Справа № 271/3294/13-ц
овадження № 2/271/1599/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2013 року

Червоногвардійський районний суд м.
Макіївки Донецької області у складі:

головуючого судді
Кононихіної Н.Ю.,

при секретарі
Кулініч Н.О .,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Макіївці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ДП «Макіїввугілля» про
стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача вказуючи, що з працедавцем,
Шахта «Бутовська» ДП «Макіїввугілля»,
позивач перебував у трудових
відносинах з 1954 року по 2006 рік, тобто
майже 52 роки. За час виконання
професійних обов'язків він працював на
різних посадах, пов'язаних з виконанням
робіт у шахті.

У результаті роботи в умовах шкідливої
праці на Шахті «Бутовська» ДП
«Макіїввугілля» позивачу було
встановлено отримання «Професійного
захворювання». За результатами
висновку щодо наявності у нього
професійного захворювання та по за
результатами первинного обстеження
МСЕК (Серія ДОН-04 №019815) від 04.09.2006 р. мені
встановлено 60 % стійкої втрати
працездатності та другу групу
інвалідності - безстроково.

Спільною комісією у складі
представників міської СЕС м. Макіївки,
заступника головного лікаря по ВТЕК
міської лікарні №2, членів профкому
Шахти «Бутовська» ДП «Макіїввугілля»,
та страхових експертів ВВДФСС -
позивачу було встановлено професійне
захворювання, що підтверджується
складанням «Акту розслідування
хронічного професійного захворювання»
по формі П.4 від 18.08.2006 року.

Згідно з медичними документами мені у
результаті професійного захворювання
встановлено діагноз «Хронический
обструктивний бронхіт пылевой
этиологии 3 степени»

Відповідно до ст. 23 ЦК України
моральної шкоди полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Так, вже на протязі 8 років позивач
вимушений переносити та терпіти
наслідки отриманого професійного
захворювання, які виражаються у
необхідності періодичного отримання
медичної допомоги та
санітарно-курортного лікування.

Всі дані свідчать про те, що дотепер
позивач переносить моральний біль від
отриманого професійного захворювання
та вимушений корегувати свій звичайний
образ життя у відповідності до
рекомендацій лікарів.

У результаті вимушеного щорічного
лікування, ОСОБА_1 отримує психологічні
страждання, які негативно впливають на
образ життя, а саме: з моменту
встановлення професійного
захворювання і до теперішнього часу
позивач живе з відчуттям сильного
душевного хвилювання, досі має
проблеми зі сном, постійно
роздратований, відчуваю загальну
слабкість, загальний біль отриманих
травм підсилюються при
психоемоційному навантаженні, зміні
погодних умов, які негативно впливають
на стан здоров'я.

Тобто, через професійне захворювання,
він отримав незворотні наслідки у
стані свого здоров'я - отримав групу
інвалідності.

У результаті отриманого професійного
захворювання позивач став інвалідом,
що прямо вплинуло на життєві плани та
трудові перспективи, адже відповідно
до рекомендацій лікарів йому
«Протипоказано тяжкий фізичний труд».

Зокрема, тривале лікування порушило
професійні плани, оскільки позивач
отримав не зворотні наслідки травми,
втратив можливість отримати
підвищення на роботі, так як частина
робочих професій для нього була
закрита, у зв'язку з невідповідністю
фізичного стану здоров'я вимог, що
пред'являються до працівників.

Все це позначилося не тільки на
здоров'ї позивача, а також і на його
психіці. ОСОБА_1 знаходиться в
пригніченому стані через те, що
можливості повного відновлення
здоров'я вже не має.

Усі ці фактори викликають негативні
емоції й переживання. Порушено
нормальні життєві зв'язки, позивачу
доводиться докладати додаткових
зусиль для організації свого життя,
планувати проходження щорічного курсу
лікування та обстеження.

У результаті того, що позивач вимушений
звернутися з позовом до суду, він
вивчав законодавство, яким повинен
керуватися Відповідач, для складання
цього позову йому необхідно було
отримати консультацію у юриста,
витрати значну кількість коштів на
сплату отриманих юридичних послуг. Ці
гроші були взяті позивачем з сімейного
бюджету та витрачені не на свою родину,
а на судове поновлення моїх прав.
Вказані витрати також завдали
психологічної травми.

Відповідно до ст. 8 Конституції України
норми Конституції є нормами прямої дії
Звернення до суду для захисту
конституційних прав та свобод чоловіка
та громадянина безпосередньо на
підставі Конституції України
гарантується.

Статтею 21 Конституції України
передбачено, що всі люди є вільні і
рівні у своїй гідності та правах

Згідно зі ст. 24 Конституції України не
може бути привілеїв чи обмежень за
ознаками раси, кольору шкіри,
політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

Таким чином, позивач, ОСОБА_1 вважає, що
серед інших доводів про обґрунтування
суми моральної шкоди, яку він просить
сплатити йому за спричинення
морального болю від нещасного випадку
на виробництві, може посилатися на
конкретні рішення судів, так як це є
свідченням рівності його гідності до
гідності осіб щодо яких вже виносилися
рішення судів

Зокрема, Ухвалою Колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, яку позивач отримав на сайті
Єдиного державного реєстру судових
рішень винесено рішення за аналогічним
позовом громадянина України.

Так, Колегією суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ залишено в силі постанови судів
першої та апеляційної інстанції про
стягнення з роботодавця компенсації за
моральну шкоду у розмірі 28 500 грн. за
отримання морального болю, у зв'язку з
нещасним випадком на виробництві, у
результаті якого громадянин отримав
травму у вигляді закритого
компресійного перелому хребта, упавши
з чотириметрової висоти. Рішенням МСЕК
від 22 лютого 2007 року йому встановлено 30
% втрати професійної працездатності,
тобто із розрахунку 950 грн. за 1% втрати
працездатності.

Тобто, враховуючи, що Рішенням МСЕК
позивачу встановлено 2 групу
інвалідності з 60 % втрати професійної
працездатності, він просить суд
стягнути з відповідача моральну шкоду,
яка була йому задана у результаті
професійного захворювання на
виробництві, яку позивач оцінюю в 60 000
грн.

Це серед іншого обумовлено тим, що
трудове каліцтво він отримав на
роботах з небезпечними та шкідливими
умовами праці та на роботі якій я
віддав 52 роки свого життя.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
прохав суд позов задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнав. Пояснив, що сума за моральну
шкоду у розмірі 60000 грн. не
обґрунтована, позивач у судовому
засіданні не надав доказів що
підтверджують розмір моральної шкоди.
Просив суд у задоволенні позовних
вимог позивача відмовити у повному
обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Відповідно п. 19 акту розслідування
хронічного професійного захворювання
від 10.04.2009 р. № 64 у зв’язку з
недосконалістю технологічного процесу
та відсутністю ефективних засобів
пилеподавлення, осіб, винних у
порушенні норм и правил охорони праці
виявити немає можливості, внаслідок
тривалого виробничого стажу
працівника у шкідливих умовах праці,
неодноразових змін підприємств,
ділянок та робочих місць.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши всі обставини по
справі та перевіривши їх доказами, суд
вважає, що позовні вимоги позивача
підлягають частковому задоволенню.

У судовому засіданні було встановлено,
що з працедавцем, Шахта «Бутовська» ДП
«Макіїввугілля», позивач перебував у
трудових відносинах з 1954 року по 2006 рік,
тобто майже 52 роки. За час виконання
професійних обов'язків він працював на
різних посадах, пов'язаних з виконанням
робіт у шахті.

У результаті роботи в умовах шкідливої
праці на Шахті «Бутовська» ДП
«Макіїввугілля» позивачу було
встановлено отримання «Професійного
захворювання». За результатами
висновку щодо наявності у нього
професійного захворювання та по за
результатами первинного обстеження
МСЕК (Серія ДОН-04 №019815) від 04.09.2006 р. мені
встановлено 60 % стійкої втрати
працездатності та другу групу
інвалідності - безстроково.

