Справа № 2/381/463/13 Головуючий у І
інстанції Соловей Г.В.Провадження №
22-ц/780/7079/13 Доповідач у 2
інстанції СухановаКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

23 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого: Суханової Є.М.,

Суддів: Мережко М.В., Голуб С.А.,

при секретарі : Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою скаргою ОСОБА_1 на рішення
Фастівського міськрайонного суду
Київської області від 04 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення грошової суми,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулася до суду з
позовом до відповідача про стягнення
грошової суми посилаючись на те, що
18.08.2008 року відповідач позичив у неї
грошові кошти в сумі 18000 Євро та
зобов'язався повертати гроші щомісячно
з 15 по 18 число кожного місяця
починаючи з вересня 2008 року. Всю суму
боргу ОСОБА_1 повинен повернути не
пізніше 18 вересня, але відповідач з
15.07.2010 року перестав сплачувати кошти і
на даний час гроші не повернув.

Рішенням Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 04 листопада 2013 року
позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
ідент.номер НОМЕР_1 прож.АДРЕСА_2 на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
ідент.номер НОМЕР_2 прож.АДРЕСА_1
заборгованість в розмірі 6000 Євро, що
згідно курсу НБУ станом на 31 січня 2013
року становить 64020 грн., та судові
витрати в розмірі 649,20 грн.

Не погодившись з висновками
наведеними в рішенні суду, апелянт
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення суду скасувати та
ухвалити по справі нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Колегія суддів вислухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
сторін, вивчивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги вважає, що
вона не обґрунтована та задоволенню не
підлягає.

Так, судом першої інстанції було
встановлено, що ОСОБА_2 - позивач по
справі надала ОСОБА_1- відповідачу по
справі грошові кошти в сумі 18000 Євро в
борг, що підтверджується розпискою
(а.с.5) та не заперечується відповідачем.

Відповідно до ст.1046 ЦК України,
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до договору позики
відповідач взяв в борг грошові кошти
строком на 36 місяців та зобов'язався
повернути грошові кошти кожного 15
числа (але не пізніше 18 числа) починаючи
з вересня місяця 2008 року.

Як вбачається з вищевказаної
розписки ОСОБА_1 здійснив останній
платіж 15.06.2010 року і сума непогашеного
боргу становить 6000 євро.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог діючого законодавства.

Відповідно до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом (ст.611 ЦК України).

Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання,
на вимогу кредитора зобов"язаний
сплатити суму боргу (ст.ст.625,1050 ЦК
України).

Позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Так, згідно до договору
позики відповідач-апелянт взяв в борг
грошові кошти в сумі 18000 євро.

Апелянтом не заперечується
факт взяття ним коштів у позивача, а
також розмір взятих коштів, але
заперечується факт несплати даних
коштів.

В своїх апеляційних вимогах,
апелянт посилається на те, що кошти
були взяті для потреб його сім"ї, а саме
на купівлю автомобіля і ці кошти є
предметом розгляду справи про розподіл
спільного майна подружжя, яка на даний
час перебуває на розгляді в
Дніпровському районному суді м.Києва, а
згідно ст.61 ЦПК України обставини які
уже встановлені судом не підлягають
доказуванню.

З даними твердженням колегія
суддів, не може погодитися так, як
відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовими
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Апелянтом не надано ні в суд
першої інстанції, ні в колегію суддів
належних доказів, що підтверджували
вказані факти.

Представник апелянта
повідомив колегію суддів, що справа про
розподіл майна подружжя ще
розглядається місцевим судом, таким
чином, рішення суду, яке б набрало
законної сили та мало б преюдиційне
значення-відсутнє.

Згідно з вимогами ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Інших доказів або обставин, які
б могли призвести до скасування
рішення суду та ухвалення рішення про
відмову у задоволенні позову не має.

Апеляційна скарга не
обґрунтована та задоволенню не
підлягає.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст. 293, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 04 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до касаційної інстанції
протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді