Справа № 537/1265/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2013 року

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Мурашової Н.В.,

при секретарі Омельченко О.М.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчук Полтавської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ Добробит, про зобовязання укласти договір про надання послуг за утримання будинку та прибудинкової території.

15.05.2013 року позивач надав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти заборону нараховувати заборгованість за житлово комунальні послуги за адресою: м. Кременчук Полтавська область вул. Мічуріна, буд.№72, кв.№37. Заборонити розповсюджувати, копіювати, передавати персональні дані, які містяться в облікових записах бази даних про власників або співвласників, а також технічні дані квартири за адресою м. Кременчук Полтавська область вул. Мічуріна, буд.72, кв.№37. Встановити обовязок вчинити певні дії, а саме заблокувати доступ третім особам до персональних даних, які містять в облікових записах бази даних про власників або співвласників та технічні дані АДРЕСА_1.

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачено, що позов дозволяється забезпечити шляхом заборони вчиняти певні дії, встановленням обовязку вчинити певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В розясненнях п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову №9 від 22.12.2006 року, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки вид забезпечення позову який просить застосувати позивач, не є спів мірним із заявленими позовними вимогами.

В п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову №9 від 22.12.2006 року розяснено, що за змістом ст.293 ЦПК ( 1618-15 ) окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування. Проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд-

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_3