АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 2208/7497/12
Провадження № 22-ц/792/1586/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2013 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Спірідоновій Т.В.,

при секретарі : Гриньовій А.М.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 2208/7497/12 за апеляційною скаргою ОСОБА_2, її представника ОСОБА_1 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 4 червня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4 про визнання права власності.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3, звертаючись в суд з позовом, вказував, що 1 березня 1998 року між ним та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб, який розірвано 2 лютого 2012 року. 17 листопада 2003 року згідно договору про дольову участь у будівництві на ім'я ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності на квартиру № 10 у будинку по вул. Північна, 90-А в м. Кам'янець-Подільський. У вказаній квартирі подружжя за спільні кошти провело ремонтні роботи. У квартирі були зареєстровані ОСОБА_4, як власник, він, ОСОБА_3, їх діти донька Яна, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та мати ОСОБА_4 ОСОБА_2 Проте, рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 6 квітня 2004 року вказане свідоцтво визнано недійсним і скасовано, а право власності на квартиру визнано за ОСОБА_5 бувшим чоловіком ОСОБА_2 Судом було встановлено, що ОСОБА_5 інвестував у будівництво квартири 10300 доларів США. Однак, сім'я залишилась зареєстрованою і продовжили проживати у квартирі. Тому ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 28 лютого 2008 року була затверджена мирова угода за якою за ОСОБА_2 визнається право власності на спірну квартиру, а ОСОБА_2 компенсує ОСОБА_5 10000 доларів США. Мирова угода була виконана сторонами. 24 жовтня 2004 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право власності на квартиру. При цьому, позивач вказував, що кошти в сумі 10000 доларів США сплачені ОСОБА_2, були отримані після продажу належної на праві власності, йому, ОСОБА_3, та ОСОБА_4 квартири по вул. Хмельницьке шосе, 17/19, оскільки вказував, що за домовленістю,

відповідачка повинна була передати вказану квартиру у їх власність. Однак, в подальшому ОСОБА_2 відмовилась передати їм квартиру. Тому, уточнивши позовні вимоги, ________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6 провадження № 22-ц/792/1586/13

Доповідач Костенко А.М. Категорія № 5 позивач просив суд визнати, що квартира є спільною сумісною власністю подружжя та виділити йому 1/3 частину вказаної квартири.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 4 червня 2013 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, її представник ОСОБА_1 просять змінити

рішення суду, виключивши з його мотивувальної частини встановлення судом факту, що 22 жовтня 2008 року представником ОСОБА_5 ОСОБА_7 було отримано від ОСОБА_3 10000 доларів США згідно мирової угоди, що підтверджується розпискою, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права. Вказують, що суд, давши належну оцінку змісту самої розписки прийшов до необґрунтованого висновку про передачу коштів згідно розписки саме на виконання мирової угоди укладеної 28 лютого 2008 року. Суд не взяв до уваги пояснення, що ОСОБА_2 не уповноважувала ОСОБА_3 на передачу коштів. Крім того, судом не з'ясовано походження суми коштів 10000 доларів США. Суд належним чином не перевірив доводи позивача про продаж квартири по вул. Хмельницьке шосе, 17/19 за 6000 доларів США. Також, вважають недоведеним факт отримання ОСОБА_3 коштів в розмірі 4000 доларів США від ОСОБА_8 Зазначають, що суд не взяв до уваги пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_4, що про наявність розписки стало відомо лише під час розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ч. 1 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду від 6 квітня 2006 року за ОСОБА_5 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Камянець-Подільського міськрайонного суду від 28 лютого 2008 року затверджено мирову угоду між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, за умовами якої за ОСОБА_2 визнається право власності на квартиру АДРЕСА_2 а в м. Камянець-Подільський, ОСОБА_5 отримує від ОСОБА_2 10000 доларів США за свою частку квартири, з яких 5000 доларів США ОСОБА_5 в особі свого представника ОСОБА_7 отримує після вступу рішення суду в законну силу, а решту 5000 доларів США ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4 повертає представнику відповідача ОСОБА_7 по 500 доларів США останнього числа кожного місяця, починаючи з 31 березня 2008 року, ОСОБА_5 після отримання вищезгаданих платежів зобовязується повернути ОСОБА_2 всі правовстановлюючі документи на дану квартиру.

Як вбачається з розписки ОСОБА_7, вона 22 жовтня 2008 року отримала від ОСОБА_3 10000 доларів США згідно мирової угоди суду, проведено повний розрахунок, правовстановлюючі документи також повернуто.

24 жовтня 2011 року на підставі ухвали суду від 28 лютого 2008 року за ОСОБА_2 в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновку суду про передачу 10000 доларів США ОСОБА_3 ОСОБА_7 згідно розписки саме на виконання мирової угоди, укладеної 28 лютого 2008 року, слід відхилити.

Факт передачі коштів підтверджується самою розпискою, показами свідка ОСОБА_9, який пояснив, що в жовтні 2008 року підвозив позивача до офісу адвоката для передачі 10000 доларів США за спірну квартиру, ОСОБА_3 повернувся після зустрічі з адвокатам з правовстановлюючими документами на квартиру і передзвонив дружині і тещі про наявність в нього цих документів, показами свідка ОСОБА_8, який в свою чергу пояснив, що позичав позивачу грошові кошти для сплати за спірну квартиру.

В судовому засіданні суду першої інстанції відповідач будь-яких доказів на спростування вищевказаної розписки до суду не надав, клопотань про виклик до суду в якості свідка ОСОБА_7, призначення судово-почеркознавчої експертизи розписки не заявляв, про наявність інших правовідносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, які випливають з інших ухвал суду про затвердження мирових угод не заявляв. Не здобуті такі докази і судом. Навпаки, факти, вказані в розписці знайшли своє підтвердження в поясненнях свідків.

При цьому ОСОБА_2 не надала до суду і будь-яких доказів передачі нею особисто ОСОБА_5 чи його представнику ОСОБА_7 10000 доларів США на виконання мирової угоди, хоча, зважаючи на реєстрацію права власності на спірну квартиру, отримала правовстановлюючі документи на квартиру без яких не змогла б зареєструвати право власності на квартиру та які б ОСОБА_5 їй не передав, не отримавши грошові кошти в сумі 10000 доларів США.

Не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги і посилання апелянта, що оспорюваний висновок мотивувальної частини суду першої інстанції може мати преюдиційне значення при вирішенні іншої справи про стягнення коштів, адже такий позов має розглядатись у відповідності до вимог цивільно-процесуального законодавства на підставі законних та допустимих доказів, яким суд має дати оцінку в сукупності з іншими доказами та усіма обставинами справи.

Також безпідставними є вимоги апеляційної скарги про скасування апеляційним судом заходів забезпечення позову.

У відповідності до ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

За змістом вказаної норми ЦПК України питання про скасування заходів забезпечення позову вирішує той суд, який ці заходи застосував і якщо в рішенні суд про це не зазначив, він може після цього як за власною ініціативою, так і за заявою сторони постановити ухвалу про скасування таких заходів забезпечення позову. Отже відповідач не позбавлена права подати заяву в суд першої інстанції щодо скасування заходів забезпечення позову. При цьому слід звернути увагу, що в позові відмовлено, а значить заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірну квартиру застосовуються лише до набрання рішенням законної сили після його перегляду в апеляційному порядку.

Не спростовують висновків суду і інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається

Керуючись ст.ст. 307, 308. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, її представника ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 4 червня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : (підпис) Судді : (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя А.М. Костенко