Справа № 0538/113/2012
Провадження № 2/0538/700/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2013 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненко О. В.,

при секретарі Киряновій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави,

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2011 року позивач ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що на підставі договору № MRA0A від 19 травня 2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 29 698 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,92% на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18 травня 2011 року. У забезпечення виконання зобовязання за Договором між ПАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_1 у той же день, 19 травня 2008 року був укладений договір застави, згідно до якого ОСОБА_1 надав у заставу належний йому на праві приватної власності автомобіль ВАЗ-21099, 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_1. У порушення норм закону та Договору кредиту, відповідач належним чином зобовязання не виконав, погашення заборгованості за кредитом у встановлені Договором строки не здійснював, у звязку з чим станом на 11 листопада 2011 року заборгованість ОСОБА_1 становить 34 763,63 гривні та складається з заборгованості по кредиту у сумі 18 952,02 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 762,73 гривень, заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 2 405,52 гривені, пені за несвоєчасне виконання зобовязань за Договором у сумі 10 749,85 гривень, штрафу у розмірі 250 гривень (фіксована частина) та штрафу у сумі 1 643,51 гривень (процентна складова). Посилаючись на діюче законодавство, позивач зазначає, що заставодержатель має право задовольнити свої вимоги у повному обсязі за рахунок заставленого майна та набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання строку виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконане. Враховуючи, що відповідач свої зобовязання за Договорами не виконав, та приймаючі до уваги, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду, позивач вимушений звертатися до суду за захистом своїх порушених прав. Просить суд звернути стягнення на предмет застави: автомобіль ВАЗ 21099, 2004 року випуску, легковий седан, № кузова/шасі: Y6D9461, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу позивачем з укладенням договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем від імені відповідача зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України та наданням ПАТ КБ Приватбанк всіх повноважень, необхідних для продажу; судові витрати покласти на відповідача.

Представник позивача ПАТ КБ Приватбанк ОСОБА_2, діюча на підставі довіреності, у судове засідання не зявилась, від неї надійшла письмова заява з клопотанням розглядати справу за її відсутності, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти прийняття заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд, за наявної згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 19 травня 2008 року між Акціонерним комерційним банком Приватбанк та ОСОБА_1 був укладений кредитно-заставний договір № MRA0A, за яким ОСОБА_3 надав останньому кредит у сумі 26 698 гривень з метою придбання автомобіля на строк до 18 травня 2011 року зі сплатою 16,92% річних, винагороди за надання кредиту у розмірі 864 гривні, що сплачуються в момент видачі кредиту, винагороди, яка сплачується щомісяця в період сплати у розмірі 0,90% від суми виданого кредиту, винагороди за проведення додаткового моніторингу, яка сплачується при невиконанні Позичальником (у даному випадку ОСОБА_1В.) умов Договору, та дорівнює сумі залишку коштів між сплаченими Позичальником на день здійснення моніторингу коштами та нарахованими Банком на останній термін сплати. Період сплати кредитних коштів з 10 по 15 число кожного місяця в розмірі 1 328,39 гривень (п. 16, 15.9 Договору).

Для забезпечення повного і своєчасного виконання Позичальником зобовязань за Договором Позичальник надає Банку предмет застави: автомобіль ВАЗ-21099, 2004 року випуску 1500 см.куб кузов Y6D9461 державний номер НОМЕР_1, який належить Позичальнику на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № АНС 165757 від 16 травня 2008 року (п.п.2.2, 16.7 Договору).

У відповідності до ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобовязання повинно виконуватися належним чином згідно умов договору та вимогами Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно до умов ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами ( з простроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому.

Згідно до Розрахунку заборгованості за договором № MRA0A від 19 травня 2008 року, укладеного між КБ Приватбанк та ОСОБА_1, останній несвоєчасно та не у повному обсязі виконував зобовязання за Договором, у звязку з чим виникла заборгованість, яка складається із заборгованості по кредиту у сумі 18 952,02 гривень, заборгованості по процентам за користування грішми, у тому числі простроченими, у сумі 762,73, заборгованості по комісії за користування грішми, у тому числі простроченими, у сумі 2 405,52 гривень, пені за несвоєчасне виконання зобовязання у сумі 10 749,85, а всього 32 870,12 гривень.

Розрахунок вказаних сум був проведений відповідно до умов Договору, таким чином, суд вважає доведеною заборгованість ОСОБА_1 за кредитно-заставним договором № MRA0A від 19 травня 2008 року у сумі 32 870,12 гривень.

Крім того, за неналежне виконання ОСОБА_1 зобовязань за Договором, позивач застосовує штрафні санкції 250 гривень (фіксована частина), 1 643,51 гривень (процентна складова). Однак суд вважає, що ці суми не підлягатимуть сплаті з вартості предмета застави з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України, виконання зобовязань забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня, штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п. 3 ч.1 ст.611 ЦК України).

З огляду на положення розділу 13 Договору суд приходить до висновку, що за одне й те саме порушення Договором передбачена подвійна відповідальність одного виду: пеня в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочення (п. 13.2, 13.3) та штраф у розмірі 250 гривень плюс 5% від суми невиконаного зобовязання (п. 13.9) При цьому у ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що сукупна заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ КБ Приватбанк складає станом на 11 листопада 2011 року 32 870,12 гривень.

Відповідно до положень ст. 589 ЦК України, ст. 19 Закону України Про заставу, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. (ст. 589 ЦК України).

Відповідно до ст. 20 Закону України Про заставу, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Як вбачається з умов Договору, у разі настання події дефолту (затримання сплати Позичальником частини наданого кредиту та (або) процентів щонайменше на один календарний місяць або перевищення заборгованості більш як на 10% від суми наданого кредиту, або несплата Позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми наданого кредиту, тощо), ОСОБА_3 надає Позичальнику письмове повідомлення про настання події дефолту та рееструє у Державному Реестрі відомості про звернення стягнення на предмет застави. У Повідомленні про дефолт, зазначення якої вимагається законодавством, ОСОБА_3 ставить вимогу про повернення наданої суми Кредиту в повному обсязі, виплати вигагороди, процентів за фактичний строк користування наданим Кредитом, виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобовязань за Договором. (п. 11.1, 11.2 Договору).

Позичальник зобов'язаиий усунуги подію дефолту негайно або передати предмет застави у володіння Банку за актом приймання-передачі протягом 30 днів з моменту реєтрації відомостей про звернення стягнення на предмет застави у Державному Реєстрі. (п.11.2.2 Договору).

Після настання події Дефолту (п. 11.1) та спливу 30 календарних днів з моменту отримання Позичальником повідомлення про дефолт (або з моменту реєстрації у Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет застави, якщо дата такої реєстрації буде пізнішою),Ж встановлених для добровільного погашення забезпечених вимог, предмет застави може бути використаний для задоволення з його вартості всіх забезпечених вимог у їх максимальному розмірі, що визначається на дату фактичного задоволення таких вимог. (п. 12.1 Договору).

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України Про заставу, звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Як вже було встановлено, відповідач у встановлені Договором строки зобовязання належним чином не виконував, у звязку з чим 10 вересня 2011 року йому було направлене повідомлення № 30.1.0/2-6Y9 про наявність заборгованості та запропоновано протягом 30 календарних днів з дня одержання повідомлення добровільно погасити прострочену заборгованість. Крім того, відповідача було попереджено про намір Банку звернути стягнення на предмет застави шляхом його продажу у разі несплати простроченої заборгованості у вищевказаний строк, що підтверджується копією повідомлення та реєстром відправлених рекомендованих листів (а.с. 9,10).

Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) № 33655980, 07 листопада 2011 року, було зареєстроване звернення стягнення відповідно договору застави MRA0A від 19 травня 2008 року.

Проте ОСОБА_1 добровільно заборгованість за Договором не сплатив, предмет застави у заклад Заставодержателя не передав.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку що у позивача виникло право на реалізацію предмета застави, оскільки позивачем були виконані всі умови за кредитно-заставним договором № MRA0A від 19 травня 2008 року, дотримані приписи діючого законодавства; відповідач у свою чергу умови договору не виконав, та не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним обовязків за кредитним договором, тим самим не оспорює наявних підстав для звернення стягнення на предмет застави.

Проте, визначаючи спосіб реалізації майна, суд приходить до висновку щодо необхідності реалізації предмета застави, на який звернене стягнення шляхом його продажу з публічних торгів та прийшов до такого висновку з наступних підстав.

Відповідно до ст. 591 Цивільного Кодексу України, реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, проводиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ст.ст. 20, 21 Закону України Про заставу у банка виникло право на звернення стягнення на предмет застави як у позасудовому порядку відповідно до п. 12.2 Договору шляхом продажу предмета застави Банком третій особі у відповідності із вимогами законодавства України (ст. 26 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень), так і в судовому порядку згідно того ж пункту 12.2 Договору, ст.ст. 20, 21 Закону України Про заставу і ст. 25 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень. Реалізація заставленого майна проводиться спеціалізованими організаціями з аукціонів (торгів), якщо інше не передбачено договором.

Визначаючи початкову ціну предмета застави, суд виходить з положень п. 16.8 Договору, згідно до якого сторони погодили, що на дату підписання договору вартість предмета застави становить 36 000 гривень.

Приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, позивачеві присуджуються понесені ним та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 328,70 гривень, які необхідно стягнути з відповідача.

На підставі ст.ст. 526, 530, 611, 651, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України, Закону України Про заставу від 02.10.1992 № 2654-XII, керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 Приватбанк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № MRA0A від 19 травня 2008 року в сумі 32 870,12 гривень звернути стягнення на предмет застави: автомобіль ВАЗ, модель 21099, 2004 року випуску, тип транспортного засобу: легковий седан, № кузова/шасі Y6D9461, реєстраційний номер: АН 9321 CХ, початковою вартістю 36 000 гривень шляхом його продажу на публічних торгах.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 Приватбанк юридична адреса: 49094 місто Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, будинок 50, , рахунок № 0001, МФО № 305299, судовий збір у розмірі 328,70 гривні.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя ________________