Справа № 346/566/13-ц
Провадження № 22ц/779/2340/2013
Головуючий у 1 інстанції Потятинник Ю.Р.
Суддя-доповідач Вакарук В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2013 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої: Вакарук В.М.

суддів: Меленко О.Є., Проскурніцького П.І.,

секретаря: Бойчука Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа -служба у справах дітей Коломийської РДА, за участю представника прокуратури про позбавлення батьківських прав, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 02 серпня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 02 серпня 2013 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа- служба у справах дітей Коломийської РДА, за участю представника прокуратури, позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав щодо ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, зазначає, що судом не надано належної оцінки висновку органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення його батьківських прав. Суд всупереч ст. 182 ч.3 ЦПК України не вислухав думку представника органу опіки та піклування відносно змісту пояснень дочки, які надані під впливом матері та ухвалив рішення на підставі характеристики класного керівника, пояснень позивачки та дочки, які не відповідають обставинам справи та є суперечливими.

Вважає, що позивачка звернулась з даним позовом для того щоб вивезти дочку за межі України, однак суд даній обставині не дав жодної оцінки. Крім того, судом не враховано, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і суд може відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши про необхідність змінити ставлення до виховання дитини та поклавши обов'язок на орган опіки та піклування контроль за виконанням батьківських обов'язків. З цих підстав просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В засіданні апеляційної інстанції апелянт та представник прокуратури вимоги апеляційної скарги підтримали, представники позивачки доводи апеляційної скарги заперечили, представники органів опіки і піклування в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Вислухавши доповідача, сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно ст.ст.11, 57, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановлене судом рішення не відповідає вимогам матеріального та процесуального закону, а тому підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного.

Згідно ст. 164 СК України однією з підстав для позбавлення батьківських прав батьків є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Задовольняючи позовні, суд першої інстанції, не погодившись з висновком органів опіки і піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав відповідача, прийшов до висновку про встановлення факту його ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Однак, такий висновок суду є передчасним і недостатньо обґрунтованим.

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.11.2000 року та є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 23.05.2002 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 розірвано, дочку ОСОБА_4 залишено проживати з матір'ю, а рішенням Коломийського міськрайонного суду від 21.06.2010 року зобов'язано стягувати з ОСОБА_3 аліменти в користь ОСОБА_2 для утримання неповнолітньої дочки /а.с.6-8/.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням опікунської ради від 19.04.2007 року встановлено час спілкування ОСОБА_3 з його дочкою ОСОБА_4 щотижнево в суботу з 13.00 год. до 18.00. год. та у вівторок з 16.00. до 19.00 год. межах Коломийського району.

Згідно роз'яснень, викладених в п.п.16, Постанови Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Крім того, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно висновків комісії з питань захисту прав дитини Коломийської РДА від 11.06.2013 року та від 23.07.2013 року, позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно його малолітньої дочки ОСОБА_4, 2001 року народження, є не доцільним /а.с. 52-54/.

З даним висновком погодився також представник прокуратури, який вважав за недоцільне позбавлення батьківських прав відповідача, яке на його думку буде суперечити інтересам дитини.

Судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги вищезазначених доказів, а також не звернуто уваги на позитивні характеристики відповідача по місцю роботи та проживання /а.с.39,40/.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, а також встановлену ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини норму про приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, визначені положенням Сімейного кодексу України, колегія суддів приходить до висновку про те, що позбавлення відповідача батьківських прав, який є крайнім заходом впливу, стосовно малолітньої дочки не є правильним вирішенням даного спору та не буде забезпечувати інтереси дитини.

Тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-314, 316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, рішення Коломийського міськрайонного суду від 02 серпня 2013 року скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа- служба у справах дітей Коломийської РДА про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: В.М. Вакарук

Судді: О.Є.Меленко

П.І.Проскурніцький