Справа № 0312/3123/2012
Провадження № 2/165/49/13
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2013 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

при секретарі Навроцькій М.Р.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представників позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання недійсним спадкового договору, суд,

встановив:

27листопада2012 року ОСОБА_4, ОСОБА_1 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_5 про розірвання спадкового договору, який був укладений 28 грудня 2011 року між ними та відповідачем та посвідчений приватним нотаріусом Нововолинського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_6

Вимоги обґрунтовують тим, що згідно спадкового договору після їх смерті у власність відповідача буде передано належний їм на праві приватної сумісної власності житловий будинок №8, що знаходиться у м. Нововолинську по вул.. А. Рябченюка та земельну ділянку для обслуговування даного житлового будинку та господарських споруд площею 0,0753 га. При укладені вищезазначеного договору сторони домовлялися, що відповідач, яка являється їх внучкою буде доглядати за ними, допомагатиме в побуті, забезпечуватиме харчами та ліками. Однак, із його змісту вбачається, що відповідач повністю звільнив себе від будь-яких обовязків, прописавши лише, що у разі їх смерті ОСОБА_5 отримає у власність належний їм будинок з земельною ділянкою, тобто фактично між ними та відповідачем існувала домовленість про укладення договору довічного утримання, а не спадкового договору. Оскільки, оспорюваний договір несе за собою зовсім інші правові наслідки, ніж ті на які вони висловлювали своє волевиявлення, тобто укладений під впливом їх помилки щодо природи правочину, прав і обовязків сторін та враховуючи, що відповідач не піклується та не доглядає за ними, а вони є особами похилого віку потребують такої допомоги, просять визнати недійсним спадковий договір, укладений між ними та відповідачем 28 грудня 2011 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала з підстав наведених у ньому, просила його задоволити. Вказала що вона та її чоловік уклали договір не розуміючи його умов, помилково вважали що підписують договір довічного утримання. За домовленістю з відповідачем, остання зобовязувалася доглядати за нею та її чоловіком, прати, обробляти город та нести усі витрати по утриманню будинку. Однак, уклавши спірний договір ОСОБА_5 жодну з обумовлених умов не виконувала, чоловік відповідача ОСОБА_7 виконував деякі роботи лише після їх оплати нею. Вказала також, що жодних юридичних консультацій від нотаріуса не отримувала, останній завітав до них пізно ввечері 28 грудня 2011 року, тоді вона з чоловіком підписали вищевказаний договір не читаючи його та не розуміючи правових наслідків . Крім того зазначила, що вона та позивач ОСОБА_4 не дочувають, у звязку з похилим віком є кволими та немічними. Повідомила, що за ними на даний час доглядають дочка і зять, останні розяснили їм умови спадкового договору. Крім того внучка не тільки не допомагала їй та її чоловікові, а навіть погрожувала фізичною розправою, закривала кімнати, за відсутністю доступу до яких неможливо було здійснити опалення будинку у зимовий час. Також, відчуваючи виток газу, усвідомлюючи реальну загрозу вибуху звернулася по допомогу до чоловіка відповідача ОСОБА_3, однак останній на її прохання не зважав та не прийшов. Просила позов задоволити, визнати договір недійсним..

В судове засідання позивач ОСОБА_4 не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представники позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов підтримали з підстав наведених у ньому, просили його задоволити. ОСОБА_2 вказала, що позивачі, будучи особами похилого віку помилково вважали, що укладають договір довічного утримання, тобто помилились щодо правових наслідків договору, що є обставиною, яка має істотне значення, а тому є всі підстави для визнання договору недійсним.

В судове засідання відповідач ОСОБА_5 не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, через оголошення в газеті Волинь-Новавід 19 січня 2012 року (а.с.35).

Свідок ОСОБА_8 показав, що з позивачами знайомий протягом двадцяти пяти років, оскільки являється чоловіком їх дочки ОСОБА_3 Про наявність договору між ними та відповідачем дізнався від позивачів, однак ОСОБА_5 довгий час його не надавала, тому ні позивачі, ні він не знали який саме договір укладено та його правові наслідки. Вказав, що 07 грудня 2012 року до нього зателефонувала ОСОБА_9 і сказала, що в будинку відчувається запах газу, тоді він її проінструктував, а завітавши 17 грудня 2012 року до останньої помітив у її кімнаті відчинені вікна. Грубе відношення відповідача до позивачів неодноразово обурювало його, оскільки вони являються особами похилого віку, потребують стороннього догляду. Вказав, що до укладення договору ОСОБА_5 доглядала позивачів, однак вже після, взяті на себе обовязки не виконувала. Тільки після отримання оспорюваного договору та його вивчення, розяснив позивачам наслідки його укладення та обовязки відповідача за ним. Лише після цього, з пояснень позивачів зрозумів, що вони не розуміли який договір підписали, як і не зрозуміли його правових наслідків.

Заслухавши позивача, представника позивачів, покази свідка, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 3 ст.203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ст.215 ЦК Украни підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього

Кодексу.

Відповідно до ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 744 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) оглядом довічно., а ст. 1302 ЦК України передбачено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Згідно роз'яснень, даних в п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2099 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі в нотаріально посвідченій формі 28 грудня 2011 року укладено спадковий договір за умовами якого після смерті ОСОБА_1, ОСОБА_4 у власність ОСОБА_5 буде передано житловий будинок №8, розташований за адресою: м. Нововолинськ, вул. А. Рябченюка з господарськими будівлями та спорудами, а також земельна ділянка для обслуговування будинку та господарських споруд площею 0,0753 га. (а.с.6-7), що належить позивачам на праві приватної спільної сумісної власності (а.с.10-11).

Згідно копій паспортів позивачів (а.с.8-9), виписок з їх медичних карток, вбачається, що ОСОБА_4, ОСОБА_1 є людьми похилого віку за станом здоровя часто перебувають на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, на даний час у позивача ОСОБА_4 зафіксовано перелом шийки правого стегна (а.с.44-48).

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи показання свідка ОСОБА_3, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1, укладаючи спірний договір в силу свого віку та стану здоровя, не отримавши від нотаріуса належного розяснення, помилково вважали, що за даним договором крім них обовязки виникають і у відповідача ОСОБА_5, тобто на момент складання даного договору він не відповідав їх внутрішній волі.

ОСОБА_1, ОСОБА_9 мали неправильне уявлення про обставини, які мають істотне значення для них, як сторони договору, їх волевиявленню відповідали умови договору довічного утримання, однак помиляючись щодо природи укладеного правочину, прав та обовязків сторін, між позивачами та відповідачем було укладено спадковий договір.

За таких обставин, враховуючи, що позивачі помилились щодо обставин, які мають істотне значення, що існували на момент вчинення правочину, так як особисті майнові та немайнові права останніх порушені і наслідки помилки неможливо усунути, суд дійшов висновку, що спадковий договір укладений між сторонами 28 грудня 2011 року слід визнати недійсним.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 107,30 грн. судового збору, що були сплачені позивачем при подачі позову до суду і підтверджуються документально (а.с.1).

Керуючись ст.10, ст.11, ст.60, ст.88, ст.213, ст.214, ст.215, ст.218, ст.224, ст.225, ст.226 ЦПК України, на підставі ст.16, ст.203, ст.215, ст.216, ст.229, ст.744, ст.1302 ЦК України, суд,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати недійним спадковий договір укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Нововолинського нотаріального округу ОСОБА_6 28 грудня 2011 року.

Стягнути з відповідача ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 107 (сто сім) грн. 30 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя А.В. Василюк