АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/2371/13-ц
Провадження № 22-ц/792/1736/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2013 року м. Хмельницький

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого судді Харчука В.М.,

суддів: Спірідонової Т.В.,

Переверзєвої Н.І.

при секретарі: Чебан О.М.

з участю: представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22-ц/792/1736/13 за апеляційною скаргою Хмельницького приватного виробничо-торгівельного підприємства "Алмаз" на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 червня 2013 року по цивільній справі за позовом Хмельницького приватного виробничо-торгівельного підприємства "Алмаз" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування, заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія ,

В С Т А Н О В И Л А :

в лютому 2013 року Хмельницьке приватне виробничо-торгівельне підприємство "Алмаз" звернулося до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування своїх вимог зазначало, що ОСОБА_2 уклав фіктивний договір дарування нежитлового приміщення магазину з майстернею по виготовленню виробів з дерева та металу, загальною площею 176,9 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1, оскільки даний договір вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, а лише з метою не допустити звернення стягнення на спірне приміщення на виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 02 лютого 2012 року , яким з ОСОБА_2 на користь підприємства має бути стягнуто 46 639 грн. 04 коп.

___________________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції - Палінчак О.М. Категорія № 19, 21

Доповідач - Харчук В.М.

Позивач зазначав, що обдаровані згідно договору дарування особи, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не використовують зазначене приміщення за його цільовим призначенням, а мають інші місця роботи, не пов'язані з підприємницькою діяльністю з виготовлення та реалізації виробів з дерева та металу.

За таких обставин підприємство "Алмаз" просило визнати недійсним договір дарування нежитлової будівлі, магазину з майстернею по виготовленню виробів з дерева та металу, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 176,9 кв.м., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 від 03 серпня 2012 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 червня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Хмельницьке приватне виробничо-торгівельне підприємство "Алмаз" подало апеляційну скаргу, посилається на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Апелянт посилається на те, що суду було надано достатньо доказів, якими доведено факт, що ОСОБА_2 не має жодних намірів виконати рішення господарського суду Хмельницької області від 02 лютого 2012 року про повернення коштів в сумі 46 639 грн. 04 коп. і фактично, уклавши договір дарування зі своїми доньками та племінницею, намагався виключно позбутися офіційно набутого ним майна, а саме спірного приміщення магазину з майстернею. Договір дарування укладено лише з метою недопущення вчинення державним виконавцем будь-яких дій щодо реалізації даного майна під час примусового виконання рішення суду.

Апелянт зазначає, що в рішенні суду вказано, що ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здають приміщення магазину з майстернею по частинах в оренду та в безоплатне користування різним фізичним особам - підприємцям, проте жодних документів, які б свідчили про передачу приміщення відповідачами в оренду та про сплату ними податків в результаті отриманого доходу в матеріали справи відповідачі не надали.

Тому апелянт просить скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 червня 2013 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга апелянта підлягає частковому задоволенню, а рішення Хмельницького міськрайонного суду від 07 червня 2013 року скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачу у позові за недоведеністю позовних вимог з мотивів порушення судом норм процесуального права - ч. 1 ст. 114, ст. 213 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст.10, 11, 60, ч. 1 ст. 114, ст.ст. 213, 214, 308, ч. 1 п.4) ст.309 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності та диспозитивності, в межах та на підставах, визначених позивачем у позовній заяві та на підставі наданих сторонами на підтвердження чи спростування позовних вимог належних і допустимих доказів.

Кожна сторона доказами повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є

рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Підставами для скасування чи зміни судового рішення повністю чи частково є, в тому числі, порушення судом норм процесуального права.

Безумовною підставою до скасування судового рішення є розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Позови, що виникають з приводу нерухомого майна пред'являються та вирішуються судом за місцем знаходження цього майна (виключна підсудність).

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 216, ч.ч. 1 та 2 ст. 234 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Фіктивним є правочин, який вчинений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 717, ч. 1 ст. 718, ч. 2 ст. 719, ч.ч. 1 та 4 ст. 722 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Дарунком можуть бути і нерухомі речі.

Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунку.

Право власності на об'єкти нерухомого майна виникає з моменту нотаріального посвідчення договору дарування цього майна та державної реєстрації права власності.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч.1 та 2 ст. 321, ч. 2 ст. 331 ЦК України лише власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відмовляючи Хмельницькому приватному виробничо-торгівельному підприємству „Алмаз" у задоволенні позову про визнання договору дарування нерухомого майна фіктивним, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами фіктивності укладеного договору дарування, укладення цього договору без наміру створення правових наслідків, а з метою приховування майна від звернення стягнення на це майно виконавчою службою на примусове виконання виконавчих документів на користь підприємства „Алмаз".

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи і підтверджуються дослідженими доказами.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Хмельницької області від 02 лютого 2012 року зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 повернути на користь Хмельницького приватного виробничо-торгівельного підприємства „Алмаз" товар по договору комісії на суму 46 639,04 гривень.

Ухвалою господарського су4ду Хмельницької області від 03 вересня 2012 року змінено спосіб виконання рішення і стягнуто із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ь Хмельницького ВТП „Алмаз" 46 528,40 гривень і видано наказ на примусове виконання цього рішення.

Наказ направлено до примусового виконання до відділу державної виконавчої служби Ярмолинецького районного управління юстиції.

23 серпня 2012 року ще до зміни способу виконання судового рішення ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в 1/2, 1/4 та 1/4 частині відповідно кожній належну йому нежитлову будівлю: магазин з майстернею по виготовленню виробів з дерева та металу, розташовану в АДРЕСА_1 загальною площею 176,9 кв. метрів вартістю 32 000 гривень.

Обдаровані прийняли дарунок.

Договір дарування нотаріально посвідчений Оксанюк А.А., приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу, та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 7934.

Право власності обдаровані зареєстрували у реєстрі прав власності на нерухоме майно 31 жовтня 2012 року, та виготовили на своє ім'я технічний паспорт на зазначену будівлю.

29 жовтня 2012 року директор Хмельницького ВТП „Алмаз" звернувся до державної виконавчої служби з клопотанням про звернення стягнення на нерухоме майно: належні боржнику жилий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_2 та склад-магазин в селі Соколівка Ярмолинецького району.

Листом від 28.11.2010 року відділом державної виконавчої служби стягувачу повідомлено, що зазначений об'єкт власності його власником ОСОБА_2 подарований і йому не належить.

Наведені обставини повністю підтверджуються дослідженими належними і допустимими доказами: копією наказу господарського суду Хмельницької області від 13 лютого 2012 року (а.с.10), копією постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 18 квітня 2012 року ( а.с.7-9), копією постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.11), заявою стягувача про зміну способу виконання судового рішення (а.с.12-13), копією ухвали господарського суду Хмельницької області від 03 вересня 2012 року (а.с.15-16), копією наказу господарського суду Хмельницької області від 13 вересня 2012 року (а.с. 17), копіями заяв стягувача до виконавчої служби (а.с.18-19), повідомленням державної виконавчої служби про перереєстрацію права власності на склад-магазин за обдарованими (а.с.21), повідомленням Ярмолинецького бюро технічної інвентаризації про реєстрацію об'єкту власності за обдарованими (а.с.22), дослідженим судом апеляційної інстанції технічним паспортом на склад-магазин.

Зокрема, в даному технічному паспорті наявний нотаріально посвідчений договір дарування магазину з майстернею, витяг з реєстру прав власності про реєстрацію права власності за обдарованими, сам технічний паспорт виготовлено 16 грудня 2012 року.

Зазначені докази повністю підтверджують дії сторін, в тому числі обдарованих, на укладення договору дарування спірного об'єкту, прийняття дарунку обдарованими, реєстрацію права власності на нього за обдарованими.

Ці докази спростовують доводи позивача про фіктивний характер укладеного договору.

На момент укладення договору дарування на цей об'єкт нерухомості не було змінено спосіб виконання судового рішення, не було звернуто стягнення державною виконавчою службою за виконавчими документами про стягнення коштів на користь позивача, не накладався арешт на зазначене спірне майно.

Хмельницьке приватне виробничо-торгівельне підприємство „Алмаз" не являлось стороною в договорі дарування, не мало будь-яких прав на об'єкт дарування на момент укладення договору.

Тому права позивача на зазначене приміщення не порушені і відновленню в судовому порядку шляхом визнання договору дарування недійсним з підстав фіктивності за позовом підприємства „Алмаз" не підлягають.

Відповідачі заперечили фіктивний характер укладеного договору дарування, а позивачем не надано жодного переконливого доказу на підтвердження позовних вимог.

Суд першої інстанції дав належну оцінку дослідженим доказам і правильно вирішив спір.

Однак, цей спір вирішений не повноважним судом, так як спір щодо нерухомого майна, розташованого на території Ярмолинецького району за правилами виключної підсудності належить вирішенню Ярмолинецьким районним судом.

А тому з цих підстав рішення Хмельницького міськрайонного суду від 07 червня 2013 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення апеляційним судом Хмельницької області.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314-316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

В И Р І Ш И Л А:

апеляційну скаргу Хмельницького приватного виробничо-торгівельного підприємства "Алмаз" задовольнити частково, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 червня 2013 року скасувати.

У задоволенні позову Хмельницького приватного виробничо-торгівельного підприємства „Алмаз" відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя: (підпис)

судді: (підписи)

Копія відповідає оригіналу:

Суддя апеляційного суду В.М. Харчук