Справа № 2-0-50/2011
Провадження № 22ц/779/366/2013
Категорія 71
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р.Р.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2013 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

ОСОБА_2

суддів:ОСОБА_3, ОСОБА_4

секретаряТурів О.М.,

з участю представника Івано-Франківської обласної психоневрологічної лікарні №3 ОСОБА_5, прокурора управління представництва інтересів громадян та держави в судах прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Тисменицького районного суду від 08 вересня 2011 року,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2011 року лікар-психіатр Івано-Франківської обласної клінічної психоневрологічної лікарні №3 ОСОБА_5 звернувся в суд із заявою про надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_7

Рішенням Тисменицького районного суду від 08 вересня 2011 року заяву задоволено. Надано ОСОБА_7, 12.09.1975р.н., жительці с.Радча Тисменицького району, амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку без її згоди по місцю проживання.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, так як вважає його незаконним та необґрунтованим. Апелянт зазначає, що вона не вчиняє будь-яких дій, які б являли собою небезпеку для неї чи оточуючих, а отже, і примусової психіатричної допомоги не потребує. Тому просить оскаржене рішення скасувати.

В засідання Апеляційного суду ОСОБА_7 не зявилась з невідомих причин, хоч була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Заява апелянта про заперечення відкриття справи та її розгляду до задоволення не підлягає, оскільки суперечить нормам процесуального права. Отже, є правові підстави для розгляду справи у відсутності ОСОБА_7

Представник ОПНЛ - №3 в засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги заперечив, зазначивши, що ОСОБА_7 перебуває на обліку в психоневрологічній лікарні з приводу важкого хронічного психічного розладу, і лікується в ОПНЛ №1 і №3 з 1994 року. У 2011році у ОСОБА_7 було загострення перебігу хвороби, і тому ОПНЛ №3 звернулось із заявою про примусове надання їй амбулаторної психіатричної допомоги. Вказав, що ОСОБА_7 вже пройшла амбулаторне лікування згідно рішення суду, її психічний стан в даний час покращився. У зв'язку із цим рішенням лікарської комісії Тисменицького району від 23.02.2012року примусові заходи лікування ОСОБА_7 було скасовано. Рішення суду в даній справі вважає законним, просить залишити його без змін.

Прокурор погодився з наявністю підстав для ухвалення судом у 2011 році рішення про надання ОСОБА_7 примусової амбулаторної допомоги. Тому просить оскаржене рішення залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОПНЛ-№3 та прокурора, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи заяву про надання примусової амбулаторної психіатричної допомоги ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з того, що вона з 1994 року страждає на важке психічне захворювання, у 2011 році відбулось погіршення стану її психічного здоров'я, внаслідок чого вона виявляла реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, незважаючи на раніше проведене лікування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на об'єктивних доказах, які були досліджені в судовому засіданні. Наявність у ОСОБА_7 важкого психічного захворювання в стадії загострення та необхідність надання їй амбулаторної психіатричної допомоги підтверджено витягом з протоколу засідання ЛКК лікарів-психіатрів ОПНЛ №3 та висновком комісійного огляду лікарями-психіатрами Івано-Франківської обласної психоневрологічної лікарні №3 ОСОБА_7 від 02.08.2011року (а.с.2-3).

Статтею 19 Закону України "Про психіатричну допомогу" передбачено надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Задовольняючи заяву ОПНЛ-№3 про надання ОСОБА_7 такої допомоги, суд першої інстанції перевірив дотримання вимог ч.2 і 3 статті 14 названого закону щодо умов і підстав надання примусової амбулаторної психіатричної допомоги.

Приймаючи до уваги вище наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку наявним в справі доказам і обставинам, ухваливши в даній справі рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.218; 307; 308; 313; 314; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити, а рішення Тисменицького районного суду від 08 вересня 2011 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді:Я.Д. ОСОБА_3

ОСОБА_4