Справа № 1418/2459/12
Провадж.№ 2/481/94/2013
З а о ч н е р і ш е н н я
06 лютого 2013 року Новобузький районний суд Миколаївської області
в складі головуючого судді Бібік М.В.
за участю секретаря Слюсаренко А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Новий Буг цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В судове засідання позивач явку свого представника не забезпечив, втім надіслав на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за відсутності свого представника, заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не має заперечень проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином через опублікування оголошення про її виклик в газеті Рідне Прибужжя від 31.01.2013 року за № 5 (3240).
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договоромбанкабо інша фінансова установа(кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
В судовому засіданні встановлено, що 25.01.2005 року між ПАТ КБ ПриватБанк і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №NKN1RK03890371, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 4455 грн. на споживчі цілі (купівлю кухонної стінки та мякого кутка) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячної комісії у розмірі 1,6 % від суми виданого кредиту з кінцевим терміном погашення 25.01.2008 року.
Відповідно до пунктів 1.1., 2.2.2., 2.2.3. вказаного кредитного договору позичальник зобовязаний починаючи з першого місяця погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування та комісії щомісячними платежами (в період з 21 по 28 число кожного місяця) в розмірі 219,60 грн.
У разі порушення позичальником пункту 1.1. вказаного договору, останній зобовязаний сплатити банку відсотки за користування кредитом виходячи зі ставки 6,91% на місяць від суми залишку непогашеної заборгованості.
За порушення строків повернення кредитної заборгованості, відсотків за користування кредитом та комісії, позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, що передбачено положеннями п. 4.1 зазначеного договору.
Згідно вимог ст. ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Приписами ст.ст. 546, 549 ЦК України визначено, що виконання зобовязань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі порушення боржником зобовязання.
Згідно зі ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК Українизобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтями 526, 257 ЦК Українипередбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК Українипередбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Як вбачається зі змісту кредитного договору (п. 1.1.) позичальником встановлено для боржника кінцевий термін повернення кредитних коштів 25.01.2008 року, при цьому згідно розрахунку заборгованості за вказаним кредитом відповідачем ОСОБА_1 востаннє внесено кошти в рахунок погашення заборгованості ще 12.05.2006 року.
З огляду на викладене, зважаючи на те, що кредитним договором встановлено кінцевий термін його виконання, тому саме з дня закінчення терміну виконання цього договору (25.01.2008 року) почав перебіг строк позовної давності.
Сам же позов ПАТ КБ Приват Банк предявлено до суду 30 листопада 2012 року, тобто за межами строку, встановленого ст. 257 ЦК України.
Крім цього, зважаючи на те, що вказаний кредитний договір був укладений між банківською установою та фізичною особою з метою придбання останнім продукції, зокрема меблів, в силу вимог п. 23 ст. 1 та ч. 1 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів, зазначений правочин є фактично договором про надання споживчого кредиту.
Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин Враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.
В силу вимог ч. 3 ст.10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Разом з цим, в ході судового розгляду позивачем не надано доказів поважності причин пропуску строку позовної давності, а судом таких не встановлено. Так, позивач достовірно знаючи про фактичне припинення відповідачем ще в травні 2006 року виконання покладених на нього обовязків за кредитним договором по поверненню грошових коштів, не вжив своєчасно заходів по відновленню своїх порушених прав, при цьому жодних доказів про направлення на адресу боржника претензій про необхідність погашення боргу позивач суду також не надав.
Посилання позивача на п.5.5. Умов надання кредиту фізичним особам (Розстрочка, Стандарт), яким передбачено збільшення строку позовної давності до 5 років за вимогами про стягнення основного боргу, відсотків, винагороди та пені, не свідчить про наявність між сторонами відповідної домовленості у розумінні ч. 1 ст. 259 ЦК України, оскільки не надано доказів укладення між сторонами відповідного письмового договору. При цьому, письмові доводи позивача з приводу того, що положення про збільшення позовної давності містяться у п. 5.1. кредитного договору є безпідставними, оскільки таких приписів як у цьому пункті так і в інших пунктах цього договору не передбачено.
Таким чином, суд приходе до переконання, що в задоволенні позову ПАТ КБ Приват Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором належить відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати (судовий збір) у розмірі 214,60 грн., понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи слід віднести на його рахунок.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд
В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.
Судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи, віднести на його рахунок.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а позивач, представник якого не був присутній при ухвалені судового рішення, може подати апеляційну скаргу у вказаний строк з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Суддя