Провадження №2/521/844/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2013 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Плавича І.В.,

при секретарі Бабаєвій З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Сьома одеська державна нотаріальна контора,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Сьома одеська державна нотаріальна контора.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги сторона позивача вказувала, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 Однак, 02 листопада 2009 року ОСОБА_3 помер, після чого відкрилась спадщина у вигляді вказаного майна.

Позивач пояснювала, що реалізуючи цивільні права та законні інтереси, з метою належного оформлення спадкових прав, вона зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але питання щодо спадкування даної квартири залишилось невирішеним та заявникові було вмотивовано відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нотаріусу не був наданий належним чином оформлений правовстановлюючий документ на вказану квартиру. У звязку з викладеним, ОСОБА_1 звернулась в суд з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, повідомлялась судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі, але від особи на адресу суду надійшла заява про підтримання позову з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, повідомлялась судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі, але від особи на адресу суду надійшла заява про визнання позову з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України.

Представник Сьомої одеської державної нотаріальної контори у відкрите судове засідання не зявився, кооператив повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки представника суду не відомі.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини спору та пояснення сторони позивача, дослідивши представлені суду та забезпечені письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд прийшов до висновку про існування законних підстав для задоволення заявленого позову з наступних підстав.

Під час розгляду справи і на підставі наявних в останній доказів судом встановлено, що згідно довідки від 21 жовтня 1993 року, виданої ЖБК «Жовтневий-11», ОСОБА_3 сплатив пайовий внесок у повному обсязі за квартиру АДРЕСА_1.

У звязку з тим фактом, що інших документів, що б свідчили про наявність майнових прав особи на вказане нерухоме майно, не існує, суд звернув увагу на наступне.

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

У звязку з тим фактом, що правовідношення стосовно майнових прав особи щодо відповідної квартири дійсно виникли до набрання чинності діючим Цивільним кодексом України, але вже після набрання ним чинності не припинились, суд переконаний в обґрунтованості керуватись положеннями діючого на даний момент Цивільного кодексу України.

Як передбачає ст. 384 ЦК України, будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність безперечних майнових прав ОСОБА_3 на спірну квартиру з моменту повного внесення належного до сплати пайового внеску на користь кооперативу та вважає особу фактичним власником нерухомого майна.

ОСОБА_3 зробив заповідальне розпорядження щодо належної йому квартири на випадок смерті, склавши 18 жовтня 2004 року заповіт на користь ОСОБА_1, що був посвідчений державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №2-5025.

02 листопада 2009 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №209245, виданим Першим Малиновським відділом РАЦС Одеського міського управління юстиції від 03 листопада 2009 року, актовий запис №870 від 03 листопада 2009 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина до майна особи, зокрема у вигляді вказаної квартири.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як наводить ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Проте разом з тим, як регламентує ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Розмір обовязкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обовязкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обовязкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обовязкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обовязкову частку.

Суд встановив, що право на спадкування за заповітом має позивач ОСОБА_1, та право на спадкування на обовязкову частку у спадщині має відповідач ОСОБА_2 При цьому в разі, якщо б спадкування здійснювалось за законом, ОСОБА_2 була б єдиним спадкоємцем за законом. Відтак, обовязкова частка сторони становить 1/2 спадщини, що відкрилась.

Відповідно до ст. 1268 ч.ч.1,3,5 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На виконання вимог закону у встановлений законом строк ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звертались до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини до майна померлого, про що свідчать матеріали спадкової справи №1054/09, заведеної Сьомою одеською державною нотаріальною конторою від 17 листопада 2009 року.

Таким чином приймаючи до уваги матеріали справи, факти прийняття ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадщини до майна померлого визнаються доведеним суду.

Відтак, з урахуванням позовних вимог ОСОБА_1 ввесь обсяг наведених обставин свідчить про обґрунтованість вимог сторони позивача і зумовлює наявність підстав для задоволення позову.

Згідно ст. 182 ч.ч.1,2 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

За викладених обставин, задовольняючи даний позов, суд вбачає доцільним довести до відома заінтересованих осіб, що рішення суду про визнання права власності на обєкт нерухомого майна, яке у встановленому процесуальним законом порядку набрало законної сили, підлягає обовязковій державній реєстрації та є підставою для внесення таких відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Сьома одеська державна нотаріальна контора задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1, загальною площею 31,3кв.м., в тому числі житловою площею 16,9кв.м. в порядку спадкування після ОСОБА_3, померлого 02 листопада 2009 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1, загальною площею 31,3кв.м., в тому числі житловою площею 16,9кв.м. в порядку спадкування після ОСОБА_3, померлого 02 листопада 2009 року.

Рішення суду в частині визнання права власності підлягає державній реєстрації.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: