АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1261/13 Справа № 2/0427/3277/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Болтунова Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2013 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Котушенко С.П.

при секретарі Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності на ? частину спадкового майна, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заборону перешкоджання у користуванні ? частиною житлового будинку, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2012 року було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 з причин пропуску строку позовної давності. ( а.с.71)

Не погодившись з даним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з витребуваної апеляційним судом цивільної справи № 2-51/08, в червні 2003 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 з позовом про визнання недійсними заповіту від 03.12.2001 року на ім*я ОСОБА_3 і свідоцтва про право на спадщину від 08.08.2002 року, а також просив визнати за ним права власності на ? частину будинку № 27 по вул. М.Ковалівка в м. Новомосковську, ? частину автомобіля Опель кадет Караван та ? частину грошових вкладів, у порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_6

В листопаді 2007 року позивач уточнив свої вимоги щодо визнання за ним права власності та просив визнати ? частини усієї вказаної спадщини, оскільки спадщину прийняли тільки він та відповідачка, а сестра ОСОБА_7 та його брат ОСОБА_5 до нотаріальної контори не зверталися.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2008 року було визнано недійсними: заповіт від 03.12.2001 року, згідно якого ОСОБА_6 заповідав усе майно своїй дружині ОСОБА_3, а також свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке було отримано ОСОБА_3 08.08.2002 року; визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частини житлового будинку № 27 по вул. М.Ковалівка в м. Новомосковську та грошових внесків , з належними до них відсотками, що знаходяться у відділенні Ощадбанку № 2991/048 м. Новомосковська, в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_6, померлого 07.02.2002 року, а також на 1/8 частину автомобіля Опель кадет Караван, 1988 року випуску, держномер 72056 АН; в іншій частині позову було відмовлено. Зазначене рішення суду оскаржено не було.

У подальшому, 05 липня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, а 30 жовтня 2012 року уточнивши його, просив в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 визнати за ним право власності на ? частину будинку по вул. М.Ковалівка, 27 в м. Новомосковську; ? частину грошових коштів на рахунку № 0 з належними відсотками, що знаходиться в Новомосковському відділенні ощадбанку № 2991; на ? частину автомобіля Опель кадет Караван, держномер 720-56 АН; стягнути з відповідачки на його користь 1706 грн. в якості різниці вартості між ? частиною автомобіля та 1/8 частиною сплаченою відповідачкою; стягнути - 2965 грн. в якості упущеної вигоди в зв*язку з інфляцією, з часу оцінювання автомобіля по грудень 2009 року; моральну шкоду в розмірі 5000 грн.; судові витрати та заборонити відповідачці перешкоджати йому в користуванні та розпорядженні ? частиною спірного будинку. ( а.с.6,44)

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що після смерті батька спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину є він та відповідачка, сестра та брат не приймали спадщину. Його брат ОСОБА_5 помер 25.07.2011 року, спадкова справа не відкривалася, ніхто спадщину не приймав. З цих підстав він вважає, що його частка повинна бути збільшена у спадковому майні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем був пропущений строк позовної давності.

Проте, з таким висновком колегія суддів погодитися не може, оскільки судом при ухваленні рішення були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору по справі.

Відмовляючи в задоволенні вимог про визнання права власності на ? частину спадкового майна, суд першої інстанції помилково застосував положення ст. ст. 257,267 ЦК України в редакції 2003 року, а саме строк позовної давності, який не розповсюджуються на правовідносини в даній категорії справ.

Крім того, судом не були з*ясовані дійсні обставини справи та не прийнято до уваги рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2008 року, яке набрало законної сили, і за яким вже були розглянуті вимоги позивача в частині визнання права власності на спадкове майно з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв*язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 1706 грн. в якості різниці вартості між 1/4 частиною автомобіля Опель кадет Караван держномер 72056 АН та 1/8 частиною сплаченою ОСОБА_3, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню за відсутності правових підстав за вищевказаних обставин, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, в цій частині, на підставі ст. 309 ЦПК України.

Згідно до вимог ст. ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Розглядаючи спір по суті, колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 - 2965 грн. в якості упущеної вигоди в зв*язку з інфляцією, з часу оцінювання автомобіля Опель кадет Караван, держномер 72056 АН, по грудень 2009 року та відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн., завданої відповідачкою шляхом незаконних дій щодо даного автомобіля та рахунку № НОМЕР_1, який знаходиться в ощадбанку, не можуть бути задоволені, оскільки жодних доказів на їх підтвердження позивачем, ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду надано не було.

Частиною 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись з вимогами про заборону відповідачці ОСОБА_3 перешкоджати позивачу у користуванні та розпорядженні ? частиною будинку № 27 по вул. М. Ковалівка в м. Новомосковську, останній вказував, що оскільки відповідачка перешкоджала йому в користуванні ? частиною будинку, то у нього є всі підстави вважати, що і після визнання за ним права власності на ? частину будинку, вона також буде порушувати його права.

Зазначені позовні вимоги являються безпідставними і не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в повному обсязі, з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заборони перешкоджання у користуванні ? частиною житлового будинку. В частині позовних вимог про визнання права власності на ? частину спадкового майна, на підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України, провадження по справі слід закрити.

Керуючись ст.ст.307,309, 310 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2012 року скасувати та відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заборони перешкоджання у користуванні ? частиною житлового будинку.

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 в частині визнання права власності на ? частину спадкового майна закрити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: