Справа № 219/4027/2013-ц
Артемівський міськрайонний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2013 року. Артемівський
міськрайонний суд Донецької області
у складі головуючого - судді Ониско
Р.В., при секретарі - Чубикало О.А.,
представника позивача - Бистрицької
І.О., представника відповідача - ОСОБА_2,
відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
м.Артемівськ справу за позовом ПАТ
«Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
виселення та зняття з реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до
Артемівського міськрайонного суду з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення
та зняття з реєстрації, в обґрунтування
вимог вказав, що 23 листопада 2007 р. між
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку „Укрсоцбанк", в
особі Артемівського відділення
Донецької обласної філії, та ОСОБА_3 був
укладений Договір кредиту № 45/14-286.
Відповідно до п. 1.1. Договору кредиту
позивач зобов'язався надати
відповідачу ОСОБА_3 у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості, платності та
цільового характеру використання,
грошові кошти у сумі 20000,00 дол. США
(двадцять тисяч доларів США 00 центів),
зі сплатою 12,5 % відсотків та порядком
погашення основної суми
заборгованості згідно з графіком,
визначеним у договорі кредиту та
кінцевим терміном погашення до 10.11.2022 р.
Відповідно до п. 1.2. Договору кредиту
кредит був наданий позичальнику на
покупку житла. В забезпечення
виконання зобов'язань за договором
кредиту між позивачем і позичальником
ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір
від 23.11.2007 р. № 1. Предметом іпотеки за
іпотечним договором є оплачена на
рахунок кредитних коштів трикімнатна
квартира, загальною площею 68,49 кв. м.,
житловою площею 35,40 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яка
належить ОСОБА_3 на праві приватної
власності згідно договору
купівлі-продажу квартири, укладеного 22
листопада 2007 року з ОСОБА_5,
посвідченого 22 листопада 2007 року
ОСОБА_6, приватним нотаріусом
Артемівського міського нотаріального
округу, зареєстрованого в реєстрі для
реєстрації нотаріальних дій за № 9621 та
в реєстрі прав власності на нерухоме
майно за № 20984587. Зобов'язання позивача
за договором кредиту були виконані у
повному обсязі, що підтверджує заява на
видачу готівки № 20-3 від 23 листопада 2007
на суму 20000,00 дол. США (двадцять тисяч
доларів США). Позичальник ОСОБА_3 своїх
зобов'язань по сплаті кредиту
систематично не виконував, в зв'язку з
чим позивач 22.02.2012 р. звернувся в
Артемівський міськрайонний суд з
позовом до нього про звернення
стягнення на предмет іпотеки в рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_3 по
договору кредиту у сумі 176730,62 грн. і
виселення боржника з іпотечної
квартири. 28.03.2012 р. Артемівський
міськрайонний суд Донецької області
ухвалив рішення по справі №
2-3480/11,2-0503/479/2012, яким позов задовольнив в
частині звернення стягнення на предмет
іпотеки в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_3 по договору
кредиту у сумі 176730,62 грн., і відмовив у
задоволенні позову в частині виселення
боржника ОСОБА_3 Відмову у виселенні
ОСОБА_3 суд обґрунтував не відсутністю
у позивача права на його виселення, а
недотриманням процедури виселення,
передбаченої ч. 2 ст. 40 Закону України
«Про іпотеку» і ч.3 ст. 109 ЖК України.
Рішення Артемівського міськрайонного
суду по цивільній справі №
2-3480/11,2-0503/479/2012 суду набуло законної
сили 05.07.2012 р. після апеляційного
перегляду по скаргам обох сторін
процесу. За час, що сплив з дати набуття
рішенням суду законної сили,
відповідач ОСОБА_3 заборгованість по
Договору кредиту у сумі 176730,62 грн. не
сплатив, отже, позивач вважає за
необхідне примусово реалізовувати
предмет іпотеки через виконавчу службу
з метою погашення за рахунок вирученої
суми боргу у розмірі 176730,62 грн,
встановленому Рішенням Артемівського
міськрайонного суду по цивільній
справі № 2-3480/11, 2-0503/479/2012 від 28.03.2012 р. У
зв'язку з набуттям законної сили
вказаним рішенням суду і несплатою
відповідачем суми боргу у
добровільному порядку, позивач прийняв
рішення про виселення з предмета
іпотеки - ОСОБА_3, і двічі вручив йому
відповідну претензію про виселення і
передачу предмета іпотеки позивачу у
місячний термін з дати отримання
претензій. ОСОБА_3 одержав претензії
12.07.2012 р. і 25.04.2013 р., що засвідчують його
особисті підписи на текстах претензій,
але квартиру не звільнив і позивачу не
передав. Крім того, в іпотечній
квартирі зареєстрована, але не мешкає
громадянка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1.
Відповідач ОСОБА_4 була членом сім'ї
колишнього власника квартири - ОСОБА_5,
у якого 22 листопада 2007 року купив за
кредитні кошти квартиру ОСОБА_3 Зі слів
ОСОБА_3 він неодноразово вимагав від
ОСОБА_4 виписатися з квартири, остання
постійно обіцяла це зробити, але не
зробила. Конкретне місце проживання
ОСОБА_4 позивачу невідоме, спілкування
з нею представника позивача мало місце
тільки в усній формі по телефону.
Позивач, як іпотекодержатель
неодноразово у квітні 2013 році вимагав
від ОСОБА_4 зняти себе з реєстрації
місця проживання в квартирі, що є
предметом іпотеки, але позитивних
наслідків ці вимоги не мали.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 підтримала заявлені
вимоги та просила суд позов
задовольнити, при цьому пояснила, що у
спірній квартирі, яка являється
предметом іпотеки відсутні умови для
проживання і на даний час в квартирі
ніхто не проживає, відповідачі
формально зареєстровані за вказаною
адресою. Реалізувати квартиру з
зареєстрованими особами неможливо, так
як ніхто із покупців не виявляє бажання
купувати квартиру з такими
обтяженнями.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
позовні вимоги не визнав і пояснив, що
дійсно між ним та ПАТ «Укрсоцбанк»
23.11.2007 року було укладено кредитний
договір на суму кредиту 20000 доларів США
зі сплатою 12,5 відсотків річних на
придбання житла, а саме квартири за
адресою: АДРЕСА_2. В забезпечення даного
кредитного зобов'язання між ним та ПАТ
«Укрсоцбанк» 23.11.2007 року було укладено
іпотечний договір. В зв'язку з тим, що в
2008 році збільшився курс доллара США по
відношенню до гривні, а також те, що він
втратив роботу - він не має можливості
сплачувати відсотки та тіло кредиту.
Рішенням Артемівського міськрайонного
суду від 28.03.2012 року було звернено
предмет іпотеки на користь ПАТ
«Укрсоцбанк» в рахунок погашення
заборгованості за кредитом. На момент
купівлі вказаного житла у даній
квартирі була зареєстрована
громадянка ОСОБА_4, яка не була наймачем
квартири, а була лише зареєстрована в
даній квартирі. Цей факт було
повідомлено працівникам банку, проте
це не вплинуло на укладення
вищевказаних кредитного та іпотечного
договору. В даній квартирі він та будь -
хто інший не проживав, так як
безпосередньо після придбання
квартири він розпочав ремонт, який на
даний час не закінчений. На даний час
він проживає за іншою адресою.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не
визнав і посилався на рішення
Артемівського міськрайонного суду від
28.03.2012 року, згідно якого ПАТ
«Укрсоцбанк» відмовлено в виселенні
ОСОБА_3 із спірного житла. Та пояснював,
що оскільки вже є рішення суду в спорі
між тими ж сторонами з цього питання,
яке набрало законної сили то повторно
заявляти вимогу про виселення позивач
не має права.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
розглянувши матеріали позову, вважає,
що позов підлягає задоволенню.

Так судом встановлено, що між ОСОБА_3 та
ПАТ «Укрсоцбанк» 23.11.2007 року було
укладено кредитний договір № 45/14-286 на
суму кредиту 20000 доларів США зі сплатою
12,5 відсотків річних на придбання житла,
а саме квартири за адресою: АДРЕСА_2. В
забезпечення даного кредитного
зобов'язання між ОСОБА_3 та ПАТ
«Укрсоцбанк» 23.11.2007 року було укладено
іпотечний договір № 1. 28.03.2012 р.
Артемівський міськрайонний суд
Донецької області ухвалив Рішення по
справі № 2-3480/11,2-0503/479/2012 яким позов ПАТ
«Укрсоцбанк» задовольнив в частині
звернення стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_3 по договору кредиту у сумі 176730,62
грн., і відмовив у задоволенні позову в
частині виселення боржника ОСОБА_3
Відмову у виселенні ОСОБА_3 суд
мотивував недотриманням процедури
виселення, передбаченої ч. 2 ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» і ч.3 ст. 109 ЖК
України, тобто на момент винесення
вищевказаного рішення суду ОСОБА_3 не
було запропоновано добровільно
звільнити займане житлове приміщення.
На даний час судом встановлено, що ПАТ
«Укрсоцбанк» 12.07.2012 р. і 25.04.2013 року було
направлено лист-претензію про
звільнення та передачу предмета
іпотеки банку, які були передані
ОСОБА_3, що засвідчують його особисті
підписи на текстах претензій, але
останній квартиру не звільнив і
позивачу не передав, тобто на даний
момент змінилась підстава позову.
Судом враховано, що громадянка ОСОБА_4
не проживає у спірному житлі на протязі
тривалого часу, а саме понад шість
років, не виявляє цікавості до розгляду
даної справи, так як будучи
повідомленою у встановленому законом
порядку про час та місце судового
засідання не виявила бажання прийняти
участь в судовому розгляді, що свідчить
про втрату нею інтересу до даного
житла. Судом враховано, що спірне житло
знаходиться в стані не придатному для
проживання і фактично у ньому
відповідачі не проживають.

Згідно ст. 46 Конституції України
громадянин може бути примусово
позбавлений житла на підставі закону
за рішенням суду.

Підстави та порядок виселення
мешканців у разі звернення стягнення
на предмет іпотеки регламентують; 1) ч. 2
ст. 39, ст. 40 Закону України від 05.06.2003 №
898-ІУ «Про іпотеку»; 2) ст. 109 Житлового
кодексу УРСР із змінами, внесеними
згідно із Законом України від 05.06.2003 №
898-ІУ «Про іпотеку».

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 40 Закону України від
05.06.2003 № 898-ІУ «Про іпотеку», звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, виселення проводиться у
порядку, встановленому законом. Після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 109 Житлового кодексу
УРСР, після прийняття кредитором
рішення про звернення стягнення на
передане в іпотеку жиле приміщення всі
громадяни, що мешкають у ньому,
зобов'язані на письмову вимогу
кредитора або нового власника цього
жилого приміщення добровільно
звільнити його протягом одного місяця
з дня отримання цієї вимоги. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Частина 4 ст. 109 Житлового кодексу УРСР
передбачає, що виселення громадян при
зверненні стягнення на жилі
приміщення, що були придбані ними за
рахунок кредиту (позики) банку чи іншої
особи, повернення якого забезпечене
іпотекою відповідного жилого
приміщення, є підставою для надання цим
громадянам жилих приміщень з фондів
житла для тимчасового проживання
відповідно до статті 132-2 цього Кодексу.
Згідно ч. 4 ст. 109 Житлового кодексу УРСР
відсутність жилих приміщень з фондів
житла для тимчасового проживання не
тягне припинення виселення громадян з
жилого приміщення, яке є предметом
іпотеки. На території Артемівської
міської ради відсутній фонд житла для
тимчасового проживання.

Згідно статті 7 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні " зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється, зокрема, на підставі
рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України "Про
іпотеку", у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду,
зокрема, зазначаються: заходи щодо
забезпечення збереження предмета
іпотеки або передачі його в управління
на період до його реалізації;

Керуючись ст..109 ч.3, 4 Житлового Кодексу
Української РСР, ст..ст.39, 40 Закону
України «Про іпотеку», ст..ст.3, 7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», ст.ст. 5, 6, 10, 107, 208, 60, 79, 209 п.3,
213-215, 292, 294 ЦПК України

В И Р І
Ш И В

Позовні вимоги задовольнити.

Примусово виселити без надання іншого
жилого приміщення зі зняттям з
реєстрації місця проживання - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт НОМЕР_3, виданий
Артемівським МВ УМВС України в
Донецькій області 17.07.1996 р.,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, з
трикімнатної квартири, що є предметом
іпотеки і знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2.

Зобов'язати ОСОБА_3, Ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, звільнити та передати на
збереження предмет іпотеки -
трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 ПАТ
"Укрсоцбанк" в особі Артемівського
відділення, відповідно до
двостороннього акту
приймання-передачі майна на період до
її реалізації на прилюдних торгах.

Зняти з реєстрації місця проживання в
квартирі, що є предметом іпотеки і
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_4,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ПАТ "Укрсоцбанк" в особі
Артемівського відділення, п/рахунок №
0005, , МФО 300023, судові
витрати у сумі 11,47 рн.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга протягом 10 днів з дня
проголошення рішення до Апеляційного
суду Донецької області через
Артемівський міськрайонний суд
Донецької області.

Рішення складено у нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя
Р.В.Ониско