Справа № 530/2564/13-ц
Номер провадження 2-о/530/114/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2013 року Зіньківський
районний суд Полтавської області в
складі: головуючого - судді Должко С.Р.,
при секретарі Водолага Л.А..,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Зіньків справу за
заявою

ОСОБА_1, заінтересована особа
Власівська сільська рада,
Зіньківського району, Полтавської
області про встановлення факту
батьківства, -

В С Т А Н
О В И В:

Заявник, ОСОБА_1, звернулася в
Зіньківський районний суд Полтавської
області із заявою про встановлення
факту батьківства.

В заяві ОСОБА_1 вказала, що її мати
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, приблизно в 1960
році переїхала в АДРЕСА_1, де
познайомилась з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 і
стала з ним спільно проживати однією
сім"єю у фактичних шлюбних відносинах.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилась заявниця,
ОСОБА_1. В її свідоцтві про народження
записано ОСОБА_1, в графі "по-батькові"
взагалі нікого не записано, а у графі
батько записано "немає". Чому у
свідоцтві про її народження не
записано по-батькові заявниця посянити
не може, можливо це зроблено з
національних традицій Середньої Азії,
де по-батькові не записують. А у графі
батько зроблено позначку "немає" через
те, що на той момент ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
офіційному шлюбі не перебували.

В серпні 1970 року мати заявниці разом з
нею та ОСОБА_3 переїхали на постійне
місце проживання в АДРЕСА_2, де у 1971 році
уклала шлюб з ОСОБА_3 і прийняла його
прізвище, що підтверджується Витягом з
державного реєстру актів цивільного
стану громадян щодо актового запису
про шлюб, в якому у відомостях про
спільних дітей, зазначено: ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4

У 1987 році мати заявниці і ОСОБА_3
придбали будинок у АДРЕСА_3 і ОСОБА_1
проживала разом з ними зі своїм
чоловіком ОСОБА_8 з яким вона уклала
шлюб 19 травня 1996 року і прийняла його
прізвище.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 помер і після його
смерті залишився спадковий сертифікат
на право на земельну частку (пай).

При житті ОСОБА_3 визнавав себе батьком
відносно ОСОБА_1, заявляючи їй і
односельчанам, що вона його рідна
донька. Про це також свідчитьі те, що
вподальшому заявниця стала писати
по-батькові "ОСОБА_1", а також довідка №
02-26/423 видана 16 жовтня 2012 року
Власівською сільською радою, де
заявниця, вже ОСОБА_1, записана як дочка
ОСОБА_3. Те що ОСОБА_3 визнавав себе
батьком відносно заявниці підтвердять
і свідки.

Мати заявниці, ОСОБА_2 померла
ІНФОРМАЦІЯ_6.

Заявниця вказує, що єдиним способом
встановлення факту батьківства є
звернення із заявою до суду.

В судовому засіданні заявник, заяву
підтримала повністю та просила її
задовольнити. Надала пояснення
аналогічні викладеним в заяві.

Суд, заслухавши пояснення заявника,
свідків, ОСОБА_11, ОСОБА_12, зачитавши
заяву ОСОБА_13, дослідивши наявні
матеріали справи та оцінивши їх в
сукупності, приходить до висновку, що
заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У відповідності до ст.. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цивільно-процесуального кодексу
України.

Відповідно ст. 213 ЦПК України, - рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України,
- цивільне судочинство здійснюється
відповідно до Конституції України,
цього Кодексу та Закону України "Про
міжнародне приватне право". Якщо
міжнародним договором, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України, передбачено інші
правила, ніж встановлені цим Кодексом,
застосовуються правила міжнародного
договору. Провадження в цивільних
справах здійснюється відповідно до
законів, чинних на час вчинення окремих
процесуальних дій, розгляду і
вирішення справи. Закон, який
встановлює нові обов'язки, скасовує чи
звужує права, належні учасникам
цивільного процесу, чи обмежує їх
використання, не має зворотної дії в
часі.

Згідно положень пункту 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у
цивільній справі", - рішення суду як
найважливіший акт правосуддя
покликане забезпечити захист
гарантованих Конституцією України
прав і свобод людини та здійснення
проголошеного Основним Законом
України принципу верховенства права. У
зв'язку з цим суди повинні неухильно
додержувати вимог про законність і
обґрунтованість рішення у цивільній
справі (частина перша статті 213 ЦПК).
Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до статті 8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми. Якщо
спірні правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).
Якщо є суперечності між нормами
процесуального чи матеріального права,
які підлягають застосуванню при
розгляді та вирішенні справи, то
рішення є законним, якщо судом
застосовано відповідно до частини
четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають
вищу юридичну силу. У разі наявності
суперечності між нормами законів
(кодексів), що мають однакову юридичну
силу, застосуванню підлягає той з них,
який прийнято пізніше. При
встановленні суперечностей між
нормами права, які підлягають
застосуванню при розгляді та вирішенні
справи, суду також необхідно
враховувати роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України, що містяться в
постанові від 1 листопада 1996 року № 9
"Про застосування Конституції України
при здійсненні правосуддя".
Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

За змістом ст. 10 ЦПК України, - цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до свідоцтва про народження
ОСОБА_1 серії НОМЕР_1, вона народилась
ІНФОРМАЦІЯ_4, в графі батько запис
"немає", в графі мати "ОСОБА_2".

18 травня 1996 року ОСОБА_1 уклала шлюб з
ОСОБА_8 і прийняла його прізвище,
свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2
видане виконкомом Власівської
сільської ради, Зіньківського району,
Полтавської області.

ІНФОРМАЦІЯ_6 в АДРЕСА_3 помер ОСОБА_3,
свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 померла мати
заявниці, ОСОБА_2.

Згідно Повного витягу з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян щодо актового запису про шлюб,
у графі 9 "Відомості про спільних дітей"
зазначено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до довідки Власівської
сільської ради № 02-26/423 від 16.10.2012 року
на день смерті ОСОБА_3, разом з ним були
зареєстровані та проживали дочка -
ОСОБА_1 та зять - ОСОБА_8.

Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13
підтвердили суду, що ОСОБА_3, померлий
ІНФОРМАЦІЯ_5 за життя визнавав себе
рідним батьком ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 3, 10,15,30, 57-61, 212-223, 234-235
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Заяву, ОСОБА_1, заінтересована особа
Власівська сільська рада,
Зіньківського району, Полтавської
області про встановлення факту
батьківства - задовольнити повністю.

Встановити факт того, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, жителька АДРЕСА_3 є рідною
донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 в
с.Горобії, Зіньківського району,
Полтавської області ОСОБА_3.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня його
проголошення, апеляційна скарга
апеляційному суду подається через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване рішення.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області

С.Р.Должко