Провадження №2о/311/111/2013
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013
року

м.
Василівка

Василівський районний суд Запорізької
області у складі:

Головуючого судді

Нікандрової С.А.

при секретарі
Єпішиній М.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за заявою
ОСОБА_1, заінтересована особа –
Управління пенсійного фонду у
Василівському районі, про встановлення
факту перебування фізичної особи на
утриманні, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в
якій просить встановити факт
перебування її на утриманні чоловіка
ОСОБА_2, який помер 18 грудня 2010 року,
посилаючись на те, що з 2001 року заявниця
не працювала, з 2004 року була
зареєстрована як фізична
особа-підприємець, але не в 2008-2010 роках
отримувала доходу від підприємницької
діяльності, померли ОСОБА_2 з 05 травня
1973 року працював на різних
підприємствах, з 1996 року по день смерті
займався підприємницькою діяльністю, з
квітня 2005 року йому була призначена
пенсія по інвалідності другої групи за
загальним захворюванням по Списку №1.
Після смерті ОСОБА_2 матеріальне
становище заявниці значно погіршилося,
оскільки ОСОБА_1 одержувала від
чоловіка допомогу, яка була постійним і
основним джерелом засобів до
існування, тобто фактично по день
смерті ОСОБА_2 знаходилась на його
утриманні. Встановлення даного факту
ОСОБА_1 необхідно для призначення
пенсії в зв'язку з втратою
годувальника.

Заявниця ОСОБА_1 в судовому засіданні
заяву підтримала та просила
задовольнити її у повному обсязі.

Представник Управління пенсійного
фонду України в Василівському районі
Запорізької області ОСОБА_3 в судовому
засіданні не заперечував проти
встановлення факту перебування
заявника на утриманні чоловіка.

Вислухавши заявника, представника
заінтересованої особи, вивчивши
матеріали справи, суд приходити до
наступного.

Пунктом 2 частини 1 статті 256 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає справи
про встановлення факту перебування
фізичної особи на утриманні.

При вирішенні питання щодо
встановлення вищевказаного факту суд
приймає до уваги і роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України в п.8 постанови
«Про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення», про те, що одержання
заявником заробітку, пенсії, стипендії,
інших доходів не є підставою для
відмови у встановленні факту
перебування на утриманні, коли суд
установить, що основним і постійним
джерелом засобів до існування була для
заявника допомога з боку особи, яка
надавала йому утримання.

В судовому засіданні встановлено, що
заявниця ОСОБА_1 перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 1812
лютого 1982 року (Свідоцтво про укладення
шлюбу серії I-CH №353634 від 12.02.1982 року) до
часу його смерті 18 грудня 2010 року
(Свідоцтво про смерть серії 1-ЖС №191779
від 22.12.2010 року).

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що право на
пенсію в разі втрати годувальника
мають непрацездатні члени сім'ї
померлого годувальника, які були на
його утриманні (стаття 38). Частиною 1
статті 38 цього Закону передбачено, що
члени сім'ї померлого вважаються
такими, що були на його утриманні, якщо
вони були на його повному утриманні або
одержували від нього допомогу, яка була
для них постійним і основним джерелом
засобів до існування. На підставі
статті 36 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається:
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні. До членів сім'ї, які
вважаються такими, що були на утриманні
померлого годувальника, відносяться
особи, зазначені в частині другій цієї
статті, якщо вони: 1) були на

повному утриманні померлого
годувальника; 2) одержували від
померлого годувальника допомогу, що
була для них постійним і основним
джерелом засобів до існування. Члени
сім'ї померлого годувальника, для яких
його допомога була постійним і
основним джерелом засобів до
існування, але які й самі одержували
пенсію, мають право, за бажанням,
перейти на пенсію у зв'язку з втратою
годувальника.

Встановлено, що заявниця з померлим
ОСОБА_2 проживали сумісно і вели
спільне господарство, обидва працювали
та отримували заробітну плату. З жовтня
1996 року по день смерті ОСОБА_2
здійснював підприємницьку діяльність,
та з 27 квітня 2005 року отримував пенсію
по інвалідності 2 групи за Списком №1.
ОСОБА_1 з 2001 року не працювала, з лютого
2004 року була зареєстрована фізичною
особою – підприємцем, але з 2008 року не
одержувала доходів від здійснення
підприємницької діяльності. Дохід
померлого ОСОБА_2 був значно вищий ніж
дохід заявниці.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 отримував пенсію за віком в
розмірі 2095 гривень, ОСОБА_1 на момент
смерті ОСОБА_2 не працювала і не
отримувала доходів від
підприємницької діяльності.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_1 була
зареєстрована підприємцем, однак
доходів від підприємницької
діяльності не отримувала, а допомагала
чоловіку ОСОБА_2 здійснювати його
підприємницьку діяльність. ОСОБА_1
повністю знаходилася на утриманні
чоловіка.

З травня 2013 року ОСОБА_1 призначено
пенсію за віком, яка значно менша ніж
пенсія ОСОБА_2

За довідкою Василівського відділення
Токмацької об’єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області від 16.12.2013 року згідно наданих
ФОП ОСОБА_1 податкових декларації
відсутні доходи від здійснення
підприємницької діяльності за 2008-2010
роки.

За таких обставин, суд вважає, що є
підстави для встановлення факту
перебування ОСОБА_1 на утриманні
померлого ОСОБА_2, оскільки судом
встановлено, що основним и постійним
джерелом засобів до існування для
заявника була допомога з боку
померлого чоловіка ОСОБА_2

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
10, 11, 60, 131, 208-209, 212-215, 234-235, 256-259 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту
перебування фізичної особи на
утриманні – задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 на
утриманні свого чоловіка ОСОБА_2, який
помер 18 грудня 2010 року, на час його
смерті.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Василівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької
області
ОСОБА_5