Справа №545/2000/13-ц
№2/545/978/13
УХВАЛА

"02" серпня 2013 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Шелудякова Л.В.,

при секретарі Лабовкіній Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Полтава заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2013 року Полтавським районним судом Полтавської області відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

До суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки Форд Фокус, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Заявниця також просила заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо вказаного автомобіля.

Дослідивши подану заяву, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Однак, заявницею не надано суду належних доказів в обґрунтування доводів викладених у заяві, зокрема, що ОСОБА_2 має реальні наміри продати транспортний засіб, або іншими своїми діями створити перешкоди для виконання майбутнього судового рішення.

Одночасно, заявниця вказує, що транспортний засіб є спільною власністю подружжя, тому побоювання з приводу утруднення виконання майбутнього судового рішення є необґрунтованими, оскільки відчуження автомобіля без згоди ОСОБА_1 неможливе та вважатиметься незаконним (ст.65 СК України).

Також, вирішуючи питання про співмірність предмету позову та виду забезпечення позову, про застосування якого клопоче позивач, суду не надано доказів вартості авто, що не дає можливість оцінити співмірність заходів забезпечення з розміром аліментів.

Заявницею не надано суду достатніх доказів того, що побоювання з приводу неможливості виконати рішення суду в майбутньому носять реальний характер, також суду не доведено, що відповідач має намір здійснити відчуження вказаного майна з метою уникнути виконання рішення суду, отже побоювання позивача з приводу неможливості виконання судового рішення є передчасними.

Отже, заява не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного Суду Полтавської області через Полтавський районний суд Полтавської області протягом пяти днів з дня її проголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Полтавського районного суду

Полтавської області ОСОБА_3