АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/717/13 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 2014/3954/12 Вельможна В.І.
Категорія: договірні Доповідач -Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2013 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді: Гальянової І.Г.

суддів: Колтунової А.І.

Костенко Т.М.

при секретарі: Сватенко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в особі свого представника ОСОБА_4, на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 27 листопада 2012 року по справі за позовом Акціонерної компанії „Харківобленерго" до ОСОБА_3 про стягнення суми нарахувань за актом, -

ВСТАНОВИЛА:

08 жовтня 2012 року позивач звернувся у суд з позовом в якому просив стягнути з відповідача 16187, 13 грн.. нарахувань за актом щодо виявлення порушень позивачем «Правил користування електричною енергією для населення» та 214,60 грн. судових витрат у справі.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що 10.08.2012 року під час перевірки електроустановки в домоволодінні за адресою АДРЕСА_1, що належить відповідачу було встановлено факт самовільного підключення електроустановки мимо розрахункового приладу обліку електроенергії, що є порушенням ст. 26 Закону України «Про електроенергетику, пунктів 42, 48 Правил користування електричною енергією для населення» та про що представниками АК «Харківобленерго» було складено акт №02-03950 від 10.08.2012 року», де зафіксовано вказаний факт порушення.

Позивач зазначає, що згідно до пунктів 5, 3.1, 3.3., 3.5. «Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії,не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією» затверджений постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562, зареєстрований в Мінюсті України 4 липня 2006 року за № 782/12656, (далі Методика) відповідачу зроблені нарахування за вказаним актом за кількістю днів терміну позовної давнини 3 роки в сумі 16 187, 13 грн.

Позивач також зазначає, що 31.08.2012 року відповідачу було надіслано досудове повідомлення з вимогою оплати нарахованої суми, однак добровільно відповідачем зазначена сума сплачена не була.

Позивач, в особі його представника, в судовому засіданні суду першої інстанції підтримав позовні вимоги з зазначених вище підстав.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував та визнаючи зазначене вище порушення, свої заперечення обґрунтовував незгодою з розміром зроблених позивачем за вказаним актом нарахувань.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 27 листопада 2012 року вказані позовні вимоги позивача були задоволені в повному обсязі. Суд стягнув з відповідача на користь позивача 16187, 13 грн.. нарахувань за актом та 214, 60 грн. судових витрат у справі.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам. Наводить ті ж доводи,що і в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24-27 Закону України "Про електроенергетику". Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (далі - Методика), затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562 зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 8 лютого 2007 року № 154.

Законом України "Про електроенергетику" (ч. 4 ст. 26 цього Закону) передбачено, що споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та Правил користування електроенергією, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджено наявними у справі доказами та вказаний факт відповідачем не заперечується, що10 серпня 2012 року представниками Зміївської РЕС під час перевірки електроустановки в домоволодінні за вказаною вище адресою, що належить відповідачу було встановлено самовільне підключення електропроводки до електричної мережі енергопостачальника, у вигляді підключення фазного дроту схованої електропроводки поза лічильником електричної енергії про що складено акт про порушення № 02-03950, з яким було ознайомлено відповідача (а.с. 4-5).

Згідно до протоколу № 2012-61 від 10 серпня 2012 року засідання комісії Зміївської РЕС, встановлено порушення відповідачем пунктів 42, 48 Правил користування електроенергією , а саме сховану проводку до ПУ та згідно до підпункту 5 пункту 3.1. Методики та згідно до зазначеного вище акту , відповідачу нараховано до сплати 16187, 13 грн. ( а.с.6).

Вказаний висновок комісії підтверджено розрахунком, який відповідає вимогам підпункту 5 пункту 3.1 Методики ( а.с.7).

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В порушення вимог зазначеної норми ЦПК України, відповідач не надав суду доказів, які б спростовували наданий відповідачем розрахунок нарахувань за актом № 02-03950 від 10.08.2012 року.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача 16187, 13 грн. нарахувань за актом та у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України - судові витрати у справі.

Доводи, викладені представником відповідача в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на наведене судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 319, 218 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в особі його представника ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 27 листопада 2012 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя :

Судді: