Справа №493/801/13-ц
Провадження № 2/493/399/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.04.2013 року

Балтський районний суд Одеської області в складі :

головуючого-судді БОДАШКО Л.І.,

при секретарі СИРОТІ О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балті Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання угоди купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями дійсною, такою, що відбулася, та визнання права власності на нього,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати угоду купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, укладену між ним та відповідачами, дійсною, такою, що відбулася, та визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований на земельній ділянці площею 1300 кв. м. по вул. Добролюбова,6 в м. Балта Одеської області, стверджуючи, що 11.04.2013 року він уклав з відповідачами угоду купівлі-продажу вище вказаного житлового будинку, згідно якої сплатив відповідачам гроші у сумі 65000 грн., про що складена відповідна розписка, а відповідачі передали йому правовстановлюючі документи, технічний паспорт на будинок, сам житловий будинок з господарськими будівлями, пообіцяли зявитися до нотаріальної контори для належного оформлення угоди купівлі-продажу, але до теперішнього часу відповідачі ухиляються від належного оформлення угоди, до нотаріальної контори не зявляються, крім того, оформити належним чином угоду неможливо і по причині того, що раніше вище вказаний житловий будинок належав батькові відповідачів ОСОБА_5, померлому 22.02.2012 року, після його смерті відповідачі, фактично прийнявши спадщину, свідоцтво про право на спадщину не отримали.

Вказані обставини позбавили позивача права володіти, користуватися, розпоряджатися придбаним нерухомим майном, з приводу чого він змушений звернутися до суду з позовом, надав суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі.

Відповідачі до судового засідання не зявилися, але надіслали на адресу суду заяви, в яких позов визнали у повному обсязі, підтвердили викладені в позові обставини, в тому числі і те, що наміру оформити угоду належним чином не мають у звязку з відсутністю коштів, просять справу розглянути за їх відсутності.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що батькові відповідачів ОСОБА_5 на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул. Добролюбова,6 в м. Балта Одеської області, після смерті ОСОБА_5, померлого 22.02.2012 року, спадщину, як спадкоємці першої черги за законом, фактично прийняли його сини відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, але свідоцтва про право на спадщину за законом вони не отримали, що сторони уклали між собою договір купівлі-продажу вище вказаного житлового будинку від 11.04.2013 року, згідно якого відповідачі продали, а позивач придбав вище вказаний житловий будинок за 65000 грн. і по акту прийому-передачі від 11.04.2013 року відповідачі передали, а позивач прийняв житловий будинок з господарськими будівлями, що відповідно до розписки, складеної відповідачами, вони отримали від позивача вище вказану суму грошей і взяли на себе зобовязання оформити угоду належним чином у нотаріальній конторі.

Згідно рекомендацій, викладених у п.13 Постанови пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Судом зясовано, що відповідно до ст. 657 ЦК України (із змінами, внесеними згідно із Законами № 1878-VI (1878-17) від 11.02.2010, № 2756- VI (2756-17) від 02.12.2010) договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а відповідно до ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі ухилилися від нотаріального посвідчення договору, про що повідомили у клопотанні про розгляд справи без їх присутності, де вказали, що наміру зявитися до нотаріальної контори для посвідчення договору у них немає, так як в них відсутні кошти для оплати послуг нотаріуса, тому втрачена можливість посвідчення вище вказаного договору у нотаріуса, а також встановлено, що інших підстав нікчемності правочину в даному випадку немає.

За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин між сторонами вимог ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання умов договору, але відповідачі ухилилися від його нотаріального посвідчення, тому суд може визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 11.04.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Що стосується визнання права власності на нерухоме майно, то як встановлено ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч.1 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю, або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю, або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч.2 ст.377 ЦК України розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у звязку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передає набуття права власності на ці обєкти (крім багатоквартирних будинків).

Таким чином, вище зазначені норми законів приводять суд до висновку про те, що земельна ділянка, на якій розташований вище вказаний житловий будинок з господарськими будівлями, повинна перебувати у власності відчужувача цього житлового будинку і лише в цьому випадку власник земельної ділянки зобовязаний отримувати її кадастровий номер, тобто позивач повинен був бути власником земельної ділянки, на якій розміщений будинок. Позивач власником земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, не є, а тому, на думку суду, не повинен вживати заходів до отримання кадастрового номеру, що його право користування на земельну ділянку переходить разом із правом власності на житловий будинок.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 220, 334, 377, 640, 657 ЦК України, ст. 120 ЗК України, ст. ст.10, 11, 209, 214, 215, 223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати дійсною і такою, що відбулася угоду купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по вул. Добролюбова,6 в м. Балта Одеської області, укладену між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з іншої сторони.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований на земельній ділянці площею 1300 кв. м. по вул. Добролюбова,6 в м. Балта Одеської області, який раніше на праві приватної власності належав ОСОБА_5, померлому 22 лютого 2012 року в м. Балта Одеської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СУДДЯ