Справа № 2-168/12
РІШЕННЯ

Іменем України

07.03.2013 року Сторожинецький районний суд

Чернівецької області

в складі головуючої Дячук О.О. при секретарі Петреску Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області про визнання недійсним заповіту та визнання права власності на 1/2 спадкового майна та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадщину за заповітом,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третьої особи Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області про визнання недійсним заповіту та визнання права власності на 1/2 спадкового майна . Позовні вимоги обгрунтовує слідуючими обставинами.

19.10.2004 року мати позивачки - ОСОБА_3, залишила заповіт, за яким все своє майно заповідала в рівних частках відповідачу ОСОБА_2 та їй ОСОБА_1. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровано в еєстрі за № 1319.

26.09.2007 року ОСОБА_5 померла. 23.09.2010року позивачка подала до Сторожинецької державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 01.02.2011 року брат ОСОБА_2 відповідач, також подав до Сторожинецької державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Через відсутність правовстановлюючого документу на будинок, їм не було видано відповідні свідоцтва.

05.02.2010року батько ОСОБА_6, залишив заповіт, за яким все своє майно заповідав її братові ОСОБА_2.

14.08.2011року ОСОБА_6 помер. Після його смерті, в установлений ст.1270 ЦК України строк, вона звернулась до Сторожинецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом і від нотаріуса дізналась, що існує заповіт, відповідно до якого ОСОБА_6 заповів все своє майно, яке буде мати на день смерті - ОСОБА_2. Даний Заповіт був посвідчений 05.02.2010 року.

Позивачка вважає, що заповіт складений ОСОБА_6 є недійсним, оскільки батько на момент його складення мав сімдесят пять років, він хворів, позивачка стверджує, що у батька спостерігалися психічні розлади, вважає, що він, зважаючи на його стан, не міг скласти заповіт.

На підставі викладеного позивачка просить суд винести рішення, яким визнати недійсним заповіт ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2, посвідчений 05.02.2010 року. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину спадкового майна.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадщину за заповітом.

Ухвалою Сторожинецького районного суду від 01.03.2013р. обєднано в одне провадження для спільного розгляду цивільну справу № 2-168/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту та визнання права власності на спадкове майно та цивільну справу № 723/625/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадщину за заповітом.

ОСОБА_2 свої позовні вимоги обгрунтовує слідуючими обставинами.

09.09.1961р. його батьки зареєстрували у Красноїльській селищній раді шлюб. Перебуваючи у шлюбі вони набули житловий будинок та інші надвірні споруди, які розташовані у смт. Красноїльськ, вул.. Дружби, 89, Сторожинецького району Чернівецької області, загальною вартістю 69743грн., який розташований на земельній ділянці площею 0,1500га для будівництва, обслуговування житлового будинку. Господарство відносилося до категорії робочого двору.

19.10.2004р. ОСОБА_5 склала заповіт на імя позивача та відповідача. Вона заповіла їм майно в рівних частках, по Ѕ частці вищевказаного домоволодіння. Заповіт не змінювався та не скасовувався. 26.09.2007р. ОСОБА_5 померла. Після її смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцями за заповітом були позивач та ОСОБА_1. спадкоємцем першої черги, який мав би обовязкову частку в спадщині після смерті дружини ОСОБА_3Л як непрацездатний вдівець являвся ОСОБА_6. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 своєчасно прийняли спадщину, звернувшись до нотаріальної контори. ОСОБА_6 як чоловік спадкодавця, також своєчасно прийняв спадщину, оскільки на момент смерті проживав з нею. ОСОБА_2 та ОСОБА_1належало по 5/24 частки домоволодіння, батькові 14/24 від домоволодіння із яких 12/24 частка в спільному сумісному майні подружжя, 2/24 обовязкова частка в спадщині після смерті ОСОБА_5.

05.02.2010р. ОСОБА_6 склав заповіт на імя ОСОБА_2, яким йому заповів все своє майно. Заповіт не змінювався та не скасовувався.

14.08.2011р. ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке йому належало на час смерті в тому числі і на 14/24 домоволодіння, яке розташоване у смт. Красноїльськ, вул.. Дружби, 89, Сторожинецького району Чернівецької області.

Спадкоємцем за заповітом після його смерті являється ОСОБА_2, який своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Право власності на спадкове майно за спадкодавцями ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на даний час не зареєстровано.

На підставі наведеного ОСОБА_2 просить суд винести рішення, яким визнати за ним право власності на 19/24 частки спадщини в спадковому домоволодінню, що становить 79відсотків від житлового будинку та інших надвірних споруд, які розташовані у смт. Красноїльськ, вул.. Дружби, 89, Сторожинецького району Чернівецької області.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 свій позов підтримала повністю, посилаючись на викладені вище обставини, просить його задоволити. Позов ОСОБА_2 не визнала просить відмовити у його задоволенні.

ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не визнав, просить відмовити у його задоволенні, просить задоволити його позовну заяву.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_7 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнав, просив в його задоволенні відмовити, просить позов ОСОБА_2 задоволити.

Судом встановлено, що 09.09.1961р. батьки сторін зареєстрували у Красноїльській селищній раді шлюб. Перебуваючи у шлюбі вони набули житловий будинок та інші надвірні споруди, які розташовані у смт. Красноїльськ, вул.. Дружби, 89, Сторожинецького району Чернівецької області, загальною вартістю 69743грн., який розташований на земельній ділянці площею 0,1500га для будівництва, обслуговування житлового будинку. Господарство відносилося до категорії робочого двору.

19.10.2004р. ОСОБА_5 склала заповіт на імя ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Вона заповіла їм майно в рівних частках, по Ѕ частці вищевказаного домоволодіння. Заповіт не змінювався та не скасовувався. 26.09.2007р. ОСОБА_5 померла. Після її смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцями за заповітом були ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Спадкоємцем першої черги, який мав би обовязкову частку в спадщині після смерті дружини ОСОБА_3Л як непрацездатний вдівець являвся ОСОБА_6. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 своєчасно прийняли спадщину, звернувшись до нотаріальної контори. ОСОБА_6 як чоловік спадкодавця, своєчасно прийняв спадщину, оскільки на момент смерті проживав з спадкодавцем. 05.02.2010р. ОСОБА_6 склав заповіт на імя ОСОБА_2, яким йому заповів все своє майно. Заповіт не змінювався та не скасовувався.

14.08.2011р. ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке йому належало на час смерті в тому числі і на 14/24 домоволодіння, яке розташоване у смт. Красноїльськ, вул.. Дружби, 89, Сторожинецького району Чернівецької області.

Спадкоємцем за заповітом після його смерті являється ОСОБА_2, який своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Право власності на спадкове майно за спадкодавцями ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не було зареєстровано. Самовільно збудованих обєктів немає.

Так свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що вона у 2010р. працювала лікарем-неврологом у Центральній районній лікарні. Вона оглядала і лікувала ОСОБА_6, він себе вів адекватно, за ним не спостерігалися психічні розлади. Він 25.01.2010р. переніс інсульт. Інсульт, який переніс ОСОБА_6, не вплинув на його свідомість, він міг усвідомлювати свої дії, підписувати документи.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що вона працювала секретарем сільської ради. Узимку 2010р. до неї у сільську раду звернувся ОСОБА_6, щоб скласти заповіт. З ним був син та діловод. Вона попросила вийти всіх окрім ОСОБА_6. Вона ОСОБА_6 розяснила наслідки складання заповіта, запитала його дату народження, запитала чи він розуміє, що вона йому пояснила, на що отримала відповідь, що він усе розуміє. Будь-якої неадекватної поведінки вона за ним не спостерігала.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що він був сусідом ОСОБА_6. ОСОБА_6 був здоровою людиною, ніколи не скаржився, що його щось боліло, окрім ніг. За ним будь-яких психічних розладів не спостерігалося. ОСОБА_6 йому казав, що з ним живе син ОСОБА_2, здійснює за ним догляд, і тому він залишить на імя сина заповіт. Улітку 2010р. ОСОБА_6 йому повідомив, що склав на імя сина заповіт. Дочку ОСОБА_1 він ніколи не бачив у ОСОБА_6, побачив тільки на похоронах.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що вона добре знала ОСОБА_6, йому допомагала по ремонту будинку, спілкувалася з останнім. Він їй казав, що за ним доглядає син і тому він залишив сину заповіт. При спілкуванні ОСОБА_6 вів себе адекватно, психічними хворобами він не хворів, вона бачила як син возив батька у сільраду. ОСОБА_6 був ображений на ОСОБА_1, оскільки остання до нього приїжджала двічі на рік.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що він був сусідом ОСОБА_6, допомагав йому, спілкувався з ним. Йому ОСОБА_6 казав, що майно залишить своєму синові, оскільки дочка до нього рідко приїздила і він на неї ображений. ОСОБА_6 не хворів психічними хворобами, його боліли тільки ноги. У 2011р. у ОСОБА_6 було декілька інсультів і він виходив на вулицю за допомогою двох палиць. Він бачив ОСОБА_1 з 2010р. два рази.

Дослідивши письмові докази, заслухавши сторін по справі, суд прийшов до слідуючого висновку.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною першою статті 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту складений ОСОБА_6 не підлягають задоволенню, оскільки, як вбачається із показань вищевказаних свідків та акту посмертної судово-психіатричної експертизи №63 на досліджуваного ОСОБА_6 1935р.н. ОСОБА_6 на час складання заповіту 05.02.2010р. ознак психічного захворювання та ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявив. За своїм психічним станом на 05.02.2010р. на 11.20год. ОСОБА_6 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Після смерті ОСОБА_3 - ОСОБА_1, ОСОБА_2 належало по 5/24 частки домоволодіння, ОСОБА_6 належало 14/24 частки домоволодіння в смт. Красноїльськ по вул. Дружби, 89, Сторожинецького району Чернівецької області із яких 12/24 частка у спільному сумісному майні подружжя, 2/24 обовязкова частка в спадщині після смерті ОСОБА_5. Склавши заповіт ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 залишив належне все йому майно.

Керуючись ст.ст. 1216, 1223, 1268 ЦК України,

ст.ст. 10, 57, 60, 212, 215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області про визнання недійсним заповіту та визнання права власності на 1/2 спадкового майна - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_5, а саме на 5/24 житлового будинку літ. А-1, мансарди літ Мс, веранди літ. а, ганку літ. а1, літньої кухні літ. Б, веранди літ. б, сараю літ. В, сараю літ. Г, сараю літ. Д, вбиральні літ. Е, гараж літ. Є, сараю літ. Ж, сараю літ. З, навіса літ. К, огорожі літ. №1, воріт з хвірткою №2, криниці №3, що складає 21 відсоток будинковолодіння в смт. Красноїльськ по вул. Дружби, 89, Сторожинецького району Чернівецької області.

В іншій частині позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадщину за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а саме на 19/24 житлового будинку літ. А-1, мансарди літ Мс, веранди літ. а, ганку літ. а1, літньої кухні літ. Б, веранди літ. б, сараю літ. В, сараю літ. Г, сараю літ. Д, вбиральні літ. Е, гараж літ. Є, сараю літ. Ж, сараю літ. З, навіса літ. К, огорожі літ. №1, воріт з хвірткою №2, криниці №3, що складає 79 відсотків будинковолодіння в смт. Красноїльськ по вул. Дружби, 89, Сторожинецького району Чернівецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: