Провадження №2/0202/6002/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 грудня 2013 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Слюсар
Л.П.

при секретарі Фісун К.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Металургійний завод «Дніпросталь»
про поновленні на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу і моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2013 року позивач звернувся
до суду із позовною заявою до
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «Металургійний завод
«Дніпросталь» про поновленні на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу і моральної
шкоди.

В ході розгляду справи позовні
вимоги позивачем були неодноразово
доповнені, в обґрунтування своїх
позовних вимог позивач в позовній
заяві, в доповненнях до позовної заяви
посилався на те, що 15 серпня 2011 року він
був прийнятий на роботу до ТОВ
«Металургійний завод «Дніпросталь»
на посаду підручного сталевара.
Наказом № 115-У від 20 травня 2013 року його
було звільнено з займаної посади
згідно п. 4 ст. 40 КзпП України (прогул без
поважних причин).

Вважає вказаний наказ незаконним та
необґрунтованим, тому він підлягає
визнанню незаконним, а він -
поновленню на роботі на тій же посаді.
Просив суд: визнати наказ №115-У від
20.05.2013 року про його звільнення за
прогул незаконним та скасувати його;
зобов'язати ТОВ «Металургійний завод
«Дніпросталь» поновити його на роботі
з 21.05.2013 року на посаді підручного
сталевара та стягнути з відповідача на
його користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 21.05.2013 року по
25.12.2013 року у сумі 33600 грн. 60 коп. та
стягнути моральну шкоду у сумі 2294 грн.
00 коп.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали та просили суд позов
задовольнити.

Представник відповідача, діючий на
підставі доручення, позовні вимоги не
визнав, просив в задоволенні позовної
заяви відмовити. Суду пояснив, що
позовні вимоги ОСОБА_1 є
безпідставними і не відповідають
фактичним обставинам по справі. 02.04.2013
року позивач, порушуючи трудову
дисципліну, на роботу не вийшов.
Позивач письмово не повідомив
керівництво про свій намір
використати 02.04.2013 року, як донорський
день. Оскільки такої заяви від
позивача не надходило, то відсутність
позивача на роботі 02.04.2013 року протягом
усього дня без поважних причин
вважається прогулом. Вказав, що позивач
самостійно використав без
погодженням з власником або
уповноваженим ним органом день
відгулу. Порядок накладання
дисциплінарного стягнення
підприємством не порушено. Згода
профспілкового комітету на його
звільнення адміністрацією не
отримувалася, оскільки підприємству
не було відомо чи є позивач членом
будь-якої профспілки

Отже, і обов'язку отримувати згоду
профспілкового комітету на
звільнення позивача у відповідача не
було. Вказав, що звільнення здійснене
законно, згідно до вимог КЗпП України.

Суд, вислухавши позивача, представника
позивача, представника відповідача,
допитавши свідка ОСОБА_3, дослідивши
матеріали справи вважає, що позовна
заява підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 серпня 2011
року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до
Товариства з обмеженою
відповідальністю « Металургійний
завод «Дніпросталь» на підставі наказу
№ 271-П від 15.08.2011 року на посаду учня
підручного сталевара. Згідно до наказу
№139-Р від 01.06.2012 року переведений
підручним сталевара 5 розряду з 01.06.2012
року ( а.с.10).

Наказом №115-У від 20.05.2013 року
ОСОБА_1 звільнено з 20 травня 2013 року
зв'язку з прогулом без поважних причин,
відповідно до ч.4 ст.40 КЗпП України
(а.с.8).

В судовому засіданні встановлено,
що 01.04.2013 року у ОСОБА_1 був вихідний
день. В цей день у зв'язку з поганим
самопочуттям він звернувся в
поліклініку за місцем роботи до
окуліста, який поставив йому діагноз «
кон'юктивіт» та порекомендував йому
пройти курс амбулаторного лікування,
так як у нього була інфекційна хвороба
очей. Від лікарняного ОСОБА_1
відмовився ( а.с. 52).

Як вказав позивач, він відмовився
від лікарняного листа у зв'язку з тим,
що у нього був донорський день, який він
бажав використати 02.04.2013р., враховуючи,
що 03.04.2013 р. його зміна була з 20.00 години
у зв'язку з чим він вважав, що за два дні
вилікується. У зв'язку з тим, що він не
знав номерів телефонів в.о. начальника
зміни та сталевара та був вихідним, то
він зателефонував 01.04.2013р. ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, з якими працював в одній
бригаді та попросив передати в.о.
начальника зміни Кузнецову та
сталевару ОСОБА_5, що у нього
кон'юктивіт і він в рахунок донорського
дня буде вихідним 02.04.2013р. Його колеги
по роботі повідомили йому, що вони
передали його прохання в.о. начальника
зміни та сталевару, які не заперечували
про його відсутність на роботі з
поважних причин. 03.04.2013р. він вийшов у
нічну зміну з 20.00 годин і до нього
ніяких претензій не було. Сталевар
ОСОБА_5 запитав його про самопочуття.

05.04.2013р. коли в вихідний він пішов до
начальника дільниці виплавки і
внепічної обробки сталі ОСОБА_6 для
оформлення донорського дня за 02.04.2013р.,
той став вимагати від нього лікарняний
лист. 30.04.2013р. його викликали в відділ
по роботі з персоналом та
запропонували йому написати заяву про
звільнення за власним бажанням. Під
тиском він написав заяву про
звільнення за власним бажанням 30.04.2013р.,
але оцінивши ситуацію яка з ним
сталася, він 07.05.2013р. відкликав свою
заяву. 14.05.2013р. він нього потребували
написати повторно заяву про звільнення
за власним бажанням, або він буде
звільнений по статті. 20.05.2013 року він
був звільнений по статті.

Згідно до довідки КЗ Дніпропетровська
обласна станція переливання крові від
22.10.2013 року №844 ОСОБА_1 дійсно здав кров
06.02.2013 року у КЗ «Дніпропетровська
обласна станція переливання крові» (
а.с.70)

Свідок ОСОБА_3, який працював в одній
бригаді з позивачем, розповів про те,
що дійсно йому телефонував ОСОБА_1,
який просив передати начальнику
зміни прохання, щоб 02.04.2013 року закрити
донорським днем, оскільки він
захворів. Він передав прохання
начальнику зміни ОСОБА_7, який не
заперечував щодо надання ОСОБА_1
донорського дня. А потім ОСОБА_1
звільнили за прогул.

Відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України,
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку прогулу ( в тому
числі відсутності на роботі більше
трьох годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Розірвання трудового договору з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу
допускається лише за попередньою
згодою профспілкового органу.
Звільнення погоджується з органом
профспілки, яка утворилася і діє на
підприємстві і членом якої є працівник.

В судовому засіданні встановлено,
що на підприємстві Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Металургійний завод «Дніпросталь»
діє Первинна організація профспілки
трудящихся металургійної і
гірничодобувної промисловості
України Товариства з обмеженою
відповідальністю «Металургійний
завод «Дніпросталь».

Відповідно до довідки
Дніпропетровського міського
управління юстиції Головного
Управління юстиції в
Дніпропетровській області від 07.05.2012
року №01-20/1346 Первинна організація
профспілки трудящихся металургійної і
гірничодобувної промисловості
України Товариства з обмеженою
відповідальністю «Металургійний
завод «Дніпросталь» набула статусу
юридичної особи та внесена до Реєстру
об'єднань громадян за №280 від 04 травня
2012 року ( а.с.57). Свідоцтво про
реєстрацію №107 ( а.с. 58). Про створення
Первинної організації профспілки
трудящихся металургійної і
гірничодобувної промисловості
України Товариства з обмеженою
відповідальністю «Металургійний
завод «Дніпросталь» був повідомлений
директор Товариства з обмеженою
відповідальністю «Металургійний
завод «Дніпросталь» ( а.с.63). ОСОБА_1 є
членом профспілки ( а.с.66-67).

Оскільки звільнення ОСОБА_1 не
погоджувалося з Первинною
організацією профспілки трудящихся
металургійної і гірничодобувної
промисловості України Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Металургійний завод «Дніпросталь»,
то судом провадження у справі
призупинялось до вирішення Первинною
організацією профспілки питання про
дачу згоди або відмови в дачі згоди на
звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі
п.4 ст.40 КЗпП України.

Згідно до Протоколу засідання
профспілкового комітету №4 від 11.11.2013
року згода профкому на звільнення
ОСОБА_1 не надана. Встановлено, що
зважаючи на те, що ОСОБА_1 раніше не мав
доган від керівництва, доручені
завдання виконував якісно та
своєчасно, конфліктів у колективі не
мав, прогул здійснив вимушено, про що
зафіксовано в особистій медичній
картці. ( а.с.91).

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6
листопада №9 «Про практику розгляду
судами трудових спорів» відмова
профспілкового органу в згоді на
звільнення є підставою для поновлення
працівника на роботі.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачем були попереджені в.о.
начальника зміни ОСОБА_7 та сталевар
ОСОБА_5, про хворобу та використання
ним донорського дня і які не
заперечували в його наданні, про що в
своїй пояснювальній на ім'я директора
підприємства вказує ОСОБА_1 Належних
доказів, які в спростовували
твердження позивача відповідачем суду
не надано, лише констатується факт
відсутності ОСОБА_1 на робочому місці
02.04.2013року та ненадання ним завчасно
письмової заяви про намір використати
донорський день. Та те, що повідомлення
про намір використати донорський
день шляхом телефонного зв'язку, не
може розглядатися як поважна причина
відсутності на робочому місті оскільки
чинним законодавством передбачена
чітка процедура попередження
керівництва про участь працівників у
здачі крові.

Трудове законодавство виходить з
принципу презумпції невинуватості,
тобто не можна працівника притягнути
до дисциплінарної відповідальності,
доки не доведена роботодавцем його
вина, і працівник не зобов'язаний сам
доводити свою невинуватість.

Виходячи із вищевикладеного, оцінюючи
докази в їх сукупності, враховуючи те,
що ОСОБА_1 дійсно 01.04 2013 року відмовився
від лікарняного листа, попередив
керівництво про не вихід на роботу
02.04.2013 року в рахунок донорського дня,
що підтверджується показаннями свідка
ОСОБА_3, та наявність вмотивованої
відмови профспілкового органу, суд
приходить до висновку, наказ № 115-У від
20.05.2013 року підлягає визнанню
незаконним, а позивач - поновленню на
роботі.

Позивачем заявлені вимоги щодо
виплати середньомісячної заробітної
плати за час вимушеного прогулу за
період з 21.05.2013 року по день
постановлення рішення районним судом,
який станом на 25 грудня 2013 року складає
33600 грн.00 коп. Згідно до наданого
розрахунку заробітна плата за
березень і квітень 2013 року складає 9163,93
грн. ( березень -4530,08 грн., квітень 4633,85
грн.) де одноденний заробіток 305 грн.46
коп. Час вимушеного прогулу з 21.05.2013
року по 21.12.2013 р. -110 робочих днів.

Відповідно до ст. 235 КзпП
України, постановляючи рішення про
поновлення на роботі, суд одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, тому з
відповідача підлягає стягненню на
користь позивача середній заробіток
за час вимушеного прогулу.

Згідно п. 32 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
1992 року № 9 "Про практику розгляду
судами трудових спорів" у випадках
стягнення на користь працівника
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в зв'язку з незаконним
звільненням він визначається за
загальними правилами обчислення
середнього заробітку, виходячи з
заробітку за останні два календарні
місяці роботи. При цьому враховуються
положення Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100 з наступними змінами.

Як вбачається із матеріалів
справи відповідно до довідки ТОВ «
Металургійний завод «Дніпросталь»
№341 від 18.12.2013 року заробітна плата
ОСОБА_1 за березень 2013 року склала - 5620
грн. 06 коп., а за квітень 2013 року - 5733
грн.57 коп., всього за два місяці 11353
грн.63 коп. ( а.с.106) Відповідно кількість
робочих днів склала 30 дні ( а.с.105).
Звідси середньоденна заробітна плата
складає 378 грн. 45 коп. (11353,63 грн.: 30
робочих днів), Розрахунок суми:
травень 2013 року - 9 робочих дня, червень
2013 року -18 робочих днів; липень 2013 року
-23 робочих дня; серпень 2013 року - 21
робочих дня; вересень 2013 року -21
робочий день; жовтень 2013 року -23
робочих дня; листопад 2013 року -21
робочий день; грудень 2013 року -18
робочих дня, а всього 154 робочих дня х 378
грн.45 коп. = 58281 грн. 30 коп.

Виходячи із вищевикладеного суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача в цій частині законні і
підлягають задоволенню, однак
позивачем невірно було вирахувано
розмір середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, а тому суд
приходить до висновку, про те, що із
відповідача підлягає стягненню на
користь позивача сума в розмірі 58281
грн. 30 коп.

Позивачем заявлені позовні
вимоги щодо відшкодування моральної
шкоди в розмірі 2294 грн.00 коп.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України ,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Як вказав в позовній заяві позивач та
представник позивача в судовому
засіданні порушення його законних,
гарантованих Конституцією України,
трудових прав привело до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків, змусило його докладати
додаткові зусилля для організації
свого життя. Крім того, причина
звільнення, зазначена відповідачем в
його трудовій книжці робить практично
неможливим працевлаштування на
аналогічну посаду з такою ж заробітною
платою, що додає йому додаткових
моральних страждань та порушує його
життєві зв'язки.

Проаналізувавши доводи позивача і
заперечення відповідача, суд приходить
до висновку про наявність у позивача на
протязі тривалого часу моральних
страждань, оскільки він був
позбавлений можливості працювати,
купувати продукти харчування, тому суд
вважає, що позивачу у зв'язку з
незаконним звільненням заподіяно
моральну шкоду, тому ураховуючи
характер правовідносин сторін,
обставини справи та засади розумності
і справедливості, суд вважає за
необхідне позовні вимоги в цій частині
задовольнити.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
оскільки позивач при подачі позовної
заяви був звільнений від сплати
судового збору, то із відповідача
підлягає стягненню на користь держави
судовий збір в розмірі 1041 грн. 61 коп.

Керуючись: Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» від 6
листопада 1992 р. № 9 із змінами, ст. ст.
п.4 ст. 40, 232, 233,234,235,237-1 КЗпП України, ст.
ст. 11, 27, 31, 59, 60, 61, 81, 88, 212-215,367 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати незаконними наказ Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Металургійний завод «Дніпросталь»
№115-У від 20 травня 2013 року про
звільнення ОСОБА_1 з посади підручного
сталевара згідно п.4 ст.40 КЗпП України
( за прогул без поважних причин).

Поновити з 21.05.2013 року ОСОБА_1 на роботі
в Товариства з обмеженою
відповідальністю «Металургійний завод
«Дніпросталь» (49087, м. Дніпропетровськ,
вул. Столєтова ,1) на посаді підручного
сталевара.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Металургійний завод
«Дніпросталь» ( і.к. 33718431) на користь
ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 21 травня 2013 року
по 25 грудня 2013 року в розмірі 58281 грн. 30
коп. ( П'ятдесят вісім тисяч двісті
вісімдесят одна гривня 30 коп.)

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Металургійний
завод «Дніпросталь» ( і.к. 33718431) на
користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) моральну шкоду в розмірі
2294 грн. 00 коп. ( Дві тисячі двісті
дев'яносто чотири гривні 00 коп.)

Допустити негайне виконання рішення
суду в частині поновлення на роботі
ОСОБА_1 в Товариства з обмеженою
відповідальністю « Металургійний
завод «Дніпросталь» на посаді
підручного сталевара та стягнення
на його користь з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Металургійний завод «Дніпросталь»
середнього заробітку за один місяць в
розмірі 5026 грн. 00 коп. ( П'ять тисяч
двадцять шість гривен 00 коп.)

Стягнути із Товариства з обмеженою
відповідальністю «Металургійний завод
«Дніпросталь» ( і.к. 33718431) на користь
держави судовий збір в розмірі 1041 грн. 61
коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі протягом
десяти днів з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Л.П. Слюсар