Справа № 428/5591/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2013 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді - Александрової Н.В.,

при секретарі - Голуб Т.М.,

за участю заявника - ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 жовтня 2010 року за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Сєвєродонецького міського суду знаходилась цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину. Заочним рішенням від 29 жовтня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2Г було задоволено частково, а саме стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в якості відшкодування матеріальної шкоди 19857,77 грн., в якості відшкодування моральної шкоди 3000 грн., а також судові витрати у вигляді витрат за надання правової допомоги у розмірі 250 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн., та витрати на проведення оцінки в сумі 8000 грн.

12.07.2013 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з заявою про перегляд заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 жовтня 2010 року за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, посилаючись на те, що він не згоден з заочним рішенням суду від 29 жовтня 2010 року, оскільки в оцінці матеріальної шкоди, яка була завдана позивачу, вказана теоретична ринкова вартість ремонтно-будівельних робіт, а не фактично виконана.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав заяву, просив її задовольнити та скасувати заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 жовтня 2010 року за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, крім того пояснив, що він про час, місце та дату розгляду справи не повідомлявся, дізнався лише у травні 2013 року про те, що квартира йому не належить, так як було прийняте рішення про її реалізацію в рахунок виконання заочного рішення, при цьому він згоден, що рішення прийнято на підставі вироку суду, за яким він відбував покарання, але вартість оцінки квартири, за якою її було примусово реалізовано через ВДВС на виконання заочного рішення суду від 29 жовтня 2010 року, занижена.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду заяви був повідомлений належним чином, надав заяву про відкладення розгляду справи, але доказів на підтвердження поважності причини неявки не надав, у звязку з чим суд вважає можливим розглянути заяву без його участі.

Вислухавши заявника, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 229 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі. У заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено: найменування суду, який ухвалив заочне рішення; ім'я (найменування) відповідача або його представника, які подають заяву, їх місце проживання чи місцезнаходження, номер засобів звязку; обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача; клопотання про перегляд заочного рішення; перелік доданих до заяви матеріалів.

Згідно ст. 231 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб,належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви. У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні Сєвєродонецького міського суду знаходилась цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину. Заочним рішенням від 29 жовтня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2Г було задоволено частково, а саме стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в якості відшкодування матеріальної шкоди 19857,77 грн., в якості відшкодування моральної шкоди 3000 грн., а також судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 250 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн., та витрати на проведення оцінки в сумі 8000 грн.

Дане рішення суду було винесено на підставі вироку Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 травня 2009 року, за яким ОСОБА_1 було визнано винним за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, а саме за фактом крадіжки належного потерпілому ОСОБА_3 майна. Вартість завданої шкоди ОСОБА_2 ОСОБА_1 визначено у розмірі 7159,60 грн., яка згідно рішення суду була збільшена відповідно до позовних вимог до 19857,77 грн., за рахунок встановленого індексу інфляції та 3 % річних.

Заявник, звертаючись до суду з заявою про скасування заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 жовтня 2010 року, зазначив, що він не згоден з заочним рішенням суду від рішення 29 жовтня 2010 року, оскільки в оцінці матеріальної шкоди, яка була завдана позивачу, вказана теоретична ринкова вартість ремонтно-будівельних робіт, а не фактично виконана, при цьому будь яких посилань на докази, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, згідно вимог ст. 229 ЦПК України, не надав. Крім того, у судовому засіданні пояснив, що рішення було винесено на підставі вироку суду у його відношенні, але він не погодився з оцінкою квартири, за якою її було примусово реалізовано через ВДВС на виконання заочного рішення суду від 29 жовтня 2010 року.

Оцінюючи наданні заявником пояснення та обґрунтування на підтвердження вимог, а також матеріали справи, обставини, встановлені рішенням суду від 29 жовтня 2010 року, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 жовтня 2010 року задоволенню не підлягає, так як, хоча в матеріалах справи дійсно відсутні відомості про належне повідомлення заявника про час, місце та дату розгляду справи, але при цьому, відповідно до ст. 232 ЦПК України, заявник не зазначив обставини чи докази, на які він міг посилатися, та які мали істотне значення для правильного вирішення справи, та не надав їх суду під час розгляду його заяви про скасування заочного рішення.

При цьому суд зауважує, що позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 224- 233 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 жовтня 2010 року за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Н. В. Александрова