Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"27" грудня 2013 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В., при секретарі Халіній А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 04 червня 2001 року померла ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі, на 7/10 частину домоволодіння, розташованого у м.Маріуполі по вул.МЮДа, буд. 78-а. Інші 3/10 частини цього домоволодіння належить позивачеві на підставі договору дарування від 19 жовтня 2005 року. Заповіту ОСОБА_4 не залишила. Її спадкоємцями за законом є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Вони мали право на спадкування відповідно до Цивільного кодексу УРСР. Але, вони не прийняли спадщини, оскільки в встановлений законом шестимісячний строк не звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не вчинили інших дій, що свідчили б про прийняття спадщини.

Оскільки, на час смерті ОСОБА_5, позивач більше ніж п'ять років проживав однією родиною разом із нею, він є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом. Факт проживання однією родиною виражається в тому, що вони проживали в одному житловому приміщенні, вели спільне господарство та мали взаємні права та обов'язки. Однак, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або будь-яких інших документів на підтвердження права на спадкове майно, мотивуючи відмову тим, що позивач не звернувся із письмовою заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, а також тим, що нотаріус не може самостійно встановити факт вчинення позивачем дій, що свідчать про прийняття спадщини. Позивач просив встановити факт прийняття ним спадщини, що відкрилася 04 червня 2001 року після смерті ОСОБА_4 та визнати за ним право власності на 7/10 частин домоволодіння № 78-а по вулиці МЮДа в м.Маріуполі в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, яка померла 04 червня 2001 року.

Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували.

В цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 04 червня 2001 року померла ОСОБА_4. Акт смерті зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області за актовим записом № 746.

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі, на 7/10 частину домоволодіння, розташованого за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вулиця МЮДа, будинок № 78-а.

Зазначене майно належало померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 березня 1988 року державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстрованого Маріупольським бюро технічної інвентаризації 22 березня 1988 року за реєстраційним номером 33204, а також на підставі свідоцтва про право власності, виданого 16 березня 1988 року державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстрованого Маріупольським бюро технічної інвентаризації 22 березня 1988 року за реєстраційним номером 33204.

Інші 3/10 частини цього домоволодіння належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 19 жовтня 2005 року.

Заповіту ОСОБА_4 не залишила.

Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, її спадкоємцями за законом є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Проте, вони не прийняли спадщини та не вчинили інших дій, що свідчили б про прийняття спадщини.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. слідує, що якщо спадщина відкрилась до набуття чинності Цивільним кодексом України, та не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право на спадкування за законом на підставі ЦК УРСР, право на спадкування виникає також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п'ятої черг («нових черг») відповідно до статей 1263-1265 ЦК.

Оскільки встановлено, що на час смерті ОСОБА_3 ОСОБА_7 ОСОБА_8 більше ніж п'ять років проживав однією родиною разом із нею в одному житловому приміщенні, вони вели спільне господарство та мали взаємні права та обов'язки, суд вважає, що відповідно до статті 1264 Цивільного кодексу України він є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом.

Згідно частини 1 статті 548 Цивільного кодексу Української РСР, в редакції, що діяла на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Статтею 549 Цивільного кодексу Української РСР, в редакції, що діяла на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Встановлено, що протягом шести місяців з часу відкриття спадщини позивач не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте, постійно проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вступивши у володіння спадковим майном, відповідно до статті 549 Цивільного кодексу Української РСР, в редакції, що діяла на час відкриття спадщини та частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, він вважається таким, що прийняв спадщину, та відповідно до частини 2 статті 548 Цивільного кодексу Української РСР, в редакції, що діяла на час відкриття спадщини та частини 5 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкове майно належить йому з часу відкриття спадщини.

Факт постійного проживання позивача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини встановлений судом та не оспорюється відповідачами.

Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, є визнання права.

Згідно частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, встановивши факт прийняття ним спадщини після ОСОБА_4 та визнавши право власності за нею в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 328, 392, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 спадщини, що відкрилася 04 червня 2001 року після смерті ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 право власності на 7/10 частин домоволодіння № 78-а по вулиці МЮДа в м.Маріуполі в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, яка померла 04 червня 2001 року.

Рішення може бути переглянуто судом, який його прийняв, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем на рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський райсуд м.Маріуполя протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н. В. Литвиненко