Святошинський районний суд міста Києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

пр. № 2/759/2097/13

ун. № 759/976/13- ц

12 вересня 2013 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключник А.С., при секретарі Холявчук А.А. розглянувши в відкритому судовому засіданні клопотання про забезпечення позову подане представником позивача ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа 1: Головне управління юстиції в м. Києві, третя особа 2: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Качельніков С.В. про визнання недійсним заповіту,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа 1: Головне управління юстиції в м. Києві, третя особа 2: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Качельніков С.В. про визнання недійсним заповіту.

В судовому засіданні 12.09.2013 року представник позивача ОСОБА_1 подав клопотання про забезпечення позову по справі шляхом накладення арешту на 1/5 частини квартири АДРЕСА_1.

Представник відповідача та відповідач заперечували щодо задоволення зазначеного клопотання.

Суд, заслухавши думку сторін, перевіривши матеріали справи дійшов висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити з огляду на наступне.

Як визначено у ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як передбачає ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Вирішуючи питання щодо доцільності забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, суд також враховує правову позицію Верховного Суду України.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006р., роз'яснено про те, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до цього ж п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, дослідивши матеріали справи та доводи, викладені у клопотанні про забезпечення позову, вважає за необхідне відмовити в його задоволенні, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також як вбачається із копії матеріалів спадкової справи на даний час свідоцтва про спадкування за заповітом на частку спірної квартири нотаріусом не видавалось та у відповідності до ст. 42 Закону України "Про нотаріат" нотаріус зобов'язаний зупинити вчинення нотаріальної дії до вирішення справи судом.

Враховуючи викладене, та керуючись, ст.ст. 151-153, 209, 210, 293 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про забезпечення позову поданого представником позивача ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа 1: Головне управління юстиції в м. Києві, третя особа 2: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Качельніков С.В. про визнання недійсним заповіту, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.Ключник