Спільною комісією у складі
представників міської СЕС м. Макіївки,
заступника головного лікаря по ВТЕК
міської лікарні №2, членів профкому
Шахти «Бутовська» ДП «Макіїввугілля»,
та страхових експертів ВВДФСС -
позивачу було встановлено професійне
захворювання, що підтверджується
складанням «Акту розслідування
хронічного професійного захворювання»
по формі П.4 від 18.08.2006 року.

Згідно з медичними документами мені у
результаті професійного захворювання
встановлено діагноз «Хронический
обструктивний бронхіт пылевой
этиологии 3 степени»

Відповідно до ст. 23 ЦК України
моральної шкоди полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Так, вже на протязі 8 років позивач
вимушений переносити та терпіти
наслідки отриманого професійного
захворювання, які виражаються у
необхідності періодичного отримання
медичної допомоги та
санітарно-курортного лікування.

Всі дані свідчать про те, що дотепер
позивач переносить моральний біль від
отриманого професійного захворювання
та вимушений корегувати свій звичайний
образ життя у відповідності до
рекомендацій лікарів.

У результаті вимушеного щорічного
лікування, ОСОБА_1 отримує психологічні
страждання, які негативно впливають на
образ життя, а саме: з моменту
встановлення професійного
захворювання і до теперішнього часу
позивач живе з відчуттям сильного
душевного хвилювання, досі має
проблеми зі сном, постійно
роздратований, відчуваю загальну
слабкість, загальний біль отриманих
травм підсилюються при
психоемоційному навантаженні, зміні
погодних умов, які негативно впливають
на стан здоров'я.

Тобто, через професійне захворювання,
він отримав незворотні наслідки у
стані свого здоров'я - отримав групу
інвалідності.

У результаті отриманого професійного
захворювання позивач став інвалідом,
що прямо вплинуло на життєві плани та
трудові перспективи, адже відповідно
до рекомендацій лікарів йому
«Протипоказано тяжкий фізичний труд».

Зокрема, тривале лікування порушило
професійні плани, оскільки позивач
отримав не зворотні наслідки травми,
втратив можливість отримати
підвищення на роботі, так як частина
робочих професій для нього була
закрита, у зв'язку з невідповідністю
фізичного стану здоров'я вимог, що
пред'являються до працівників.

Все це позначилося не тільки на
здоров'ї позивача, а також і на його
психіці. ОСОБА_1 знаходиться в
пригніченому стані через те, що
можливості повного відновлення
здоров'я вже не має.

Усі ці фактори викликають негативні
емоції й переживання. Порушено
нормальні життєві зв'язки, позивачу
доводиться докладати додаткових
зусиль для організації свого життя,
планувати проходження щорічного курсу
лікування та обстеження.

Отримавши професійне захворювання,
позивач вважає, що йому заподіяна
моральна шкода, яка виражається не
тільки в випробуванні тривалої
фізичної болі, але й в емоційних
переживаннях. Після захворювання
позивач вважає себе неповноцінним
чоловіком. У зв’язку з отриманим
захворюванням працездатність позивача
знизилась, у зв’язку з чим йому
приходиться докладати додаткові
зусилля для ведення нормального образу
життя.

На підставі викладеного, згідно ст. 237-1
КЗпП України «Відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Частиною 1 ст. 1168 ЦК України передбачено
«Моральна шкода, завдана каліцтвом або
іншим, ушкодженням здоров'я, може бути
відшкодована одноразово або шляхом
здійснення щомісячних платежів».

На підставі ст. ст. 3,4, ст. 107 ЦПК України,
ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 1167, ч. 1 ст. 1168 ЦК України,
ч.1 ст. 6 Закону України «Про охорону
праці», ст. 237-1 КЗпП України, суд,–

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ДП «Макіїввугілля» про
стягнення моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ДП «Макіїввугілля» на
користь ОСОБА_1 відшкодування
моральної шкоди, заподіяної йому в
результаті трудового каліцтва
пов’язаного з професійним
захворюванням у розмірі 18000
(вісімнадцять тисяч) гривень та
стягнути з ДП «Макіїввугілля» на
користь ОСОБА_1 витрати на правову
допомогу у розмірі 321 (триста двадцять
одну гривню) 16 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана через даний районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: