АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц 791/734/2013 Головуючий в І інстанції: Дригваль В.М.
Категорія 74 Доповідач: Бугрик В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАИНИ

2013 року лютого місяця « 25» дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Семиженка Г.В.

Суддів: Бугрика В.В., Лісової Г.Є.,

при секретарі: Ващенко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 14 січня 2013 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом сумісної власності подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, вказуючи, що з відповідачем уклала шлюб 23.01.2009 року, який рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 20.07.2011 року було розірвано. За час сумісного життя ними було набуте спільне майно, а саме автомобіль НОМЕР_1, який зареєстровано 03.11.2009 року на відповідача по справі ОСОБА_2. Вказаний автомобіль вони придбали за кошти, що були подаровані їм на весілля. Від шлюбу з відповідачем мають спільну дитину, сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки між ними виник спір щодо поділу спільного майна і відповідач не бажає в добровільному порядку здійснити поділ автомобіля марки ВАЗ-2115, просила стягнути з відповідача компенсацію від вартості належної їй частки в розмірі 12800,16 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю, в якій зазначив, що дійсно за час суміжного проживання з відповідачкою, ним було придбано автомобіль НОМЕР_2, 2001 року випуску, який зареєстрований на його імя та придбаний на його прохання особисто для нього, за кошти матері ОСОБА_5 для особистого користування. Тому просив суд визнати придбаний автомобіль у шлюбі його особистою приватною власністю.

Рішенням суду позов ОСОБА_3 задоволено, а у задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/2 частку спільно набутого майна, автомобіля марки ВАЗ-2115, реєстраційний номер НОМЕР_3, у вигляді компенсації від вартості належної частки в розмірі 12800,16 гривень, а також судові витрати по сплаті судового збору, а саме: 214,60 гривень за подання до суду позовної заяви та 107,30 за подання до суду про забезпечення позову, а всього стягнуто 13122,16 гривень.

В апеляційній скарзі представник відповідача за довіреністю ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, як незаконне та ухвалити нове, яким у позові відмовити, зустрічний позов задовольнити і судові витрати покласти на позивача.

Вислухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом першої інстанції на підставі наявних у матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 січня 2009 року та за час шлюбу набули майно, а саме: автомобіль марки ВАЗ-2115, реєстраційний номер НОМЕР_3, який на підставі п. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України належить сторонам на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу України, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд дійшов помилкового висновку про нерозповсюдження на спірні правовідносини вищевказаних норм, оскільки кошти, вкладені відповідачем ОСОБА_2 були його особистими грошима, а не бюджетом сімї, колегія суддів не може взяти до уваги, з вищенаведених підстав.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків суду та не згоди по їх оцінці судом і правового значення для вирішення спору не мають.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно було встановлено, що ОСОБА_2 належними та переконливими доказами за зустрічним позовом не довів перед судом придбання автомобіля в період шлюбу, як річ індивідуального характеру, оскільки такі правочини не укладені та суду не надані, а тому кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

За даних обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 14 січня 2013 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді