АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/755/2013 Головуючий в І інстанції Мусулевський Я.А.
Категорія: 37 Доповідач: Цуканова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року лютого місяця 18 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
При секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 21 січня 2013 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: Третя Херсонська державна нотаріальна контора, ОСОБА_7, про встановлення факту прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2009 року ОСОБА_5 звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що в березні 2003 року померла його мати ОСОБА_8, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 4 по вул.Дніпровській в смт.Комишани м.Херсона. До спадкоємців першої черги увійшов він та ОСОБА_9, який є його рідним братом. Проте своєчасно спадщину не оформили. У грудні 2003 року помер його брат, а в січні 2005 року померла дружина брата ОСОБА_10 Після їх смерті залишилося два сини: ОСОБА_11 та ОСОБА_6 Позивач вважав себе таким, що фактично прйняв спадщину після смерті матері. Проте, в липні 2011 року йому стало відомо,що відповідач ОСОБА_6 отримав свідоцтво про право власності за законом після смерті свого батька на ? частину вказаного будинку та від своєї матері на іншу ? частину даного будинку. Вважає, що були порушені його права на спадкове майно, тому просив суд встановити факт приняття ним спадщини, що відкрилася після смерті його матері, у вигляді ? частини житлового будинку № 4 по вул.Дніпровській в смт.Комишани м.Херсона.

Рішенням Комсомольского районного суду м.Херсона від 21 січня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просив рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

В своїх письмових запереченнях відповідач зазначив, що апеляційна скарга позивача необґрунтована та не містить норм права, які порушені судом, просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача просив вимоги апеляційної скарги задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, по суті позовних вимог.

Відповідач в судовому засіданні апеляційного суду просив у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Треті особи до судового засідання апеляційного суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши доповідача, осіб які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_8 належало домоволодіння № 4 по вул.Дніпровській в смт.Камишани, м.Херсона.

ОСОБА_8 мала двох синів : ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (а.с.8).

Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.08.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори, ОСОБА_6 (син ОСОБА_7С.) оформив спадщину на ? частину вищезазначеного домоволодіння як спадкоємець ОСОБА_9 (а.с.12). У вказаному свідоцтві зазначено, що ОСОБА_9 прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_8, яка померла 19.03.2003 р., але не оформив свої спадкові права (а.с.12).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.08.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори, ОСОБА_6 оформив спадщину на ? частину вищезазначеного домоволодіння як спадкоємець ОСОБА_10І (а.с.13), яка була дружиною ОСОБА_9 та матір`ю ОСОБА_6, ОСОБА_10 прийняла спадщину після ОСОБА_9, який помер 01.12.2003 р., але не оформила свої спадкові права (а.с.13).

ОСОБА_5 постійно мешкає за адресою: м.Херсон, смт.Комишани, вул.Дніпровська, 4-Б. У сусідньому будинку № 4-А по вул.Дніпровській в смт.Комишани м.Херсона проживали ОСОБА_9 та ОСОБА_10

В рішенні Комсомольського районного суду м.Херсона від 13 березня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Третя Херсонська державна нотаріальна контора приватний нотаріус ОСОБА_12, про встановлення факту родинних відносин, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом та договору купівлі-продажу не дійсними, зазначено, що суд, перевіряючи факт прийняття позивачем спадщини після смерті своєї матері, встановив, що пояснення позивача та його свідків про те, що він після смерті матері займався обробкою земельної ділянки та проводив дії, необхідні для утримання спірного будинку в належному стані, не можуть підтвердити факт прийняття спадщини у вигляді будинку. Судом встановлено, що померла в 2003 році ОСОБА_13 , останні три роки проживала в будинку свого сина ОСОБА_9, оскільки її будинок № 4 знаходився в аварійному стані з 1984 року. Всі її речі також находилися в будинку ОСОБА_9 Після смерті ОСОБА_8 її ощадна книжка знаходилася у ОСОБА_9, його дружина ОСОБА_10 в травні 2003 року отримала 150 грн. по цій книжці, виданих на поховання. Будинок позивача на його земельній ділянці обнесений парканом, а будинок № 4-А та 4 знаходяться на єдиній земельній ділянці, тому позивач ніколи не обробляв цю земельну ділянку. В 2003 році ОСОБА_9 білив та фарбував будинок, разом із синами змінив забор. (а.с.41-42).

Як вбачається із пояснень відповідача власником спірного будинку за договором купівлі-продажу від 01.06.2011р. є ОСОБА_14. Зазначена обставина встановлена також рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 13 березня 2012 року у справі №2114/2-3189/11 (а.с.41-42).

Згідно ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відмовляючи позивачеві у задоволенні позову, суд виходив з того, що його доводи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та факт прийняття спадщини ним не доведено.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про неприйняття до уваги пояснень позивача про те, що він фактично прийняв спадщину у вигляді дивану зі спірного будинку, оскільки позивач не довів, що вказаний диван належав померлій матері і що на час її смерті він перебував в будинку, оскільки будинок з 1984 року перебував в аварійному стані і всі речі спадкодавця знаходилися в будинку ОСОБА_9

Таким чином, судом першої інстанції вірно зроблено правильний висновок про недоведеність факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 позивачем.

Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами доказів та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування та ухвалення нового рішення немає.

Оскільки судом правильно застосовано до спірних правовідносин ст.549 ЦК України (1963р.), проте її не зазначено, то, за думкою судової колегії, рішення суду слід відповідно доповнити, не змінюючи його зміст.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 21 січня 2013 року залишити без змін.

Доповнити рішення суду посиланням на ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: