Справа № 1326/2-779/11 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/783/295/13 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Приколоти Т.І., Шашкіної С.А.

При секретарі: Рванцовій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 березня 2012 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням задоволено позов ВАТ ВТБ Банк в особі відділення "Львівська регіональна дирекція" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ВАТ ВТБ Банк заборгованість за кредитним договором в сумі 37407,82 долари США, що за офіційним курсом НБУ на 30.09.2009 року складає 299636,62 грн.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи. Так зазначає, що у провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ПАТ "ВТБ Банк" про визнання недійсними кредитних договорів та оскільки рішенням у вказаній справі кредитний договір може бути визнано недійсним, то вважає, що рішення про стягнення з неї заборгованості є передчасним і необґрунтованим. Крім того, вона не погоджується з представленими розрахунками заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, сплата яких передбачена ст. 1048 ЦК України.

Згідно зі ст.ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 27.04.2007 року між ВАТ ВТБ Банк та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №64/02/07, згідно з яким Банк надав ОСОБА_2 грошові кошти (кредит) в розмірі 50 000 доларів США з терміном повернення 27.04.2012 року зі сплатою 14 % річних за користування кредитними коштами.

За невиконання позичальником зобов'язань по поверненню отриманих коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, позичальник несе тягар наслідків, передбачених ст. 1050 ЦК України, у якій зазначено, що у випадку своєчасного неповернення суми позики, позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Наслідками порушення відповідачем умов кредитного договору щодо строку виконання зобов'язань стало нарахування позивачем штрафних санкцій, передбачених умовами договору і складає станом на 30.09.2009 року 37 407, 82 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 26 676 доларів США, прострочена заборгованість за кредитом 8 330 доларів США, заборгованість за відсотками 1 582, 88 доларів США, пеня за несплату кредиту 700, 92 доларів США, пеня за несплату відсотків по кредиту 118, 02 доларів США.

Задовольняючи позов про стягнення заборгованості суд першої інстанції вірно виходив з дії договору, укладеного між сторонами, в яких обумовлені права та обов'язки сторін та відповідальність сторін за невиконання чи неналежне виконання сторонами зобов'язань, взятих на себе умовами договору. З боку позивача умови договору виконано, відповідачем порушено взяті на себе договором зобов'язання, що потягнуло за собою нарахування штрафних санкцій передбачених умовами договору на відповідача.

Покликання апелянта є безпідставними і спростовуються вищенаведеним.

Крім того, Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Апелянт не погоджується з розрахунками заборгованості за кредитним договором, однак не надала суду належних доказів на спростування таких розрахунків.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

А тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308 ч.1, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: