Провадження № 2/591/439/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2013 року . м. Суми.

Зарічний районний суд м. Суми складі : головуючого - судді Бойка В.Б.,

при секретарі Москаленко Т.В.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В :

до Зарічного районного суду м. Суми надійшла вищевказана позовна заява, яка мотивується неналежним виконанням з боку відповідачки рішення суду про стягнення аліментів.

Відповідачка направила до суду поштою заяву про відвід судді, оскільки, на її думку, головуючий по справі суддя Бойко В.Б. є упередженим. Зазначає, що це підтверджується тим, що суддя раніше розглядав справу про стягнення з відповідачки аліментів на користь позивача, при цьому вимоги ОСОБА_1 були судом задоволені, а зустрічна позовна заява ОСОБА_2 про стягнення аліментів до закінчення навчання сина сторін - ОСОБА_3 були залишена без розгляду. На думку відповідачки, суддя, при ухваленні рішення про стягнення аліментів, не врахував відомості про її майновий стан, а також примусив сина сторін написати до суду заяву про те, що відповідачка, начебто, не виконує своїх обовязків щодо утримання сина. Окрім того, відповідачка зазначає, що суд необґрунтовано відхилив її клопотання про передачу справи на розгляд Шосткінського міськрайонного суду Сумської області, хоча відповідачка нині мешкає у м. Шостка.

Позивач та його представник проти клопотання заперечують, оскільки твердження відповідачки надумані, підстав для відводу не вбачають.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання про відвід судді задоволенню не підлягає, оскільки відсутні передбачені законодавством підстави для відводу головуючого по справі.

Зокрема, клопотання не обґрунтовано належними доказами та фактично є припущенням щодо упередженості судді.

Так, в провадженні судді Зарічного районного суду м. Суми дійсно перебувала цивільна справа №2 60/09 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа : ОСОБА_3 про стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-тя особа : ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Рішенням суду від 14 січня 2009 року, позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частина з усіх видів заробітку. Ухвалено аліменти виплачувати ОСОБА_1, починаючи стягнення з 16.01.2008 року, до закінчення навчання ОСОБА_3 до 01.08.2011 року. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою суду від 14 січня 2009 року, зустрічна позовна заява ОСОБА_2 про стягнення аліментів до закінчення навчання сина сторін були залишена без розгляду.

Вказані судові рішення були своєчасно направлені відповідачці та отримані ОСОБА_2 20.01.2009 року, тобто в межах строків на апеляційне оскарження, що підтверджується наявними у справі доказами ( а.с. 112, 121 ). З рішеннями суду відповідачка погодилася, вони набрали законної сили та були звернуті до примусового виконання.

Таким чином, у разі не згоди з ухваленими у 2009 році судовими рішеннями, в т.ч. і в частині розміру стягнутих аліментів, відповідачка мала можливість оскаржити рішення у передбаченому законодавством порядку.

Є абсолютно надуманими твердження відповідачки і в тій частині, що суддя, начебто, примусив сина сторін написати до суду заяву про те, що відповідачка не виконує своїх обовязків щодо утримання сина.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи №2 60/09, 3-тя особа ОСОБА_3 особисто брав участь у судовому засіданні 12.08.2008 року та особисто отримав зустрічну позовну заяву своєї матері - ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, після чого слухання у справі було відкладено для ознайомлення учасників процесу із зустрічним позовом та витребування письмових доказів ( а.с. 69-71 ).

26.08.2008 року до канцелярії суду від 3-ї особи ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення, в яких він підтримав первісний позов свого батька про стягнення з матері аліментів на період навчання, оскільки остання не виконує свого обовязку щодо утримання сина на період навчання, а він потребує матеріальної допомоги ( а.с. 78 ).

Слід зазначати, що 30.10.2008 року від 3-ї особи ОСОБА_3 поштою, повторно надійшла заява аналогічного змісту, в якій він знову вказав, що його мати - відповідачка за первісним позовом не виконує свого обовязку щодо утримання сина на період навчання, він потребує матеріальної допомоги ( а.с. 97 ).

Вищевикладене повністю спростовує твердження відповідачки про тиск з боку судді на ОСОБА_3 Останній неодноразово висловив у справі своє ставлення до поданих його батьками позовів.

Вичерпні відповіді щодо відсутності процесуальних підстав для передачі справи на розгляд Шосткінського міськрайонного суду Сумської області суд навів в своїй ухвалі від 04 січня 2013 року ( а.с. 32 ), відповідачка такі висновки суду на положеннях законодавства не спростовує, ця ухвала суду є чинною.

Таким чином, упередженості в діях судді немає, обґрунтованих підстав для відводу відповідачка не надала, тому в задоволенні її клопотання належить відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 20, 24, 209-210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_2 про відвід судді відмовити за необгрунтованістю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ В.Б. БОЙКО