Справа № 428/2642/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2013 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Александрової Н.В.,

при секретарі - Голуб Т.М.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

представників третьої особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_8 професійного електромеханічного ліцею в інтересах неповнолітнього ОСОБА_9 про розірвання договору довічного утримання, поновлення права власності, за участю третьої особи органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_7 звернулась до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_8 професійного електромеханічного ліцею в інтересах неповнолітнього ОСОБА_9 про розірвання договору довічного утримання, поновлення права власності, за участю третьої особи органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, посилаючись на те, що вона 18 жовтня 2006 року уклала з ОСОБА_2 та ОСОБА_10 договір довічного утримання, згідно якого вона передала у власність відповідачів по ? частці квартири № 7, розташованої в будинку № 43 по вул. Енергетиків в м. Сєвєродонецьку Луганської області, а відповідачі повинні були відповідно до умов договору здійснювати матеріальне довічне утримання шляхом забезпечення її у сумі 50 грн. щомісячно, а також харчуванням, одягом та необхідною допомогою та доглядом. При цьому, за умовами договору, вона має право у випадку неналежного здійснення відповідачами своїх зобовязань за договором розірвати договір довічного утримання. В порушення вимог договору відповідач ОСОБА_10 з травня 2010 року, а відповідач ОСОБА_2 з березня 2013 року перестали виконувати вимоги договору, не надавали жодної грошової та іншої допомоги (купування речей, продуктів харчування тощо), тому вона просить розірвати даний договір довічного утримання.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав обставини, викладені у позовній заяві на підтвердження вимог, просив суд позов задовольнити та розірвати договір довічного утримання (догляду) від 18 жовтня 2006 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_2, ОСОБА_10 та поновити право власності ОСОБА_7 на квартиру № 7, розташовану в будинку № 43 по вул. Енергетиків в м. Сєвєродонецьку Луганської області.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала, проти їх задоволення не заперечувала.

Згідно письмових пояснень відповідача ОСОБА_3 їй нічого не було відомо про існування договору довічного утримання від 18.10.2006 року, за життя чоловіка він нічого не казав про договір, про необхідність виконувати будь-які обовязки щодо утримання позивачки їй не повідомляли навіть після смерті чоловіка ОСОБА_10

Представник відповідача ОСОБА_8 професійного електромеханічного ліцею ОСОБА_4, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_9, у судовому засіданні вимоги позивача не визнала, просила у їх задоволенні відмовити та пояснила, що ОСОБА_9 прописаний АДРЕСА_1, де прописана мати, яка позбавлена батьківських прав, він має право користування цією кімнатою.

Представники третьої особи органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні просили у задоволенні вимог відмовити.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що вона знає ОСОБА_12, яка мешкає самостійно, але їй надавала допомогу її донька ОСОБА_2, зараз сусіди надають їй допомогу. Онук після смерті батька мешкав з ОСОБА_2. ОСОБА_3 вона не бачила і вона до ОСОБА_7 не ходить. Син ОСОБА_7 відвідував її рідко.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснила, що вона сусідка ОСОБА_14, бачить її кожного дня. Вона допомагає їй, так як донька мешкає у Рубіжному. ОСОБА_14 помер у 2010 році, але він дуже рідко відвідував ОСОБА_7, та не допомагав їй, ОСОБА_3 вона не знає та не бачила.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснила, що вона мешкає в одному будинку зі ОСОБА_7 з 1968 року. Ніхто, окрім доньки ОСОБА_2, їй не допомагав, невістку не бачила жодного разу. Син, ОСОБА_10 іноді приходив, але, як говорила ОСОБА_7, не допомагав, лише просто відвідував.

Вислухавши представника позивача, відповідачів, представника відповідача, представників третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що згідно копії договору довічного утримання, посвідченого 18.10.2006 року державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори ОСОБА_16, ОСОБА_7 передала ОСОБА_10 та ОСОБА_2 у власність, а ОСОБА_10 та ОСОБА_2 отримали у власність по 1/2 частці квартири № 7, розташованої в будинку № 43 по вул. Енергетиків в м. Сєвєродонецьку Луганської області, та мають надавати ОСОБА_7 щомісячно матеріальне довічне забезпечення, а також усі види догляду, які оцінюються сторонами у розмірі 50 грн. Утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді забезпечення ОСОБА_7 житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі, забезпечення харчуванням, одягом, необхідною допомогою та доглядом.

При цьому ОСОБА_7 має право вимагати своєчасного та повного здійснення надання від набувачів ОСОБА_10 та ОСОБА_2 матеріального довічного забезпечення та утримання, а також розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання набувачами своїх обовязків, а ОСОБА_10 та ОСОБА_2 повинні у встановлені договором строки та в необхідному обсязі виконувати обовязки за договором.

Згідно ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно ст. 745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ст. 746 ЦК України відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоровя . Якщо набувачами є кілька фізичних осіб, вони стають співвласниками майна, переданого їм за договором довічного утримання (догляду), на праві спільної сумісної власності. Якщо набувачами є кілька фізичних осіб, їх обовязок перед відчужувачем є солідарним.

Згідно ст. 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

Відповідно до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків , незалежно від його вини, на вимогу набувача.

Відповідно до ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Згідно ст. 757 ЦК України обовязки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем. Якщо спадкоємець за заповітом відмовився від прийняття майна, що було передане відчужувачем, право власності на це майно може перейти до спадкоємця за законом.

Позивач ОСОБА_7, звертаючись до суду з позовною заявою про розірвання зазначеного договору довічного утримання, посилається на неналежне невиконання його відповідачами, при цьому відповідач ОСОБА_2 дані вимоги позивача визнала, а відповідно до ст.ст. 10, 31 ЦПК України, незважаючи на той факт, що згідно пояснень свідків та відповідача ОСОБА_17, остання виконувала умови договору довічного утримання у відношенні ОСОБА_7, але у суду немає підстав відмовити у задоволенні вимог до відповідача ОСОБА_17

Як видно з договору довічного утримання, він укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 і ОСОБА_2

Згідно копії актового запису про смерть № 1356, зареєстрованого відділом ДРАЦС Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області 12.11.2010 року, ОСОБА_10 помер 11.11.2010 року. Його син ОСОБА_18 помер 20.08.2004 року

Відповідач ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, є неповнолітнім на час розгляду справи, та сином померлого ОСОБА_18, згідно свідоцтва про народження серії І-ЕД № 063312, виданого Сєвєродонецькім міським відділом РАЦС 25.03.1997 року, та онуком ОСОБА_10, згідно відповіді Сєвєродонецької міської ради Луганської області № 678 від 03.10.2013 року перебуває на первинному обліку як дитина, яка позбавлена батьківського піклування та навчається в ОСОБА_8 професійному електромеханічному ліцеї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 1273 ЦК України батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування.

Суду не надано будь-яких даних щодо відмови ОСОБА_9 від отримання спадщини після померлого дідуся ОСОБА_10, або відомостей щодо вчинення таких дій від його імені будь-якою іншою особою.

Представник ОСОБА_8 професійного електромеханічного ліцею, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_9, який є сином померлого ОСОБА_18 та онуком померлого ОСОБА_10, в судовому засіданні посилалась на необхідність захисту прав неповнолітнього, який є спадкоємцем майна померлих батька та діда, оскільки прийняв спадщину, так як не відмовився від неї, тому є власником частки квартири № 7, розташованої в будинку № 43 по вул. Енергетиків в м. Сєвєродонецьку Луганської області, отриманою його дідусем у власність за договором довічного утримання.

При цьому у судовому засіданні суду не було надано доказів, пояснень свідків тощо, щодо будь-яких дій, спрямованих на належне виконання відповідачами умов за договором довічного утримання з моменту смерті ОСОБА_10, тобто з 11.11.2010 року, що зокрема підтверджено і свідками у судовому засіданні ОСОБА_11, ОСОБА_13 та ОСОБА_15, що є предметом доказування в даній цивільні справі, тобто предметом спору, тому, з урахуванням визнання позовних вимог відповідачем ОСОБА_2, суд вважає, що відповідачі неналежним чином виконували обовязки за договором довічного утримання, а тому позовні вимоги ОСОБА_7 про розірвання договору довічного утримання (догляду) від 18 жовтня 2006 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_2, ОСОБА_10, зареєстрований державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_16 в реєстрі за № 2239 від 18.10.2006 року, підлягають задоволенню.

Також суд зауважує, що згідно ст. 745 ЦК України договір довічного утримання укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню, а згідно ст. 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу, тобто право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. При цьому, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Як видно з п. 13 договору довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори ОСОБА_16 18.10.2006 року, право власності на квартиру підлягає державній реєстрації згідно ст. 182 ЦК України, тобто право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають держаній реєстрації, а згідно довідки № 01/410 від 18.11.2013 року КП «Сєвєродонецьке БТІ» та інформаційної довідки з Реєстру права власності на нерухоме майно № 13128370 від 20.11.2013 року, на час розгляду справи право власності на квартиру № 7, розташовану в будинку № 43 по вул. Енергетиків в м. Сєвєродонецьку Луганської області зареєстровано за ОСОБА_7, тобто, хоча ОСОБА_2 та ОСОБА_10 і уклали договір довічного утримання з ОСОБА_7 та набули права та обовязки щодо його виконання щодо останньої, але не набули права власності на квартиру № 7, розташовану в будинку № 43 по вул. Енергетиків в м. Сєвєродонецьку Луганської області, тому і у відповідача ОСОБА_9 не виникло право на спадкування частки наведеної квартири, в звязку з тим, що відповідно до ст.757 ЦК України до ОСОБА_9 та ОСОБА_3 не перейшли права набувачів, при цьому факт прийняття іншої спадщини відповідачами суд не розглядає, так як ці питання поза предметом спору.

Оскільки судом встановлено, що договір довічного утримання не було зареєстровано в державному органі і на час розгляду справи право власності на квартиру № 7, розташовану в будинку № 43 по вул. Енергетиків в м. Сєвєродонецьку Луганської області від ОСОБА_7 до будь-кого іншого не перейшло, тому позовні вимоги останньої про поновлення права власності на квартиру № 7, розташовану в будинку № 43 по вул. Енергетиків в м. Сєвєродонецьку Луганської області, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 82, 88, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_8 професійного електромеханічного ліцею в інтересах неповнолітнього ОСОБА_9 про розірвання договору довічного утримання, поновлення права власності задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання (догляду) від 18 жовтня 2006 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_2, ОСОБА_10, зареєстрований державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_16 в реєстрі за № 2239 від 18.10.2006 року.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. В. Александрова