Справа №2/489/1097/13
Ленінський районний суд м. Миколаєва
___________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" березня 2013 р. м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Коновець М.С., розглянувши позовну заяву за вх. № 5725,-

За позовом: 1) ОСОБА_1;

2) ОСОБА_2;

До відповідача: Миколаївської міської ради;

про встановлення фактів належності правоустановчих документів.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2013 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Ленінського районного суду м. Миколаєва із позовною заявою до відповідача Миколаївської міської ради про встановлення факту належності правоустанавлюючого документу - свідоцтва про право власності № 4-92 від 06.02.1960 р. - ОСОБА_4; встановлення факту належності правоустанавлюючого документу - свідоцтва про право власності на спадщину за законом № 4-94 від 06.02.1960 р. - ОСОБА_4, в якому помилково вказано її ім'я по-батькові як «ОСОБА_1»; встановлення факту, що ОСОБА_5, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1., та ОСОБА_6 - є однією і тією ж особою та визнання, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спадковому майні - будинку АДРЕСА_1 є рівними та складають по 1/4 частки за кожним.

При цьому, у відповідності до ст. 234 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (ст. 235 ЦПК України).

Відповідності до приписів ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 258 ЦПК України встановлено вимоги до заяви про встановлення факту. Так, у заяві повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

В порушення вищезазначених приписів Цивільного процесуального кодексу України, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із позовною заявою, а не із заявою про встановлення факту.

Окрім того, враховуючи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявлено вимоги про встановлення трьох фактів та визнання, що їх частки у спадковому майні - будинку АДРЕСА_1 є рівними та складають по 1/4 частки за кожним, розмір судового збору, у відповідності до приписів та ставок Закону України "Про судовий збір" повинен складати 114,70 грн. х 4 = 458,80 грн. Позивачами було сплачено лише 107,30 грн., що вбачається з квитанції № 45 від 13.12.2012 р.

За таких обставин, керуючись ст.121 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

1.Позовну заяву залишити без руху.

2.Повідомити позивача про необхідність виправити недоліки заяви, а саме:

-надати докази сплати судового збору у встановленому чинним законодавством порядку та розмірі;

-надати заяву (та її копії), яка за своєю формою відповідає заяві про встановлення факту;

-у разі наполягання на розгляді зазначених вимог в порядку позовного провадження, уточнити позовні вимоги та зазначити, в чому саме полягає порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивачів з боку Миколаївської міської ради, чітко зазначити в позовній заяві зазначені порушення та надати докази на їх підтвердження.

3.Позивачі повинні виправити недоліки заяви, в строк не пізніше, ніж через п'ять днів, після отримання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Роз`яснити позивачам, що в іншому випадку позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя