Цивільна справа №2-1310/13
№760/983/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2013 року Солом'янський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Зінченко С.В.

при секретарі Гайдайчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 та визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2, видане 02.06.2004 року ОСОБА_2 на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 05.05.2004 року №839-С/КІ.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що вказана квартира була придбана повністю за його кошти, але право власності було оформлене на ОСОБА_2, яка є його донькою, оскільки позивач перебував на квартирному обліку з приводу отримання житла і не хотів оформлювати придбану квартиру на себе та відповідно втратити місце в черзі на отримання житла. Також позивач зазначив, що на час придбання квартири та її оформлення на його доньку ОСОБА_2 остання перебувала в шлюбі з ОСОБА_3 (в подальшому шлюб розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.04.2012 року), проте дана квартири не є і не може бути їхнім спільним сумісним майном подружжя, оскільки повністю придбана за кошти позивача.

Як зазначає позивач, через погіршення відносин доньки та її чоловіка він побоюється втратити вказану квартиру, яка хоча і оформлена на його доньку, але придбана за його особисті кошти, а тому і вимушений звернутись до суду із даним позовом.

Під час розгляду за ініціативою суду до участі в справі було залучено ОСОБА_3, колишнього чоловіка відповідача у справі ОСОБА_2, оскільки рішення у справі зачіпає його інтереси та права.

Представник відповідача в судовому засіданні 04.04.2013 року позовні вимоги визнала, просила про укладення мирової угоди, проте судом відмовлено в прийнятті визнання відповідачем позову, оскільки з такого вбачається можливе порушення прав третьої особи у справі ОСОБА_3.

В подальшому, за клопотанням представника позивача, ОСОБА_3 було залучено в якості співвідповідача у справі відповідно до ст. 33 ЦПК України./

Таким чином, позивачем пред'явлено позовні вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідно до яких позивач просив визнати його право власності на квартиру АДРЕСА_1 та визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2, видане 02.06.2004 року ОСОБА_2 на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 05.05.2004 року №839-С/КІ.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, викладені в позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, пояснивши, що дійсно придбана ОСОБА_1 за власні кошти квартира АДРЕСА_1 була оформлена на ОСОБА_2, доньку позивача, з метою зберегти для позивача можливість отримання житла за квартирною чергою в гарнізоні м. Києва.

Представник відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначивши про необґрунтованість, незаконність та безпідставність заявлених вимог та вказав, що даний позов поданий з метою позбавити ОСОБА_3 права на його частку в майні, яке набуто ним разом з ОСОБА_2 під час спільного проживання в шлюбі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дослідивши докази, що є в матеріалах справи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 08.05.2003 року між Державним будівельним комбінатом УС Верховної Ради України та ОСОБА_2 було укладено договір №34 про інвестування у будівництво житлового будинку (а.с.8-11), за яким об'єктом інвестування було визначено квартиру АДРЕСА_3 вартістю 179162 гривень 00 коп.

02.04.2004 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації видано на ім'я ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_4. Квартира двокімнатна, загальною площею 65,80 кв.м., житловою площею 30,30 кв.м..

В поданому позові та поясненнях в судовому засідання позивач стверджує, що вказана квартира придбана ним за власні кошти, отримані від продажу у 2003 році житлового будинку та земельної ділянки в АДРЕСА_5 (а.с. 6-7).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підтвердили вказані обставини.

Так, свідок ОСОБА_6 показав, щ о у 2003 році він працював разом зі ОСОБА_1 та допомагав йому з придбанням та оформленням права власності на квартиру. Свідок підтвердив, що дійсно ОСОБА_1 придбавав квартиру для себе та за власні кошти, але оформив документи на доньку, щоб не втратити право перебування у квартирній черзі. Також свідок показав, що добре знає чоловіка доньки ОСОБА_1 - ОСОБА_3, який не мав і не міг мати фінансових можливостей для придбання вказаної квартири.

Свідок ОСОБА_5 показав, що знає ОСОБА_1 з 1999 року та також допомагав йому придбати квартиру. Зі слів свідка, спочатку ОСОБА_1 хотів придбати приватний будинок в місті, але коштів, отриманих від продажу будинку та земельної ділянки в с. Гостомель, не вистачило, а тому ОСОБА_1 прийняв рішення придбати квартиру. Також свідок вказує, що перший внесок за квартиру в травні 2003 року в розмірі близько 90000,00 грн. вони робили разом, а також вказує на те, що ОСОБА_3 не мав відношення до придбання квартири, оскільки на той час отримував заробітну плату близько 250-350 доларів США. Свідок також підтвердив, що квартира придбавалась ОСОБА_1 для себе та за власні кошти.

Покази свідка ОСОБА_5 щодо здійснення оплати першого внеску за квартиру саме ОСОБА_1 також підтверджуються платіжним дорученням №2 від 12.05.2003 року, поданого позивачем, за яким ним сплачено 91000,00 гривень за інвестування житла.

Згідно висновку спеціаліста Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС в Житомирській області від 30.05.2013 року підпис на вказаному платіжному дорученні виконаний саме ОСОБА_1, що спростовує твердження представника ОСОБА_3 про підроблення підпису на даному документі.

Крім того оригінал даного платіжного доручення був оглянутий в судовому засіданні як судом, так і сторонами.

В свою черги доводи позивача про придбання ним вказаної квартири саме для себе підтверджуються копіями документів, пов'язаних з утриманням квартири, а саме: наявністю в нього оригіналів правовстановлюючих документів, копій оплачених рахунків на сплату житлово-комунальних послуг (а.с.36-63), договорів та актів про надання телекомунікаційних послуг (а.с. 76-80) з підписами позивача, копіями договорі оренди спірної квартири, яку позивач сдавав іншим особам для отримання матеріальної вигоди.

Вказане свідчить про те, що квартирою АДРЕСА_1 в м. Києві користувався та здійснював її утримання виключно позивач.

Зазначене також підтверджується показами допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_4, яка працює в будинку АДРЕСА_1 консьєржем, та підтвердила, що користувався квартирою та утримував її виключно ОСОБА_1.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Під час судового розгляду представником ОСОБА_3 не подано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували б твердження позивача у справі та обставини, викладені в позові та показах допитаних свідків.

Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з викладеного, заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків та дослідивши докази, що є в матеріалах справи, надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними, підтвердженими наданими сторонами доказами, а отже підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 14, 16, 386, 392 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 27, 31, 60, 88, 208, 209, 212, 214-216 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2, видане 02.06.2006 року ОСОБА_2 на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 05.05.2004 року №839-С/КІ.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рівних частках 3441 гривню 00 копійок судових витрат.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано апеляційному суду через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: