Справа № 296/2617/13-ц
Рішення

Іменем України

"04" вересня 2013 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира

в складі: головуючого судді Драча Ю.І.

при секретарі Сус Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним та витребування майна з чужого володіння -

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що 08.08.2005 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір дарування квартири АДРЕСА_1. Стверджувала також, що даний договір дарування був оформлений саме як дарування на прохання відповідача ОСОБА_2. Чим це було зумовлено їй не відомо. З відповідачем вона домовлялася про те, що при відчуженні своєї 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 вона отримає 7 500 грн., що еквівалентно 1 500 доларів США та що відповідач придбає для неї невеликий будинок в с. Дениші. Після укладення спірного договору вона чекала на виплату на свою користь відповідних коштів, однак, протягом тривалого часу не отримала жодних грошей від відповідача.

Після неодноразових звернень до правоохоронних органів вона довідалася про те, що насправді був оформлений договір дарування, а не договір відчуження частини квартири. Просила визнати його недійсним, оскільки відповідач ОСОБА_5 є для неї невідомою особою, а вона помилилася щодо його фактичних намірів та природи укладеного правочину. Вважає, що при укладенні договору дарування від 08.08.2005 року мала місце істотна помилка щодо природи правочину, щодо своїх прав та обовязків, яка суттєво вплинула на її волевиявлення. Просила визнати причину пропуску звернення до суду за відновленням свого порушеного права поважною. Просила також витребувати у ОСОБА_3, який є добросовісним набувачем, 1/3 частину спірної квартири.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали із вказаних підстав.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнав з тих підстав, що договір дарування між відповідачем та позивачем був укладений за взаємною згодою, він передав позивачці за дві години до підписання договору дарування грошові кошти у розмірі 1 500 доларів США. Визнав, що фактично був укладений договір купівлі-продажу 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, однак з метою заощадження грошових коштів у нотаріуса був юридично оформлений договір дарування. Жодних інших домовленостей між позивачкою та відповідачем не існувало.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він безпосередньо приймав участь при оформленні оскаржуваного договору дарування, що саме він безпосередньо передавав позивачці грошові кошти у розмірі 1 500 доларів США до моменту його підписання, а щодо домовленості про купівлю позивачці невеликого будинку в с. Дениші йому не відомо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що протягом двох тижнів до дня укладання договору дарування він з матір'ю позивачки розшукували її дочку. Пояснив також, що йому було відомо про те, що позивачці за продаж її частини спірної квартири обіцяли придбати житловий будинок або його частину в с. Дениші Житомирського району.

Інші відповідачі по справі в судове засідання не з'явилася, причин неявки суду не повідомили, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином через оголошення в газеті «Житомирщина» №69 (20150) від 27.06.2013 року.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, покази свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду #15817 від 29.12.1994 року, позивач являлася власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

08 серпня 2005 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір дарування 1/3 частини вищевказаної квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстром № 2253.

Відповідно до пояснень представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6, а також показів свідка ОСОБА_7 суд встановлює, що фактично між сторонами був укладений договір купівлі-продажу і в зв'язку з невиконанням відповідачем істотних умов договору, а саме, в частині оплати за відчужувану частину спірної квартири, суд виносить рішення про визнання недійсним договору дарування від 08.08.2005 року. Пояснення представника відповідача та покази свідка ОСОБА_7 щодо передачі позивачці грошових коштів за її частину спірної квартири до моменту підписання оспорюваного договору дарування за відсутності письмового документу (розписки) судом не приймаються до уваги, оскільки дані докази є недопустимими на підтвердження даної обставини.

Окрім цього, на думку суду, ОСОБА_1 не могла мати наміру на укладання договору дарування, оскільки іншим житловим приміщенням вона не забезпечена і відсутність права власності на частину спірного житлового приміщення може призвести до порушення її конституційних прав. Особа відповідача є для неї невідомою, що було визнане сторонами по справі і вона постійно проживала у спірній квартирі, а підпис в оспорюваному договорі зі змісту позовних вимог вчинений нею внаслідок помилки щодо обставин, які мають істотне значення, а саме, позивачка прагнула укладення іншого правочину - договору купівлі-продажу, тому за ст.229 ЦК договір підлягає визнанню недійсним.

Тобто помилка це неправильне сприйняття стороною субєкта, предмета чи інших істотних умов угоди, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого за обставинами справи можна вважати, що угода не була б укладена.

З огляду на викладене та приймаючи до уваги обставини, за яких позивачкою був укладений оспорюваний договір дарування, на думку суду, останній був укладений та підписаний позивачкою внаслідок помилки, у зв'язку з чим суд вважає визнати недійсним договір дарування 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстром № 2253.

З огляду на визнання договору дарування 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 недійсним, суд також вважає за можливе задовольнити вимогу про витребування у ОСОБА_3 1/3 частини квартири, яка вибула поза волею позивачки, оскільки при визнанні договору дарування від 08.08.2005 року недійсним внаслідок помилки ОСОБА_5 не мав би права відчужувати дане нерухоме майно.

Також суд визнає поважною причину пропуску звернення позивачки до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки позивач дізналася про порушення своїх прав не в момент укладення оспорюваного договору, а тоді, коли відповідач відмовився оплатити їй ринкову вартість її частини спірної квартири.

Керуючись ст. ст. 229,267,386-388 ЦК України, ст.ст. 8,10,11,60,208,209,212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду за захистом порушених прав.

Визнати договір дарування 1/3 ідеальної частини квартири № 34, що знаходиться в жилому будинку за адресою: місто Житомир, вул. Вітрука 55, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 08 серпня 2005 року, зареєстрований в реєстрі за № 2253, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_9 недійсним внаслідок помилки.

Витребувати у ОСОБА_3 1/3 ідеальної частини квартири № 34, що знаходиться в жилому будинку за адресою: місто Житомир, вул. Вітрука 55.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів після його оголошення.

Головуючий суддя Ю. І. Драч