АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц /790/1880/13 Головуючий 1 інстанції
Категорія: відшкодування шкоди Доповідач - Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2013 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді : Гальянової І.Г.

суддів: Колтунової А.І.

Костенко Т.М.

при секретарі: Ленюк Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Тролейбусне депо № 2» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2012 року позивач звернулась у суд з позовом в якому , з урахування його уточнень 28 січня 2013 року просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 3302 грн. яка складається із втрати заробітку в сумі 2170 грн. та на придбання медикаментів в сумі 1132 грн. та моральну шкоду, розмір якої визначає у 50 000 грн. (а.с.2-4 114).

Свої вимоги обгрунтовує тим, що працює директором ТОВ фірми «Болев» та 29 жовтня 2011 року у суботу в 9 год 30 хв. вона їхала в тролейбусі маршрутом № 35, який починаючи рух різко загальмував, в наслідок чого вона була збита з ніг і впала, при цьому була придавлена впавши на неї пасажиром. В цей час вона відчула різкий біль у лівій нозі. Пасажир тролейбусу допомогла їй встати і вийти. На лівій нозі вона виявила сильний опік. Вийшовши з тролейбусу вона викликала з мобільного телефону швидку допомогу. Яка забрала її з дому на відвезла до опікового центру 26 лікарні де їй було поставлено діагноз- термічний опік та запропоновано стаціонарне лікування від якого вона відмовилась. Позивач зазначає, що до неї додому також приходили співробітники міліції та склали протокол щодо подій 29.10.2011 року. В подальшому вона вимушена була взяти лікарняний, після чого була вимушена взяти відпустку на свій рахунок та втратила заробіток , а також несла витрати на придбання медикаментів.

Як на підставу відшкодування моральної шкоди позивач зазначає на спричинення їй фізичної болі внаслідок зазначених тілесних ушкоджень.

Позивач та її представник в судовому засіданні суду першої інстанції позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з зазначених вище підстав.

Відповідач, в особі свого представника позовні вимоги позивача не визнала. Свої заперечення обґрунтовувала тим,що тролейбус був технічно справним та вина водія в спричиненні тілесних ушкоджень позивачу відсутня.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 28 січня 2013 року в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення по суті її позовних вимог

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невідповідністю висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги судова колегія приходить до висновку,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції позовних вимог.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела факту спричинення їй тілесних ушкоджень , а саме: термічного опіку кип»ятком 2-3-А степені лівої стопи внаслідок дій водія джерела підвищеної небезпеки-тролейбусу № 35 бортовий номер 2322, який належить відповідачу.

Судова колегія погоджується з вказаним висновком суду виходячи з наступного.

Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов»язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи. яка цю діяльність здійснює та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності. інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання. зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При цьому як свідчать матеріали справи позивач 29 жовтня 2011 року їхала в зазначеному тролейбусі 29 травня 2011 року о 9 год 20 хв. .

Згідно до постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 07 листопада 2011 року, при перевірці причин отримання позивачем зазначених вище тілесних ушкоджень, ДІМ СВМ Московського РВ ХМУ ГУМВ Кисловим В.В. було відмовлено в порушенні кримінальної справи за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 122, 296 КК України та встановлено ,що термічний опік отримано позивачем від когось із пасажирів тролейбусу 29.10.2011 року, який почавши рух різко тронувся, внаслідок чого на позивача впало декілька пасажирів ( а.с.5).

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В порушення вимог зазначеної вище норми ЦПК України, позивач не надала суду доказів наявності причинного зв»язку між діями водія тролейбусу та отриманими нею тілесними ушкодженнями у вигляді термічного опіку лівої стопи.

За таких обставин судова колегія погоджується з висновком суду щодо встановленого розміру спричиненої позивачу моральної ( немайнової) шкоди, та відмови позивачу в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування відповідачем матеріальної шкоди.

Доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі вказаний висновок суду не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на наведене судова колегія вважає за необхідне залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 317, 319, 218 ЦПК України , судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді: