Справа № 1329/44/2012
номер провадження №2/460/152/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2013 рокум. Яворів
Яворівський районний суд Львівської області в складі:

в складі головуючого судді: Гоцко В.І.,

при секретарі: Домашовець М.Ф.,

з участю представників позивача: ОСОБА_1,

ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

відповідача: ОСОБА_4,

представника відповідача: ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа - державний нотаріус Новояворівської державної контори ОСОБА_7 про визнання недійсним правочину,-

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_8 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 і просить постановити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки в селищі Івано-Франкове по вулиці Винниченка, 4 Яворівського району Львівської області, укладений між ним та відповідачем та посвідчений 13 березня 2006 року державним нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори покликаючись на те, що він являвся власником згаданого майна по названій адресі.

У нього з відповідачем ОСОБА_4 була домовленість про те, що вона буде доглядати його до смерті, надавати йому матеріальну та моральну допомогу і на таких саме умовах, він бажав укласти з відповідачем відповідний договір. Через деякий час, після укладення договору, відповідач перестала його доглядати, переконуючи його про необхідність у продажі будинку, з пропозицією переїхати на проживання в інше місце до її родини, з чим він ніяк не погоджувався, оскільки ще до підписання договору у нотаріуса, між ними була зовсім інша домовленість.

З подібних розмов відповідача він зрозумів, що ОСОБА_4 його обманула, а він, будучи особою похилого віку, внаслідок юридичної необізнаності, неправильно розуміючи наслідки при підписанні ним договору, маючи на увазі конкретну домовленість між ним та відповідачем, помилково підписав договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, який просить визнати недійсним в судовому порядку.

В судовому засіданні законний представник позивача ОСОБА_8 його опікун ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, дала пояснення аналогічні викладеним в заяві та додатково пояснила, що відповідач ОСОБА_9, яка зобов'язувалася доглядати позивача до його смерті і надавати йому матеріальну та моральну допомогу, обманула її свекра, який будучи особою похилого віку та маючи

хворобливий стан здоров»я, помилково уклав з відповідачем договір купівлі-продажу свого житлового будинку та земельної ділянки, просить позов задоволити, визнавши цей договір недійсним.

Представники позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_10 в судовому засіданні теж просять задоволити позовні вимоги позивача ОСОБА_8 та його законного представника ОСОБА_11, так як вважають, що позивач ОСОБА_8, являючись особою похилого віку, мав на увазі і думав, що він домовився і укладає з відповідачем ОСОБА_4 договір довічного утримання, а не договір купівлі-продажу.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні заявленого позову не визнала та суду пояснила, що познайомившись з позивачем ОСОБА_8, з його слів їй стало відомо про те, що він має намір продати свій житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться в селищі Івано-Франкове по вулиці Винниченка, 4 Яворівського району Львівської області, оскільки гроші йому потрібні на операцію. Вона погодилася йому допомогти, оформила необхідні документи та уклала з позивачем договір купівлі-продажу, передавши йому відповідну суму коштів в день оформлення договору, про що зазначено в договорі. Вважає договір купівлі- продажу законним, так як при його укладенні, позивач справляв враження особи, яка розуміла значення своїх дій, а тому просить в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні теж заперечила позовні вимоги ОСОБА_6, вважає договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки таким, що відповідає вимогам закону і просить відмовити в заявленому позові в зв'язку з його безпідставністю.

Третя особа - державний нотаріус ОСОБА_7 в судовому засіданні позовних вимог позивача ОСОБА_6 не визнав та суду пояснив, що він не виясняв у спілкуванні з сторонами дійсних намірів та умов посвідченого ним договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 13 березня 2006 року, який оспорюється, але при підписанні цього договору, ним була дотримана процедура підписання договору, учасниками підписання цього договору були представлені всі необхідні документи і продавець та покупець були присутніми в нотаріальній конторі та особисто підписували цей договір.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків в судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Згідно паспорта громадянина України, ОСОБА_6 народився 19 червня 1916 року в місті Києві.

З довідки виконкому Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області за №3827 від 18 серпня 2006 року вбачається, що ОСОБА_6 дійсно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні встановлено і підтверджено документально, що предметом спору являється житловий будинок №4 по вулиці Винниченка в селищі Івано-Франкове Яворівського району Львівської області, а також земельна ділянка площею 0,1601 га для обслуговування будинку та ведення особистого підсобного господарства. Згаданий будинок та земельна ділянка по названій адресі належали позивачу ОСОБА_8 на праві приватної власності. Згідно витягу з реєстру прав власності вартість нерухомого майна становить 31488 гривень, а експертна вартість земельної ділянки становить 40234 гривні.

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 13 березня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори і зареєстрованого в реєстрі за №139, позивач ОСОБА_8 продав, а відповідач ОСОБА_4 купила житловий будинок №4 та земельну ділянку, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, площею 0,1601 гектарів, що розташовані по вулиці

Винниченка в селищі Івано-Франкове Яворівського району Львівської області.

Також в судовому засіданні встановлено та підтверджено документально, що відповідач ОСОБА_4, на підставі згаданого договору купівлі-продажу від 13 березня 2006 року, зареєструвала на своє ім»я будинок в селищі Івано-Франкове по вулиці Винниченка, 4 Яворівського району Львівської області на праві приватної власності, отримавши 06 квітня 2006 року витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

В судовому засіданні також встановлено, що перед оформленням договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 13 березня 2006 року, позивач ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, був особою похилого віку, за місцем своєї реєстрації в селищі Івано-Франкове Яворівського району Львівської області проживав один, відносин з сином та його дружиною не підтримував. На той час, позивач ОСОБА_8 висловлював своє бажання, щоб хтось його доглядав та допомагав йому до смерті, надавав йому матеріальну та моральну допомогу, за що він згідний був віддати такій особі свій житловий будинок.

Допитана як свідок ОСОБА_12 дала суду показання про те, що вона особисто знала позивача ОСОБА_6, який проживав одиноко. До нього часто приходили чужі люди, які за плату наводили в господарстві порядок. Ще при житті та під час розмов, позивач ОСОБА_6 скаржився їй на не дуже хороші взаємовідносини між ним та сином. Про це, вона розповіла ОСОБА_4, яка познайомилася з ОСОБА_6 і почала приносити йому їжу, наводити порядок в господарстві, за що отримувала від господаря відповідні кошти.

З часом, ОСОБА_6 почав нарікати на відношення ОСОБА_4М до нього, будучи незадоволеним її відношенням, особливо після укладення договору між ним та нею і, що він буде звертатися до суду про розірвання цього договору.

Про укладення цього договору вона дізналася від ОСОБА_4, але самого договору не бачила і не знає конкретних обставин його укладення.

Допитана як свідок ОСОБА_13 дала суду показання про те, що вона особисто теж добре знала позивача ОСОБА_6, який сам проживав в житловому будинку. Йому часто допомагали чужі люди, які за винагороду наводили в господарстві порядок. Ще при житті, під час розмов з ОСОБА_6, який приходив до неї за молоком, він говорив їй про договір, укладений між ним та ОСОБА_4, стверджуючи при цьому, що він думав та вважав про своє утримання до смерті, а насправді його обманули і що, підписуючи без окулярів якийсь документ, він залишився без житла і обов»язково в суді буде цей договір оскаржувати.

Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_4, без уповноваження зі сторони власника спірного житлового будинку позивача ОСОБА_8, 04 січня 2006 року, особисто звернулася у Львівське обласне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», де від імені позивача ОСОБА_8 зробила замовлення і отримала витяг з реєстру прав власності на спірний житловий будинок для дарування.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що при розгляді справи не встановлено достатніх підстав відчуження свого житлового будинку та земельної ділянки позивачем ОСОБА_8 в користь відповідача ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 13 березня 2006 року.

За таких встановлених судом обставинах, суд також приходить до висновку,

що враховуючи вік та стан здоров'я позивача ОСОБА_6, який проживав одиноко, відсутність у нього іншого житла, під час укладання договору купівлі-продажу свого житлового будинку та земельної ділянки, помилявся щодо обставин, які мають істотне значення, а саме щодо природи правочину, так як вважав, що він укладає з відповідачем ОСОБА_4 договір свого довічного утримання та догляду.

Оскільки після набуття права власності на житловий будинок відповідач ОСОБА_4 перестала надавати допомогу позивачу ОСОБА_6 та доглядати його, запропонувала позивачу переїхати для проживання в іншу місцевість, а будинок продати, то в позивача ОСОБА_8 виникла підозра щодо природи укладеного ним договору, а тому він звернувся до суду з позовом про визнання укладеного ним договору недійсним.

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_6 помер 05 серпня 2008 року, у віці 92 років, в селищі Івано-Франкове Яворівського району Львівської області, про що в Книзі реєстрації смертей у Івано-Франківській селищній раді зроблено відповідний актовий запис за №53.

Відповідно до статті 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов»язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Оцінюючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні доведено правомірність заявлених позовних вимог позивача ОСОБА_8 та його законного представника ОСОБА_11, що під час укладення оспорюваного договору позивач ОСОБА_8 помилявся щодо природи вчиненого ним правочину, оскільки жодних об'єктивних даних, які б свідчили про існування волевиявлення позивача ОСОБА_6 на відчуження свого житлового будинку та земельної ділянки шляхом продажу немає, а тому заявлені позовні позивача ОСОБА_8 та його законного представника ОСОБА_11 підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, ст.ст.202-204, 209, 215-216, 229 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позов задоволити.

Визнати недійсним правочин договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 13 березня 2006 року, укладений між ОСОБА_8 і ОСОБА_4 та посвідчений державним нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 08 гривень 50 копійок судового збору та 07 гривень 50 копійок витрат за інформаційно-технічне забезпечення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга про оскарження рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Львівської області через Яворівський районний суд Львівської області.

Рішення виготовлене в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: