№2014/3732/2012
РІШЕННЯ

іменем України

03 квітня 2013 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Вельможної І.В.,

за участю секретаря Зубенко Л.С., Ляшко О.М.,

представників адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,

встановив:

14.09.2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу, в якому вказала, що 28.09.2008 року вона за договором позики (розписка) надала в борг ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 25000 доларів США на строк два роки. Відповідач зобовязувався повернути борг до 29.09.2010 року по курсу валют НБУ, однак у встановлений строк взятих на себе зобовязань не виконав. Як вбачається з розписки у разі несвоєчасного повернення суми боргу, ОСОБА_4 зобовязувався сплачувати 18% від загальної суми заборгованості щомісячно. Отже, станом на 11.09.2012 року сума заборгованості за договором позики складає 199825 грн. (за курсом НБУ станом на 11.09.2012 року), термін прострочення повернення відповідачем позики станом на 11.09.2012 року становить 22 місяці, отже 18% від суми позики за один місяць становить 35968,50 грн., а всього за 22 місяці 35968,5 * 22 = 791307 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості за договором позики складає 991132 грн. Оскільки, ОСОБА_4 порушив строки повернення боргу, ОСОБА_3М, просила стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договором позики у розмірі 199825 грн., а також 18% від суми боргу за прострочення виконання зобовязання на загальну суму 791307 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати.

У судовому засідання ОСОБА_3 та її представник, адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, проти позову заперечував, свої інтереси довірив представляти адвокату ОСОБА_2

Представник відповідача адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що договір позики укладений в неправильній формі, розписка лише засвідчує факт отримання грошей позичальником. ОСОБА_4 заперечував, що розписка, на яку посилається позивач, як на підтвердження своїх вимог, підписана особисто ним, оскільки він ніколи не брав у позивача ніяких грошових коштів. ОСОБА_5 заявлялося клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи, однак, в силу скрутного матеріального становища та незадовільного стану здоровя, він не зміг оплатити її проведення, але, це не спростовує той факт, що він не підписував розписку від 28.09.2008 року. Крім того, за думкою відповідача та його представника, ОСОБА_6 неправильно провела нарахування пені, а саме з пропущенням строку позовної давності. На підставі вищевикладеного, адвокат ОСОБА_2 вважала позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку:

Судом встановлено, що 28.09.2008 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 25000 (двадцять пять тисяч) доларів США в борг на два роки. Зобовязувався повернути борг через два роки по курсу НБУ. У разі несвоєчасного повернення грошових коштів, ОСОБА_4 зобовязувався виплатити ОСОБА_3 18% від суми боргу за кожен місяць прострочення. Свою розписку відповідач засвідчив власним підписом /а.с. 5, 31/.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частина 2 статті 1047 ЦК України, допускає предявлення на підтвердження укладення договору позики його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей, або кількості речей.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обовязковим до виконання сторонами.

Таким чином, судом встановлено, що 28.09.2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, був укладений письмовий договір позики грошей, що підтверджується розпискою, наданою позивачем до суду. На даний час, відповідач отримані грошові кошти не повернув.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Посилання відповідача ОСОБА_4 та його представника адвоката ОСОБА_2 на те, що відповідач не отримував грошові кошти в борг, а також про те, що в розписці міститься не його підпис, не приймаються судом до уваги, оскільки відповідач, в порушення ст. 60 ЦПК України, не надав жодних доказів на підтвердження даних фактів. Крім того, у розписці від 28.09.2008 року вказано, що ОСОБА_4 засвідчує викладні у ній обставини своїм підписом.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість та можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_3 щодо стягнення з відповідача ОСОБА_4 грошових коштів за договором позики у розмірі 25000 доларів США.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_4 не виконав взяті на себе зобовязання по поверненню грошової суми в розмірі 25000 доларів США за письмовою розпискою про отримання коштів від ОСОБА_3, яка, відповідно до Закону, є обовязковою до виконання, суд дійшов до висновку, що з відповідача необхідно стягнути суму боргу, яка на підставі ст. 533 ЦК України станом на 03.04.2013 року становить 199825 (сто девяносто девять тисяч вісімсот двадцять пять) грн. 00 коп.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, сума боргу відповідача ОСОБА_4 дорівнює сумі грошей, яку він фактично отримав від позивача відповідно до розписки, тобто 199825 грн., враховуючи також 18% від суми боргу за Договором позики від 28.09.2008 року, а саме 791307 (сімсот девяносто одну тисяча триста сім) грн. = (199825*18/100) * 22 місяця прострочення. Отже, остаточна сума заборгованості становить 199825 + 791307 = 991132 (девятсот девяносто одна тисяча сто тридцять дві) грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 3219 (три тисячі двісті девятнадцять) грн.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 533, 612, 614, 615, 625, 629, 1046, 1047, 1048 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики в розмірі 199825 (сто девяносто девять тисяч вісімсот двадцять пять) грн., враховуючи 18% від суми боргу за кожен місяць прострочення повернення суми боргу у розмірі 791307 (сімсот девяносто одна тисяча триста сім) грн., а всього 991132 (девятсот девяносто одна тисяча сто тридцять дві) грн.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3 суму судових витрат по справі у розмірі 3219 (три тисячі двісті девятнадцять) грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: