Справа № 428/310/13- ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2013 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі :

головуючого судді- Александрової Н.В.,

при секретарі- Голуб Т.М.,

за участю заявника - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_3 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, посилаючись на те, що вона з 25 жовтня 2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, у якому в них народилась дитина ОСОБА_5 Олександорвич, ІНФОРМАЦІЯ_1. ЇЇ чоловік ОСОБА_4 працював неофіційно, отримував дохід, який повністю віддавав їй. 26 вересня 2012 року її чоловік помер, тому вона звернулась до УПФ України в м. Сєвєродоенцьку з заявою про призначення їй пенсії по втраті годувальника, на яку вона має право, але їй відмовили та запропонували звернутись до суду.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала заяву, доводи викладені в ній на підтвердження вимог, просила заяву задовольнити та встановити факт її перебування на утримані її чоловіка ОСОБА_4, який помер 26 вересня 2012 року, крім того пояснила, що після відмови УПФ України в м. Сєвєродонецьку призначити пенсію їй по втраті годувальника, вона звернулась до УПтСЗН Сєвєродонецької міської ради, де її дитині була призначена допомога як одинокій матері. Вона ніколи непрацездатною не була, перебувала разом зі своїм чоловіком на обліку в Сєвєродоенцькому міському центрі зайнятості, разом працювали неофіційно, постійного місця роботи не мали, у теперішній час також працює неофіційно, має мінливі заробітки.

Представник заінтересованої особи УПФ України в м. Сєвєродонецьку ОСОБА_2 у судовому засіданні вимоги заявника не визнала та просила у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що заявнику було відмовлено в нарахуванні пенсії, оскільки у батька дитини не було достатнього страхового стажу, крім того, пенсія по втраті годувальника могла бути призначена дитині, а не заявнику, так як заявник не є непрацездатною особою, а пенсія по втраті годувальника призначається непрацездатним особам.

Вислухавши заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, та витягу з судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення Верховного суду України від 01.01.2012 року цивільне законодавство передбачає можливість встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування, навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

При цьому повне утримання означає відсутність у члена сімї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов'язок щодо утримання цього члена сімї. Основне значення допомоги слід з'ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

Субєктами звернення до суду із заявами про встановлення факту перебування особи на утриманні можуть бути фізичні особи, в яких на підставі чинного законодавства у разі встановлення факту виникає відповідне право, чи їх представники.

Цей факт може бути встановлений судом у разі відсутності документа про його підтвердження, виданого органами виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, виконкомами сільських і селищних рад, іншими організаціями, чи в разі відмови у його видачі та при одержанні документа, що не підтверджує факт перебування громадянина на утриманні. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні. При цьому факт перебування на утриманні не завжди тягне певні наслідки.

Так, право на пенсію у разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімї померлого годувальника, які були на його утриманні згідно ч. 1 ст. 37 Закону «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 36 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія у звязку із втратою годувальника призначається непрацездатним членам сімї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у ч. 2 ст. 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. До того ж дітям пенсія у звязку із втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на його утриманні. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у звязку із втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатними членами сімї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону; діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років; чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один із батьків або брат чи сестра, дід чи баба померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) восьми років. Ті ж самі положення зазначені у статтях 37, 40, 41 Закону № 1788-XII.

Тобто право на отримання пенсії у звязку із втратою годувальника мають особи, які на день його смерті були непрацездатними.

Тому для встановлення факту перебування на утриманні заявнику необхідно довести, що матеріальна допомога годувальника була для неї основним джерелом засобів до існування, а звернення до суду буде мати правові наслідки, на які вона розраховує, тобто призначення пенсії по втраті годувальника.

В судовому засіданні встановлено, що згідно пояснень заявника та матеріалів справи остання на підставі свідоцтва про одруження серії 1-ЕД за № 128848, виданого відділом РАЦС Сєвєродонецького міського управління юстиції 25 жовтня 2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, у якому згідно свідоцтва про народження серії 1-ТП № 144298, виданого Сєвєродонецьким відділом РАЦС міського управління юстиції 10 березня 2004 року, 04 лютого 2004 року народилась дитина ОСОБА_5, а згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 344996, виданого відділом РАЦС Сєвєродонецького міського управляння юстиції у Луганській області 28 вересня 2012 року, чоловік заявника ОСОБА_4 26 вересня 2012 року помер.

Заявник зазначає, що вона з метою отримання пенсії на своє імя по втраті годувальника звернулась до заінтересованої особи УПФ України в м. Сєвєродонецьку, але їй було відмовлено в призначенні пенсії та запропоновано звернутись до суду, але згідно наданої довідки від 16.10.2012 року № 3577/02-14 заявник дійсно зверталась до УПФ України в м. Сєвєродонецьку Луганської області та не їй було відмовлено в призначені пенсії по втраті годувальника, а її малолітній дитині ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, через те, що у годувальника, тобто батька дитини ОСОБА_4, відсутній відповідний страховий стаж, дана відмова заявником не оскаржувалась. Крім того, як видно з пояснень заявника та наданої довідки УПтСЗН Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 04 квітня 2013 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку з жовтня 2012 року та їй сплачується допомога як одинокій матері. При цьому, як видно з наданих заявником довідок з Сєвєродоенцького міського центру зайнятості № 326, 327 від 09.04.2013 року, заявник ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_4 перебували на обліку як безробітні та отримували допомогу з жовтня 2010 року по квітень 2011 року.

Крім того будь яких документів, пояснень чи інших доказів того, що заявник була на момент смерті чоловіка непрацездатною, у звязку з чим перебувала на його утриманні, суду не надано, також не надано доказів, що чоловік заявника працював та отримував дохід, який був для заявника основним джерелом засобів до існування. А мета, на яку розраховує заявник при зверненні до суду, тобто отримання пенсії по втраті годувальника шляхом встановлення факту знаходження на утриманні свого чоловіка, є безпідставною, так як померлий годувальник не має відповідного страхового стажу, який згідно ст.ст. 32, 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мав складати 9 років.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 82, 88, 212-215, 218, 223, 234-235, 256-259 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. В. Александрова