АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3370/13Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 37 Резнік Ю. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2013 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Пономаренко В. В.
суддів Корнієнко Н. В. , Ювшин В. І.
при секретаріЯремич В.І.
за участю:

представника позивача ОСОБА_6

відповідача ОСОБА_7

представника відповідача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_9 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 листопада 2013 року по справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про усунення від спадщини та визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_9 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7 про усунення від спадщини та визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 12.04.1988 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10

У липні 2004 року позивачці та її чоловіку був подарований будинок по АДРЕСА_1, та земельна ділянка, на якій він розташований.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 помер, після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частину вказаного будинку та земельної ділянки.

Спадкоємцями після померлого ОСОБА_10 є його дружина - позивачка ОСОБА_9 та дочка від іншого шлюбу - відповідачка у справі - ОСОБА_7

Позивачка вважає, що оскільки відповідачка протягом хвороби її батька ОСОБА_10 ухилялась від матеріальної допомоги, на підставі п. 5 ст. 1224 ЦК України її слід усунути від права на спадкування за законом вказаного нерухомого майна і передати відповідну частину житлового будинку у власність позивачки.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 листопада 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_9 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на те, що даним рішенням порушено її права, та у зв'язку з його невідповідністю нормам матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 квітня 1988 року (а.с. 15).

Вказаним особам на підставі договорів дарування від 29.07.2004 року належало по 1/2 частині будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 4-5) та по 1/2 частині земельної ділянки площею 0,1609 га по АДРЕСА_1 (а.с. 11-12).

19 травня 2011 року ОСОБА_10 помер (а.с. 23), після чого відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частину у вказаному нерухомому майні.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_10 є його дружина ОСОБА_9 та дочка від іншого шлюбу ОСОБА_7 (а.с. 20, 78-79).

Вказані особи прийняли спадщину у встановлений законом строк. ОСОБА_9 отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину майна належного померлому ОСОБА_10, а ОСОБА_7 на час розгляду справи свідоцтво про право на спадщину ще не отримала (а.с. 20).

Відповідно до ст. 1224 ч. 5 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво перебував у безпорадному стані.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року N 7, при встановленні судом факту ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця слід враховувати поведінку особи і розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливостей для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, підлягає з'ясуванню судом і питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови утримання його від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу з врахуванням того, що відповідачка проживала за межами місця проживання спадкодавця.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку щодо відсутності належних доказів на підтвердження факту ухилення відповідачки від утримання спадкодавця та потреби останнього в наданні такого утримання.

Суд першої інстанції також вірно визначив, що ОСОБА_9 не є спадкоємцем, який в порядку ст. ст. ч. 5 ст. 1224 та ч. 2 ст. 1259 ЦК України має право на звернення до суду із позовом про усунення від права на спадщину.

Такий висновок суду узгоджується із роз'ясненнями, викладеними у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року N 7, відповідно до яких вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

Згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Сторони у справі є спадкоємцями після померлого ОСОБА_10 першої черги, тому вони успадковують належне померлому майно в рівних частках, відповідно до ст. ст. 1258, 1267 ЦК України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_9

Доводи апеляційної скарги не впливають на законність рішення суду першої інстанції та були предметом розгляду в суді першої інстанції.

За таких обставин, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційну скаргу ОСОБА_9 відхиляє, а рішення залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 - відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 листопада 2013 року по справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про усунення від спадщини та визнання права власності на спадкове майно - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності одразу після проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції напротязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :