АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8188/13 Головуючий у першій інстанції: Кривошея С.С.
Категорія: 32 Суддя-доповідач: Красвітна Т.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2013 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Макарова М.О., Міхеєвої В.Ю.

при секретарі Безверхому О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі публічного акціонерного товариства "ДТЕК "Павлоградвугілля" на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 18 червня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "ДТЕК "Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що у зв'язку з перебуванням у трудових відносинах з підприємством вугільної промисловості, правонаступником якого є відповідач, та незабезпеченням роботодавцем безпечних умов праці, згідно довідки МСЕК від 08.07.1998 року, йому, позивачу, первинно встановлено 45 % втрати професійної працездатності в наслідок професійного захворювання, тому просив суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,0 грн.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 18 червня 2013 року позовні вимоги задоволені частково; стягнуто з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 2550,00 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що висновком медико-соціальної експертної комісії від 08 липня 1998 року позивачу вперше було встановлено 45% стійкої втрати професійної працездатності; при повторному огляді МСЕК 23.06.2004 року - 45% втрати професійної працездатності та третю група інвалідності безстроково.

Також судом встановлено, що причина інвалідності позивача - професійне захворювання, яке виникло в результаті дії шкідливих факторів виробництва в період перебування позивача в трудових стосунках з відповідачем, що стверджується зібраними у справі письмовими доказами.

Згідно пункту 11 Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472, з відповідними змінами та доповненнями станом на час виникнення спірних правовідносин, розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від інших будь-яких виплат.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року №4, з відповідними змінами та доповленями, роз"ясено, що до вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством, - тримісячний строк (ст. 233 КЗпП). До інших вимог про відшкодування моральної шкоди, як вимог, що випливають з порушення особистих немайнових прав, строки позовної давності відповідно до ст. 83 ЦК не застосовуються.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що судом правомірно встановлено факт заподіяння позивачу моральної шкоди в наслідок втрати ним працездатності у зв'язку з виконанням трудових обов'язків та дії шкідливих факторів виробництва на підприємстві відповідача, який не забезпечив створення безпечних умов праці, колегія вважає, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відшкодування відповідачем моральної шкоди спричиненої позивачу.

Колегія вважає, що визначений місцевим судом розмір суми на відшкодування моральної шкоди повністю відповідає встановленим обставинам справи, вимогам розумності та справедливості, визначений з урахуванням проценту та тривалості втрати професійної працездатності, глибини і тривалості спричинених позивачу страждань та вимог пункту 11 Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням ним трудових обов'язків.

Доводи апелянта про порушення позивачем строку позовної давності є безпідставними, оскільки до спірних правовідносин позовна давність не застосовується.

Посилання апелянта, що у резолютивній частині оскаржуваного рішення повинно бути зазначено, що сума, яка підлягає стягненню, визначена без утримання податку з доходів з фізичної особи й інших обов'язкових платежів, не впливають на вирішене правильно по суті рішення суду.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" - відхилити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 18 червня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Головуючий

Судді