Справа № 1418/2455/12
Провадж.№ 2/481/54/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2013 року

Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Вжещ С.І.,

при секретарі Кузьміній Н.П.,

з участю

позивачки ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Новий Буг справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства Обоянь Новобузького району Миколаївської області про зобовязання повернути земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулась до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до Приватного підприємства Обоянь Новобузького району Миколаївської області, в якому просила визнати недійсним договір оренди землі № 20 від 01.01.2006 року, укладений між нею та ПП Обоянь Новобузького району Миколаївської області; стягнути з відповідача на її користь судові витрати, мотивуючи тим, що вона даний договір з відповідачем не укладала та не уповноважувала будь-кого на укладення даного договору; після її звернення до відповідача про повернення земельної ділянки, останній продовжує її обробляти.

14.01.2013 року позивачка ОСОБА_1, надала суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила усунути порушення її права на земельну ділянку площею 9.30 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, з боку приватного підприємства Обоянь та зобовязати ПП Обоянь повернути належну їй земельну ділянку у стані, придатному для сільськогосподарського використання, з мотивів, викладених в позовній заяві та у звязку з тим, що земельна ділянка обробляється відповідачем безпідставно та самовільно.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 03.10.2012 року, заяву про уточнення позовних вимог підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити, посилаючись на те, що відповідач незаконно утримує земельну ділянку позивачки, так як договір оренди землі, укладений 01.01.2006 року між нею (позивачкою) та ПП Обоянь Новобузького району Миколаївської області вона (позивачка) не підписувала та не уповноважувала інших осіб щодо підписання від її (позивачки) імені будь-яких договорів, в тому числі і оспорюваного договору оренди землі. Також позивачка ОСОБА_1 пояснила, що не знала про існування зазначеного вище договору, а вважала , що отримує орендну плату за договором оренди земельної ділянки, укладеної між нею та відповідачем в 2005 році на пять років.

Представник відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 18.02.2013 року, в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та ПП Обоянь Новобузького району Миколаївської області від 01.01.2006 року строком на 10 років, пройшов державну реєстрацію 27.12.2006 року та на виконання його умов

-2-

позивачка 01.12.2007 року отримала орендну плату.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 01 січня 2006 року між ПП Обоянь (орендарем) та ОСОБА_1 (орендодавець) було укладено договір оренди належної їй на праві власності, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯА № 740992 від 2.08.2005 року (а.с.12), земельної ділянки площею 9.30 га строком на 10 років (а.с.8-9).

Згідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як убачається з висновку експерта № 442 від 08 травня 2013 року, підписи в графі Орендодавець в договорі оренди землі № 20 від 01 січня 2006 року та в додатку № 1 до договору оренди земельної ділянки від 01.01.2006 року (ОСОБА_4 приймання передачі земельної ділянки, яка передається в оренду) виконані не ОСОБА_1, а іншою особою.

За таких обставин не можна вважати, що договір оренди землі відповідав волі орендодавця та вимогам закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, які він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою.

Згідно ч.3 ст.237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За наведених обставин договір оренди земельної ділянки від 01.01.2006 року, підписаний іншою особою, яка не мала права на здійснення правочинів від імені позивачки ОСОБА_1, вважається не укладеним.

Згідно з ст.215 ЦК України та положеннями пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочи нів недійсними" недійсним може бути визнано лише укладений договір. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. В разі, якщо на виконання юридично не укладеного договору стороною передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (ст.ст.1212- 1215 ЦК України).

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала; положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події; положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Згідно з ст.1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

З викладених правових норм та встановлених обставин справи вбачається, що земельна ділянка, яка належить позивачці ОСОБА_1 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯА № 740992 від 2.08.2005 року, утримується відповідачем ПП Обоянь Новобузького району Миколаївської області без достатньої правової підстави, в тому числі і після її звернення 15.10.2012 року ( а.с.14) до нього про її повернення.

Виходячи з того, що позивачка ОСОБА_1 зверталася до відповідача з заявою про повернення їй земельної ділянки, що підтверджено належними доказами, але відповідач продовжує незаконно користуватись нею, суд зобовязує відповідача повернути земельну ділянку площею 9.30 га її власниці.

Вирішуючи питання стосовно застосування позовної давності до спірних правовідносин, суд

-3-

приходить до наступного.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За вимогами ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особку, яка його порушила.

Як видно з пояснень позивачки ОСОБА_1, що також не було спростовано представником відповідача , в 2005 році між нею та відповідачем укладався договір оренди земельної ділянки на пять років, в звязку з чим про існування оспорюваного договору від 01.01.2006 року вона дізналась в 2010 році , а тому , звернувшись до суду 30.11.2012 року, не пропустила строк позовної давності.

Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в розмірі 107 гривень 30 копійок та 900 гривень 48 копійок за проведення судово-почеркознавчої експертизи, а разом 1007 гривень 78 копійок.

Керуючись ст.ст.10, 77, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства Обоянь Новобузького району Миколаївської області про зобовязання повернути земельну ділянку, задовольнити.

Зобовязати Приватне підприємство Обоянь Новобузького району Миколаївської області повернути ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9.30 га, розташовану на території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, яка належить їй на праві власності згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯА № 740992 від 2.08.2005 року.

Стягнути з Приватного підприємства Обоянь Новобузького району Миколаївської області на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 107 (сто сім) гривень 30 копійок та 900 (девятсот) гривень 48 копійок за проведення судово-почеркознавчої експертизи, а разом 1007 (одну тисячу сім) гривень 78 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі неподання особами, які беруть участь у справі, рішення суду набирає законної сили.

Суддя