У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2013 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Нагорняка В.А.,
Фаловської І.М.,

Писаної Т.О.,
Юровської Г.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
Виконавчого комітету Хмельницької
міської ради про зобов'язання вчинити
певні дії, за касаційною скаргою
Виконавчого комітету Хмельницької
міської ради на рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 17 січня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Хмельницької
області від 11 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з указаним позовом, в якому
просила зобов'язати Виконавчий комітет
Хмельницької міської ради забезпечити
її благоустроєним жилим приміщенням у
м. Хмельницькому у вигляді окремої
квартири у межах норми житлової площі.

Свої вимоги позивач мотивувала тим,
що вона з 28 лютого 2005 року працює в
органах прокуратури Хмельницької
області. Зазначала, що з 01 лютого 2011
року її було переведено з посади
помічника прокурора Ярмолинецького
району Хмельницької області на посаду
помічника прокурора Хмельницької
області з питань захисту прав і свобод
дітей, на якій вона працювала на час
звернення до суду. З 10 листопада 2011 року
вона перебуває на квартирному обліку
осіб, які мають право на одержання
житла у позачерговому порядку, при
Виконавчому комітеті Хмельницької
міської ради, однак їй не надано
благоустроєне жиле приміщення у м.
Хмельницькому.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від січня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 11 вересня 2013
року, позов задоволено. Зобов'язано
Виконавчий комітет Хмельницької
міської ради надати ОСОБА_3
благоустроєне жиле приміщення в м.
Хмельницькому у вигляді окремої
квартири у межах норми житлової площі.

У касаційній скарзі Виконавчий
комітет Хмельницької міської ради,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

Обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають
вказаним вимогам.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 з 28
лютого 2005 року працює в органах
прокуратури Хмельницької області.

Згідно з наказом прокурора
Хмельницької області від 01 лютого 2011
року № 43-к ОСОБА_3 переведено з посади
помічника прокурора Ярмолинецького
району Хмельницької області на посаду
помічника прокурора Хмельницької
області з питань захисту прав і свобод
дітей, на якій вона фактично працює.

ОСОБА_3 згідно зі ст. 49 Закону України
«Про прокуратуру» було прийнята на
квартирний облік для отримання
житлової площі і включено до списку
осіб, які користуються правом
позачергового отримання житлової
площі, що підтверджується довідкою
відділу обліку та розподілу житлової
площі Виконавчого комітету
Хмельницької міської ради від 14
листопада 2011 року № 479-11.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що відповідно до вимог ст. 49
Закону України «Про прокуратуру»
позивач має право на забезпечення
благоустроєним житлом позачергово й
обов'язок забезпечити її житлом
покладено на відповідача.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна.

Відповідно до ст. 43 Житлового кодексу
України (далі - ЖК України) громадянам,
які перебувають на обліку потребуючих
поліпшення житлових умов, жилі
приміщення надаються в порядку
черговості.

Згідно із ст. 49 Закону України «Про
прокуратуру» прокурори і слідчі
прокуратури, призначені на роботу в
іншу місцевість, протягом шести
місяців забезпечуються виконавчими
комітетами місцевих рад
благоустроєним жилим приміщенням у
позачерговому порядку.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 перебуває у списку
позачергового надання житлової площі
за № 779.

Статтею 46 ЖК України визначено
перелік осіб, яким жилі приміщення
можуть бути надані поза чергою, до
таких віднесено осіб, обраних на
виборну посаду, коли це пов'язано з
переїздом в іншу місцевість.

Частиною 1 статті 46 ЖК України
передбачено надання жилого приміщення
поза чергою інвалідам Великої
Вітчизняної війни і прирівняним до них
у встановленому порядку особам
протягом двох років з дати прийняття
рішення про включення їх до списку на
позачергове одержання жилого
приміщення, а з них інвалідам першої
групи з числа учасників бойових дій на
території інших держав - протягом року
з визначенням переважного права
інвалідів Великої Вітчизняної війни і
прирівняних до них у встановленому
порядку осіб на одержання жилих
приміщень перед всіма іншими
категоріями позачерговиків.

Згідно з ч. 2 ст. 46 ЖК України поза
чергою жиле приміщення може надаватися
також в інших випадках, передбачених
законодавством. Зокрема, відповідно до
ст. 9 Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду» місцеві органи
влади і самоврядування протягом місяця
з дня звернення повертають
громадянинові, який втратив право
користування жилим приміщенням
внаслідок незаконного засудження, жиле
приміщення, яке він займав раніше, а
якщо воно не збереглося в натурі,
протягом шести місяців з дня звернення
громадянина позачергово надають йому в
тому ж населеному пункті рівноцінне
впорядковане жиле приміщення з
урахуванням складу сім'ї та діючих норм
жилої площі.

Крім того, п. 10 ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та
віднесені до категорії 1, держава
гарантує позачергове забезпечення
жилою площею осіб, які потребують
поліпшення житлових умов (включаючи
сім'ї загиблих або померлих громадян).
Особи, зазначені у цій правовій нормі,
забезпечуються жилою площею протягом
року з дня подання відповідної заяви.

Суди залишили поза увагою, що чинним
законодавством не встановлено строк, у
який особи, обрані на виборну посаду,
коли це пов'язано з переїздом в іншу
місцевість, повинні бути забезпечені
житлом переважно перед іншими
громадянами, які користуються правом
позачергового одержання жилих
приміщень на підставі ст. 46 ЖК України.
Такий висновок суду також узгоджується
з правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною у постанові від 03
квітня 2013 року у справі № 6-27цс13.

Отже, ухвалюючи оскаржувані судові
рішення щодо зобов'язання відповідача
надати позивачу житло, суди невірно
визначилися з характером спірних
правовідносин та нормами права, які
підлягають застосуванню, ухвалили
рішення на основі неповно з'ясованих
обставин, не перевіривши належним
чином наявність чи відсутність
порушення прав позивача як особи, яка
має право на одержання житла поза
чергою.

Крім того, судами не було взято до
уваги вимоги, викладені в ухвалі Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ від 10
липня 2013 року, якою було скасовано
ухвалу апеляційної інстанції у даній
справі і направлено справу на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.
При цьому було вказано, що апеляційний
суд не дав належної оцінки тому, що
ОСОБА_3 перебуває у списку
позачерговиків і надання їй
позачергово квартири призведе до
порушення прав інших осіб, включених
раніше неї до списку осіб, які також
потребують поліпшення житлових умов у
позачерговому порядку і мають
рівнозначні із позивачем пільги.

На порушення ст. ст. 213, 214 ЦПК України
вказані питання так і не були з'ясовані
і оцінені судом під час розгляду
справи.

За таких обставин під час розгляду
справи судами попередніх інстанцій
були порушені норми процесуального
права, які згідно зі ст. 338 ЦПК України є
підставою для скасування судових
рішень з направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Виконавчого
комітету Хмельницької міської ради
задовольнити частково.

Рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 17 січня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Хмельницької
області від 11 вересня 2013 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді:
В.А. Нагорняк

Т.О. Писана

І.М. Фаловська

Г.В. Юровська

4

Справа № 6-42192св13

Головуючий у першій інстанції
Спірідонова Т.В.

Доповідач Нагорняк В.А.