред. 1960р.), ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 79, 88, 209-223 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до старшого слідчого прокуратури Черкаської області ОСОБА_2, прокуратури Черкаської області про визнання факту неправомірних дій, бездіяльності чи помилки та зобов»язання вчинити дії, - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5