№ 423/141/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2013 року м. Попасна

Попаснянський районний суд Луганської області в складі :

головуючого судді Мазура М.В.,

при секретарі судового засідання Корабльовій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Березівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому посилається на те, що 20.04.2008 року помер її чоловік ОСОБА_2. Після його смерті залишився житловий будинок, розташований за адресою: Луганської обл., Попаснянський район, с. Катеринівка, вул. Піонерська, 13. Зазначений будинок рахується за ним на праві власності згідно запису в господарській книзі Березівської сільради за № 18. Оскільки раніше в сільській місцевості право власності на нерухомість не реєструвалось в БТІ, то всі власники нерухомості на житловий будинки реєструвались в господарських книгах. Позивач разом зі своїм покійним чоловіком були приписані за зазначеною адресою з 1966 року і на момент його смерті вона постійно з ним проживала, а тому відповідно до ст. 1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину. Вона звернулася до нотаріуса, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину на будинок у зв'язку з відсутністю правоустановчого документу на будинок. На підставі вищенаведеного позивач просила суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок за адресою: Луганської обл., Попаснянський район, с. Катеринівка, вул. Піонерська, 13.

Позивач в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена, у поданій до суду заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача у судове засідання не зявився, у наданій суду письмовій заяві просив справу слухати за його відсутності, позов визнав у повному обсязі.

Дослідивши в судовому засіданні письмові докази, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У судовому засіданні встановлено, що 20.04.2008 року помер чоловік позивачки ОСОБА_2 (а.с.6,7). Після його смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований за адресою: Луганської обл., Попаснянський район, с. Катеринівка, вул. Піонерська, 13 (а.с.9-14). Зазначений будинок рахується за померлим на праві власності згідно запису в погосподарськійкнизі Березівської сільської ради за № 18, обліковий рахунок за № 617 (а.с.8). Позивач разом зі своїм покійним чоловіком приписані за зазначеною адресою з 1966 року (а.с. 5). Згідно довідки наданою Попаснянською державною нотаріальною конторою спадкова справа заведена на підставі заяви ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину, інших спадкоємців ОСОБА_2 немає (38).

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, оскільки позивачка, внаслідок відсутності правовстановлюючого документу на житловий будинок після смерті чоловіка не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, право власності може бути визнане судом.

Відповідно п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року цей кодекс застосовується до правовідносин, які виникли з 1 січня 2004 року. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31.01.66 р. обовязкова державна реєстрація домоволодінь здійснювалася на той момент лише в містах та селищах міського типу. Згідно п.п. 6,7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР від 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Таким чином, судом встановлено, що при житті померлий ОСОБА_2 був власником даного будинку і його право власності було зареєстроване згідно вимог діючого на той момент законодавства в погосподарській книзі ради, і тому на підставі ст. 1218, 1258, 1261, 1268 ЦК України вимоги позивачки щодо визнання за нею в порядку спадкування зазначеного вище будинку є законними та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, є передбачені законом підстави для визнання за позивачем права власності на житловий будинок, розташований за адресою: Луганської обл., Попаснянський район, с. Катеринівка, вул. Піонерська, 13.

Таким чином, керуючись ст.ст. 1218, 1222, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Прийняти визнання позову відповідачем.

Позов ОСОБА_1 до Березівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, яка народилася 01 січня 1931 року в с. Борщювате Попаснянського району Луганської області, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: Луганської обл., Попаснянський район, с. Катеринівка, вул. Піонерська, 13.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Попаснянський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасоване.

Суддя М.В.Мазур