Справа № 1602/865/2012
Провадження № 2/525/9/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.06.2013 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі головуючої Лисенко Н.В., при секретарі Валенко Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Велика Багачка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася 20 липня 2012 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди.

З позову вбачається, що 28 квітня 2012 року до будинку позивача ОСОБА_1, що розташований в с. Мала Решетилівка Великобагачанського району Полтавської області прийшли в нетверезому стані відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які увійшовши до будинку розпочали виражатися нецензурною лайкою в її адресу, після чого почали наносити їй удари по голові та в різні частини тіла. Позивач ОСОБА_1 вказує, що дії відповідачів принизили її честь та гідність. З акту судово-медичного дослідження вбачається, що їй були завдані легкі тілесні ушкодження. 28 квітня 2012 року позивач звернулася до Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області з заявою про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, але постановою від 3 травня та 26 червня 2012 року ДІМ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 було відмовлено в порушенні кримінальної справи за ст. ст. 121, 122, 296 КК України в зв'язку з відсутністю складу злочину.

Просить стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 3000 грн. з кожної за завдану їй моральну шкоду та стягнути з відповідачів судові витрати.

Ухвалою суду від 26 липня 2012 року було відкрито провадження по справі, 27 липня 2012 року витребувано з Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області відмовний матеріал за заявою ОСОБА_1 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

6 серпня 2012 року в попередньому судовому засіданні відповідачі по справі ОСОБА_4, ОСОБА_3 подали заперечення на позов ОСОБА_1, в яких просили суд відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 в повному обсязі за безпідставністю, а відповідач ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 визнала частково.

Судові засідання 26 вересня та 8 жовтня 2012 року відкладалися за клопотаннями відповідачів.

В судовому засіданні 30 жовтня 2012 року сторони заявили клопотання про виклик свідків. По справі за клопотанням позивача ОСОБА_1 оголошена перерва до 20 листопада 2012 року, а 20 листопада 2012 року перерву продовжено до 20.12.2012 року, в зв'язку з її неявкою в судове засідання.

В судовому засіданні 17 січня 2013 року позивач ОСОБА_1 повторно заявила клопотання про виклик свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судове засідання.

8 лютого 2013 року по справі продовжена перерва за клопотанням відповідача ОСОБА_2 в зв'язку з неможливістю явки представника в судове засідання.

В судовому засіданні 1 березня 2013 року позивач ОСОБА_1 заявила клопотання про призначення по даній справі судово-психологічної експертизи.

Ухвалою суду від 1 березня 2013 року було задоволено клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-психологічної експертизи та призначено по справі судово-психологічну експертизу, проведення якої було доручено Полтавському відділенню Харківського науково-дослідного інституту ім. М.С. Бокаріуса.

8 травня 2013 року до суду надійшло повідомлення завідувача Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_11 про неможливість надання висновку судово-психологічної експертизи № 233 по даній справі.

Ухвалою суду від 23 травня 2013 року було відновлено провадження по справі та позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про відмову від проведення оплати за експертизу.

В судовому засіданні 6 червня 2013 року позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_12 позовні вимоги підтримали, посилалася на обставини викладені в позові та просили суд стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 3000 грн. з кожної за завдану їй моральну шкоду та стягнути з відповідачів судові витрати.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, позов ОСОБА_1 не визнали, а ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 визнала частково.

Суд, заслухавши пояснення сторін показання свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_6, дослідивши письмові докази по справі, надані особами, що беруть участь у справі на засадах змагальності та диспозитивності, дослідивши в судовому засіданні матеріали перевірки № 347 від 03.05.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи по факту письмової заяви ОСОБА_1, оглянувши амбулаторну медичну картку на ім'я ОСОБА_1 та всі докази в їх сукупності і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

28 квітня 2012 року ОСОБА_1 звернулась з письмовою заявою до Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області про те, що 28 квітня 2012 року в с. Мала Решетилівка Великобагачанського району Полтавської області ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, спричинили їй тілесні ушкодження (а.2 відмовного матеріалу № 347 від 03.05.2012 року).

За письмовою заявою ОСОБА_1 Великобагачанським РВ УМВС України в Полтавській області було проведено перевірку в порядку ст.97 КПК України, за наслідками якої відносно ОСОБА_2 складено адміністративний протокол за ст. 173 КУпАП про вчинення насильства 28 квітня 2012 року відносно ОСОБА_1 (протокол № 093806 від 30.04.2012 року). У своїх поясненнях ОСОБА_2 вказала, що 28 квітня 2013 року посварилася з ОСОБА_1, під час сварки вдарила її рукою по обличчю та "шльопанцем" в область тулуба (а.с. 9 відмовного матеріалу № 347 від 03.05.2012 року).

З пояснень позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні, а також з письмових пояснень ОСОБА_1, які вона надавала в ході проведення перевірки по її письмовій заяві від 28 квітня 2012 року вбачається, що 28 квітня 2012 року в домоволодіння , де вона проживає, в с. Мала Решетилівка Великобагачанського району прийшли ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які почали виражатися нецензурними словами в її адресу та нанесли удари в область голови та тулуба (а.с. 15 відмовного матеріалу № 347 від 03.05.2012 року).

3 травня 2012 року ОСОБА_1 була оглянута судово-медичним експертом ОСОБА_15, згідно акту судово-медичного обстеження ОСОБА_1 у неї були виявлені тілесні ушкодження у вигляді пошкодження у вигляді синців на тілі, які утворилися від дії тупих предметів та відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 11 відмовного матеріалу № 347 від 03.05.2012 року ).

Постановами ДІМ Великобагачанського РВ УМВС капітана міліції ОСОБА_5 від 3 травня та 26 червня 2012 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи за ст. 121, 122, 296 КК України відносно ОСОБА_2 (а.с.8, 11) та (а.с.1,14 відмовного матеріалу № 347 від 03.05.2012 року ).

ОСОБА_1 проживає з 20.04.2012 року в АДРЕСА_1 разом з дочкою ОСОБА_16, 2009 року народження без реєстрації (а.с.12). Встановлено також, що разом з нею без реєстрації проживає також ОСОБА_14, який до цього проживав в цивільном у шлюбі з ОСОБА_2.

З повідомлення начальника Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_17 вбачається, що по факту отримання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень працівниками РВ була проведена перевірка, в ході якої в порушенні кримінальної справи за ст. 121, ст. 122, ст. 296 КК України відмовлено, а ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП (а.с.13).

З пояснень відповідачів вбачається, що ОСОБА_2 і ОСОБА_14 мають спільну дитину. Ці обставини ніким не заперечуються.

Під час судового розгляду справи, суд, на виконання вимог ст.145 ЦПК України призначив у справі судово-психологічну експертизу ухвалою суду від 1 березня 2013 року (а.с.155). Однак позивач ОСОБА_1 подала23.05.2013 року заяву про відмову від проведення оплати за експертизу.

Час звернення позивачки ОСОБА_1 до Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області (28 квітня 2012 року) в часі співпадає з її поясненнями про нанесення відповідачем ОСОБА_2 ударів рукою в обличчя, та в область тулуба, що об'єктивно підтверджується письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, в тому числі і даними оглянутої в судовому засіданні амбулаторної медичної картки № 12149 на ім'я ОСОБА_1, де за 20.06.2012 року мається запис лікаря-невролога Великобагачанської ЦРЛ про те, що вона цього дня звернулась до лікаря - невролога зі скаргами на часті головні болі, різкі запаморочення, наявні кровотечі.

З довідки Великобагачанської ЦРЛ від 20.07.2012 року вбачається, що ОСОБА_1 знаходилася на амбулаторному лікуванні у лікаря -невролога з 20.06.2012 року з Діагнозом Вегето-судинна дистонія. Пресиннопальні стани (а.с.15).

Суд приймає до уваги і пояснення свідка ОСОБА_13, який є сторонньою особою сторонам, які узгоджуються з іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні і з результатами судово-медичного обстеження ОСОБА_1 від 03.05.2012 року про характер та локалізацію отриманих нею тілесних ушкоджень. Будь-якої зацікавленості цього свідка в результатах розгляду даної справи на користь сторін не встановлено. Він суду показав, що він , будучи таксистом, при віз десь на при кінці квітня 2012 року відповідачів в будинок, де проживає ОСОБА_1, заходила в будинок лише ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 були лише на подвірр'ї, постійно перебували в полі його зору і нікому ніяких тілесних ушкоджень не наносили .

Висновки про характер та локалізацію тілесних ушкоджень у ОСОБА_1 ,.викладені у акті судово-медичного обстеженні, іншими матеріалами справи не спростовуються, в акті зазначено, що вони відносяться до легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у ОСОБА_1 бачила свідок ОСОБА_6

Показання свідків ОСОБА_14,ОСОБА_9 суд оцінює критично, оскільки ОСОБА_14 проживає з ОСОБА_1 в цивільному шлюбі, а ОСОБА_9 є його матір'ю , а з відповідачами у них неприязні стосунки.

Проаналізувавши надані сторонами докази на обґрунтування заявлених позовних вимог і заперечень, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2, 28 квітня 2012 року близько 20 години в с. Мала Решетилівка Великобагачанського району Полтавської області умисно нанесла удари рукою в обличчя ОСОБА_1 та взуттям в область тулуба, чим завдала їй легкі тілесні ушкодження, таким чином заподіявши ОСОБА_1 моральну шкоду.

Суд приймає до уваги заперечення на позов ОСОБА_1 від ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки вони з ОСОБА_1 не сварилися та не наносили їй тілесних ушкоджень. Нанесення ними ОСОБА_1 тілесних ушкоджень останньою не доведено.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За нормою ч.1 ст.1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, з урахуванням суті позовних вимог суд виходить з характеру та обсягу страждань, які зазнала позивачка ОСОБА_1, характеру немайнових втрат та враховує інші обставини. Суд враховує те, що позивачка ОСОБА_1 в період часу з 20 червня 2012 року перебувала на амбулаторному лікуванні у лікаря - невролога в Великобагачанській ЦРЛ, ступінь тяжкості отриманих тілесних ушкоджень, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, переносила фізичний біль та душевні страждання, в той же час суд бере до уваги, що в лікарню ОСОБА_1 звернулася майже через два місяця після отримання тілесних ушкоджень, враховує, що причиною нанесення ОСОБА_1 гр. ОСОБА_2 тілесних ушкоджень є їх неприязні стосунки, які виникли з тих підстав, що ОСОБА_14, який проживав в декілька років в цивільном у шлюбі з ОСОБА_2, з якою вони мають спільну дочку, десь з 20 квітня 2012 року проживає в цивільном у шлюбі з ОСОБА_1

Суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди частково з відповідача ОСОБА_2 в сумі 2000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної їй моральної шкоди, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ОСОБА_4 слід відмовити.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 частково довела суду факт заподіяння їй моральної шкоди внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2, що мав місце 28 квітня 2012 року близько 20 години в с. Мала Решетилівка Великобагачанського району Полтавської області, та надавши належні докази, а відповідач ОСОБА_2 не повністю довела суду ті обставин, на які вона посилалася в своїх запереченнях, тому з цих підстав позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданих злочином моральної шкоди підлягає до часткового задоволення, а в іншій частині позовних вимог до ОСОБА_2 та в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди до ОСОБА_3, ОСОБА_4 належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст.16,23,1167 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57, 58, 60, ч.4 ст.61, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер суду невідомий, жительки АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки с. Мала Решетилівка Великобагачанського району Полтавської області 2000 (дві тисячі) грн. за відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер суду невідомий, жительки АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, 1990 року народження, жительки с. Мала Решетилівка Великобагачанського району Полтавської області, судові витрати по справи (судовий збір) в сумі 107 грн. 30 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 12 червня 2013 року.

Суддя