Справа № 2215/2717/2012
У Х В А Л А

06 грудня 2013 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Сенькова О.Г.

при секретарі Повзун С.В.

представника позивача та третьої особи

на стороні позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом костьолу римсько-католицької парафії ОСОБА_3 Хрестителя, третьої особи на стороні позивача ОСОБА_4 Братства Менших Братів Капуцинів при Житомирській діє цезії Римо-католицької церкви до виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради, третіх осіб на стороні відповідача ОСОБА_5 Васильовичата та ОСОБА_6 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Костьол римсько-католицької парафії ОСОБА_3 Хрестителя, третьої особи на стороні позивача ОСОБА_4 Братства Менших Братів Капуцинів при Житомирській діє цезії Римо-католицької церкви предявив позов до виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради, третіх осіб на стороні відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання права власності на квартири № 15, 17, 18, 19, що знаходяться в будівлі монастирських келій на території костьолу римсько-католицької парафії ОСОБА_3 Хрестителя по вул.К.Острозького ,№45 в м.Старокостянтинові, посилаючись на те, що згідно рішення виконавчого комітету Хмельницької обласної ради народних депутатів №173 від 16 жовтня 1991 року громаді Римсько-католицької церкви м.Старокостянтинова, яка зареєстрована 6 жовтня 1991 року і набула статус юридичної особи, передано у власність культову будівлю, памятку архітектури.

6 лютого 2002 року громада римсько-католицької церкви звернулась до виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради з проханням про безоплатне повернення у власність громади зазначених квартир, котрі знаходяться в культових будівлях монастиря і використовуються не за призначенням. Однак рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради від 15 березня 2012 року громаді відмовлено в передачі вказаних квартир.

Оскільки будівля монастирських келій, в яких знаходяться спірні квартири, призначена для обслуговування костьолу, то вона є його приналежністю.

Вказані квартири знаходяться на балансі Старокостянтинівської міської ради, яка відмовляється безоплатно передати їх костьолу, тому просить задовольнити позовні вимоги і визнати право власності на спірні квартири.

Відповідно до вимог ст.17 Закону України від 23 квітня 1991 року № 987-XII Про свободу совісті та релігійні організації рішення місцевих органів державної виконавчої влади щодо володіння і користування культовими будівлями і майном можуть бути оскаржені до суду в порядку, передбаченому ЦПК.

Однак позивач обрав інший спосіб захисту свого права, а саме визнання права власності на спірні квартири.

Згідно п. 3 Розяснення Вищого господарського суду України Про деякі питання, що виникають при застосуванні Закону України Про свободу совісті та релігійні організації спори релігійних організацій між собою та з іншими юридичними особами підлягають вирішенню на загальних підставах в господарських судах відповідно до їх компетенції, за винятками, передбаченими в законодавстві. Таким винятком, зокрема, є категорії справ про припинення діяльності релігійної організації та про оскарження рішень відповідних державних органів з питань володіння та користування культовими будівлями і майном, які розглядаються загальними судами в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач, який є юридичною особою, звернувся з позовом до виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради про визнання права власності на спірні квартири, а не про оскарження рішень відповідних державних органів з питань володіння та користування культовими будівлями і майном. Отже, такий спір підлягає вирішенню на загальних підставах в господарському суді.

Відповідно до п.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, то провадження у ній слід закрити.

Керуючись ст. 205 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі в частині позову костьолу римсько-католицької парафії ОСОБА_3 Хрестителя, третьої особи на стороні позивача ОСОБА_4 Братства Менших Братів Капуцинів при Житомирській діє цезії Римо-католицької церкви до виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради, третіх осіб на стороні відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання права власності.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області на протязі 5 днів з дня проголошення через Старокостянтинівський районний суд. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя