Номер провадження № 2/331/2472/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2013 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Світлицької В.М.

при секретарі Нікітченко А. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначено , що з відповідачем перебувала у шлюбі, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідач, як батько дитини зобовязаний утримувати дитину, але він матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча працює і має регулярний дохід. Інших неповнолітніх дітей на утриманні відповідача не має. Крім того, за час шлюбу, позивач з чоловіком, крім іншого, придбали наступне майно, а саме: житловий будинок № 6 за адресою: Запорізька область, Запорізький район , сщ. Сонячне , в якому мешкає позивачка разом з сином, вартістю 300 000 грн., земельну ділянку площею 0,0748, що знаходиться по вул. Незалежності , в сщ. Сонячне, Запорізького району, Запорізької області для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, вартістю 30 000 грн., земельну ділянку площею 20, 9643 га, що знаходиться на території Володимирської сільської ради, Запорізького району, Запорізької області, с. Дніпрельстан для ведення селянського (фермерського ) господарства, вартістю 50 000 грн., автомобіль марки LEXUS RX 350 , 2007 року випуску, вартістю 60 000 грн., автомобіль марки AUDI Q7, 2007 року випуску, вартістю 50 000 грн. Угоди про поділ спільного майна при розірванні шлюбу сторони не укладали. Посилаючись на зазначені обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина , ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до його повноліття. Крім того, оскільки між сторонами згоди щодо поділу спільного майна не досягнуто, враховуючи те, що неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою , тому при визначенні порядку поділу майна, просить суд врахувати інтереси їх неповнолітньої дитини, та поділити майно, набуте ними під час шлюбу з відповідачем , з урахуванням інтересів дитини, визнати за нею право власності на наступне майно: житловий будинок № 6 за адресою: Запорізька область, Запорізький район, сщ. Сонячне , земельну ділянку площею 0,0748, що знаходиться по вул. Незалежності , в сщ. Сонячне, Запорізького району, Запорізької області для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, земельну ділянку площею 20, 9643 га, що знаходиться на території Володимирської сільської ради, Запорізького району, Запорізької області, с. Дніпрельстан для ведення селянського (фермерського ) господарства, автомобіль марки LEXUS RX 350, 2007 року випуску, автомобіль марки AUDI Q7, 2007 року випуску.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки до суду невідома. Його неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду її по суті.

Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено,що 01.12.1995 р. сторони зареєстрували шлюб у відділі РАГСу Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, актовий запис № 488.

Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є відповідач ОСОБА_2 Дитина проживає разом з матірю ОСОБА_1 і знаходяться на її утриманні.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони припинили шлюбні відносини і сумісно не проживають, взаємини подружжя не підтримують, спільного господарства не ведуть.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2013 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/3 частини всіх його доходів щомісячно до його повноліття,суд вважає, що вони підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із змісту ч. 3 ст. 181 СК України слідує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька і (або) у твердій грошовий сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України в постанові N 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК .

Виходячи з матеріального становища сторін та враховуючи стан їх здоровя, а також те, що відповідач в добровільному порядку не сплачує аліменти на утримання дитини, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, зазначених у статті 182 СК України та не надав суду інших доказів, які б могли вплинути на визначення розміру аліментів, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно, що відповідає в такому випадку всім зазначеним в ст. 182 СК України критеріям.

Стосовно позовних вимог про розподіл спільного майна подружжя , суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню , виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, подружжям в період шлюбу було придбано наступне майно: житловий будинок, за адресою: Запорізька область, Запорізький район , сщ. Сонячне, вул. Незалежності, будинок 6, земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд , площею 0, 0748 га , розташована за адресою : Запорізька область, Запорізький район, сщ. Сонячне, вулиця Незалежності, 6 (кадастровий номер :05:001:0633), транспортний засіб , LEXUS RX 350, 2007 року випуску, автомобіль марки AUDI Q7, 2007 року випуску.

Вказане майно в силу вимог статті 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя, а тому на підставі ч.1 ст. 70 СК України частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За змістом ч. 2, 3 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею (ним) проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

В роз'ясненнях п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжязазначено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування).

Відповідно до ч.2 ст.71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Переважне право на виділ таких речей у натурі матиме той з подружжя, хто користується майном, утримує його, має більшу потребу у його виділенні.

Так, ч. 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин, оскільки відповідач визнає позовні вимоги про поділ майна подружжя, то суд приходить до висновку, що є підстави, передбачені частинами 2, 3 статті 70 СК України щодо відступлення від засад рівності часток подружжя з урахуванням того, що неповнолітня дитина залишається проживати з позивачкою, повністю перебуває на її утриманні.

Стосовно позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку , площею 20, 9643 га , розташовану на території Володимирської сільської ради Запорізького району , с. Дніпрельстан (кадастровий номер :01:003:0007) , суд вважає, що вони не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 25.02.2010 р. затверджено мирову угоду за якою: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 , ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 визнають факт існування боргу перед ОСОБА_2 на загальну суму 350 000 грн. При цьому відповідачі не заперечують проти існування боргу, але через відсутність грошових коштів готові передати ОСОБА_2 земельну ділянку для ведення селянського фермерського господарства площею 20,9643 га, яка розташована на території Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, с. Дніпрельстан, кадастровий номер (кадастровий номер :01:003:0007). Право власності відповідачів на зазначену земельну ділянку посвідчуються державними актами на право власності на земельну ділянку. ОСОБА_2 не заперечує проти прийняття в рахунок погашення боргу від відповідачів земельної ділянки належної їм на праві приватної власності площею 20,9643 га, яка розташована на території Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, с. Дніпрельстан.

Суд відповідно до п. 14 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на обєкти нерухомого майна Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції № 7/5 від 07.02.2002 року визнає перехід права власності на земельну ділянку площею 20,9643 га, яка розташована на території Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, с. Дніпрельстан від відповідачів.

Зазначеною ухвалою суду від 25.02.2010 р. зобовязано інститут землеустрою провести документальне переоформлення права власності на земельну ділянку Запорізького району Запорізької області, с. Дніпрельстан, кадастровий номер (кадастровий номер :01:003:0007) на ОСОБА_2 А . Зобовязано Запорізьку регіональну філію ДП „Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах здійснити державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку площею 20,9643 га, яка розташована на території Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, с. Дніпрельстан кадастровий номер (кадастровий номер :01:003:0007) на ОСОБА_2 А . Зобовязано Запорізький районний відділ земельних ресурсів видати державний акт на право власності на земельну ділянку 20,9643 га, яка розташована на території Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на імя ОСОБА_2 Провадження у цій справі закрито.

23.07.2008 р. на підставі ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 25.02.2010 р. ОСОБА_2 А . було видано державний акт на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :01:003:0007), серії ЯЕ № 283245 , який є в матеріалах справи.

Але, у 2010 р. прокурор Запорізького району Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - управління з контролю за використанням та охороною земель в Запорізькій області звернувся до суду із апеляційною скаргою на зазначену ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 25.02.2010 р.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25.02.2010 р. апеляційну скаргу прокурора Запорізького району Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - управління з контролю за використанням та охороною земель в Запорізькій області задоволено частково. Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 08.05. 2008 р. скасовано, передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 15.10.2010 р. позовну заяву ОСОБА_2 А . до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 , ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення боргу залишено без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що на теперішній час земельна ділянка Запорізького району Запорізької області, с. Дніпрельстан, кадастровий номер (кадастровий номер :01:003:0007) не належить на праві власності ОСОБА_2 А ., оскільки рішення на підставі якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, на теперішній час скасовано.

Виходячи з цього , земельна ділянка Запорізького району Запорізької області, с. Дніпрельстан, кадастровий номер (кадастровий номер :01:003:0007) не є спільною сумісною власністю подружжя і не підлягає поділу, оскільки позивачем не доведено, що на теперішній час вона належить ОСОБА_2 А ., тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

За таких обставин , суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині розподілу спільного майна подружжя та визнання права власності підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212, 214-215,224-226, 292, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.02.2013 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовій збір у розмірі 114, 70 грн.

Рішення в частині суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 367 ч. 1 п.1 ГПК України, допустити до негайного виконання.

Поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майно, набуте між ним за час шлюбу, а саме:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, за адресою: Запорізька область, Запорізький район , сщ. Сонячне , вулиця Незалежності, будинок 6.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд , площею 0, 0748 га , розташовану за адресою : Запорізька область, Запорізький район, сщ. Сонячне, вулиця Незалежності, 6 (кадастровий номер :05:001:0633).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб , LEXUS RX 350, 2007 року випуску, синього коліру, кузов JTJHK31L202023314, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб , AUDI Q7, 2007 року випуску, чорного коліру, кузов WA1BV74L28D003195, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку , встановленому ЦПК України.

Суддя: В. М. Світлицька