Справа № 152/2736/13-ц
30 грудня 2013 року Шаргородський
районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді -
секретаря судового засідання - Бабиної
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Шаргороді в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
26.12.2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
в якому зазначила, що вона перебуває в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
з 7.06.2009 року. Від даного шлюбу вони
мають одну неповнолітню дитину: сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
ОСОБА_1 просить шлюб розірвати,
посилаючись на те, що спільне життя в
шлюбі з відповідачем не склалося через
постійні конфлікти та суперечки, що
виникали внаслідок різниці в
характерах, поглядах на сімейне життя
та ведення спільного господарства, які
призвели до фактичного припинення
шлюбних відносин. На даний час вона та
відповідач однією сім'єю не проживають.
Вважає, що подальше спільне життя та
збереження сім'ї неможливе, шлюб існує
лише формально, майнових спорів між
нею та відповідачем немає, на
примирення не згодна. Просить при
розірванні шлюбу відновити її дошлюбне
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не
з'явилася, подала заяву про розгляд
справи у її відсутності, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, на
примирення з відповідачем не згодна,
на розірванні шлюбу наполягає (а.с.9).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, відповідно до заяви
просить розгляд справи проводити у
його відсутності, щодо розірвання
шлюбу з ОСОБА_1 не заперечує. На
примирення з позивачкою не згоден.
В судове засідання не з'явилися всі
особи, які беруть участь в справі, хоча
і були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового розгляду, при
цьому позивач та відповідач заявили
клопотання про розгляд справи за їх
відсутності, перешкод для розгляду
справи в судовому засіданні немає, тому
суд вважає, що справу можна розглянути
без здійснення фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК
Вирішуючи спір, суд встановив наступні
факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що сторони
перебувають в зареєстрованому шлюбі з
7.06.2009 року, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.4).
Від даного шлюбу позивач та відповідач
мають неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).
Сторони не бажають миритися, позивачка
має стійке волевиявлення, спрямоване
на припинення сімейних відносин і
розірвання шлюбу. Причиною розладу в
сім'ї стали різні характери та погляди
Подальше спільне життя подружжя та
збереження шлюбу неможливе та
суперечить інтересам позивачки,
оскільки сторони не проживають однією
Встановленим судом фактам
відповідають сімейні правовідносини,
які регулюються Конституцією України
та Сімейним кодексом України,
Конвенцією про захист прав людини і
основоположних свобод, яка, відповідно
до вимог ч.1 ст.9 Конституції України,
ратифікована Законом від 17.07.1997 року
«Про ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, Першого протоколу та протоколів
№2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною
національного законодавства України.
Згідно із ст.51 Конституції України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки і
чоловіка. Кожен із подружжя має рівні
права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.
Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод встановлено, що кожен із
подружжя у відносинах між собою і в
їхніх відносинах зі своїми дітьми
користується рівними правами та
обов'язками цивільного характеру, що
виникають зі вступу в шлюб, перебування
в шлюбі та щодо його розірвання.
Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України,
шлюб припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного із
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110
Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини та інші обставини життя
подружжя. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них.
Відповідно до ст.113 СК України, особа,
яка змінила своє прізвище у зв'язку із
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу іменуватися цим
прізвищем або відновити своє дошлюбне
Оскільки у суду склалася достатня
переконаність у тому, що подальше
спільне життя подружжя неможливе, що
позивачка наполягає на розлученні, має
стійке волевиявлення до розірвання
шлюбу, а також, що збереження шлюбу та
подальше спільне проживання подружжя
суперечить інтересам позивачки, то суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 6, 10, 11, 60, 197, 212-215, 218, 223
ЦПК України, на підставі ст.ст. 105, 110, 112,
113 СК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований Відділом реєстрації
актів цивільного стану Шаргородського
РУЮ Вінницької області 7.06.2009 року,
актовий запис за № 31.
Після розірвання шлюбу відновити
дошлюбне прізвище позивачки - «ОСОБА_1».
Рішення може бути оскаржене у
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Вінницької області через
Шаргородський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя