Справа № 223/1536/2012
Провадження №2/145/17/2013
РІШЕННЯ

іменем України

"16" квітня 2013 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі : головуючого Мазурчак А. Г.

при секретарі Мигдальскій Н.М.,

представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про - примусове вселення, визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод у розпорядженні даним об'єктом нерухомого майна та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку квартири та визнання права власності на частку квартири , -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовною заявою, в якій вказує, що 23.01.1999 р. між ним та ОСОБА_4 був укладений шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області, актовий запис за №4.

04.03.2011 р. рішенням Тиврівським районним судом Вінницької області шлюб зареєстрований між ними розірвано.

12.02.2002 р. між ОСОБА_6 та його дру жиною був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу Віннницької області Максименко Л.А., у відповідності до умов якого, остання купила належну на праві приватної власності продавцю квартиру за АДРЕСА_1

20.03.2012 р. апеляційним судом Вінницької області ухвалено рішення, яким в позові ОСОБА_4 до нього про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власно сті на квартиру - відмовлено; позовні вимоги про розподіл спільного майна, збільшення частки у спільному майні подружжя - задоволено частково; визнано за ОСОБА_4 право власності на 2/3 квартири АДРЕСА_1, загальною площею 58,6 кв.м., житловою площею : 36,7 кв.м., яка складається з кор дору 42-1, вбиральні 42-2, ванни 42-3, кімнати 42-4, кімнати 42-5, кімнати 42-6, кухні 42-7, кладової 42-8;

визнано за ним - ОСОБА_3 право власності на 1/3 вказаної квартири.

Проте, не зважаючи на вищенаведене відповідач своїми протиправними діями створює йому перепони у вільному користуванні вказаною квартирою. Дані дії знаходять свій прояв у тому, що відповідачка змінила замки у квартирі та має єдині ключі від вхідних дверей, що в свою чергу унеможливлює його користування та розпорядження частиною квартири на яку він має законне право. Крім того, усі документи на квартиру, а саме: книжки для проведення розрахунків за спожитті комунальні послуги тощо знаходяться у ОСОБА_4, яка із мотивуванням того , що йому в даній квартирі нічого не належить відмовляється надати йому дані документи.

Просить виділити йому (ОСОБА_3.) ізольовану кімнату 42-4 , житло вою площею 12,0 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 - ізольовану кімнату 42-5 житловою площею 16,3 кв.м. та ізо льовану кімнату 42-3 житловою площею 7,7 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1, кухню 42-6 площею 9,2 кв.м., коридор 42-1 площею 7,9 кв.м., спо лучену вбиральню і ванну кімнату 42-2 площею 4,1 кв.м. залишити у зага льному користуванні; вселити його у квартиру АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкод у корис туванні ОСОБА_3 квартирою АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про припинення права власності на його частку квартири та визнання за нею права власності на дану частку квартири, мотивуючи тим, що доказів того, що запропонований ОСОБА_3 варіант виділу відповідає встановленим рішенням апеляційного суду часткам сторін (2/3 та 1/3 частки) в матеріалах справи немає.

При цьому за змістом п. 2,22 ДБН В.2.2 -15 -2005, у разі виділення в натурі в квартирах повинні бути передбачені житлові кімнати та підсобні приміщення - кухні, передпокої, санвузли тощо для кожної із сторін.

В умовах реконструкції (у т.ч. для виділення частки) дозволяється залишати приміщення існуючого або виділяти меншого розміру по слідуючих нормах: площа загальної кімнати не менше 15 кв. м., площа кухні не менше 8 кв.м., ширина підсобних приміщень квартир не менше: кухні 1,8 м., передпокою - 1.5 м., коридорів, що ведуть до житлових кімнат 1-1 м. (п.п.2,24, 2,30 ДБН В.2.2 -15-2005). Крім того, житлові кімнати в таких квартирах не можуть бути прохідними (п. 2.25 ДБН).

Тому, враховуючи розташування та розміри житлових кімнат (недостатність розміру дозволеної мінімальної площі житлової кімнати при умовах реконструкції) та відсутність технічних можливостей виділення в ізольовані квартири варіанти розподілу квартири в натурі виконати неможливо, що стверджується доданим до позовної заяви висновком спеціаліста ТОВ "Подільський експертний центр".

Частка відповідача ОСОБА_3 у спільній квартирі є незначною та не може бути виділена в натурі. Спірна квартира в силу ч.2 ст.183 ЦК України є неподільною, спільне користування нею двома сім'ями неможливе, оскільки це порушить вимоги п. 2.24, 2.25, 3.2. ДБН В.2.2.-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення" та п.3.6. ДБН 360-92 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень". Крім того, між нею та відповідачем в даний час склались вкрай неприязні стосунки, що унеможливлює їхнє спільне проживання в одній квартирі.

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно загальна вартість квартири становить 105238 грн., проте її ринкова вартість згідно висновку спеціаліста № 72 від 04.07.2011 року становить 210361,92 грн. Тому вартість частки відповідача становить 210361,92 грн. : 3 х 1 = 70 120, 64 коп.

Вона неодноразово пропонувала ОСОБА_3 матеріальну компенсацію йогочастки у спільній квартирі, однак дійти згоди щодо її розміру вони не можуть, що й змусило її звертатися до суду з даним позовом.

Просить припинити за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частку в квартирі АДРЕСА_1 загальною площею 58,6 м.кв, житловою площею: 36,7 м.кв із стягненням з неї на його користь грошової компенсації в розмірі 70120, 64 коп.; визнати за нею право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 загальною площею 58,6 м.кв, житловою площею: 36,7 м.кв яка складається з коридору 42-1, вбиральні 42-2, ванни 42-3, кімнати 42-4, кімнати 42-5, кімнати 42-6, кухні 42-7, кладової 42-8 ; стягнути з відповідача на її користь судові витрати згідно квитанцій.

В судовому засіданні представник позивача-відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 та позивача-відповідача позов підтримали, просять їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. В задоволенні зустрічного позову просять відмовити.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 пояснив, що рішенням апеляційного суду у справі поділу вказаної квартири встановлено факт відсутності у ОСОБА_3 іншого житла та його згоди на отримання компенсації вартості його частки у спірній квартирі. На день розгляду сьогоднішньої справи вказані обставини не змінилися, житла ОСОБА_3 придбати не зміг, тому і звертається з даним позовом до суду, а на запропоновану йому компенсацію житла він не придбає, тому на неї не погоджується. Позбавлення його права на частку у квартирі порушить його конституційне право на житло та завдасть істотної шкоди інтересам ОСОБА_3

Представник відповідачки - позивачки ОСОБА_2 та відповідачка-позивачка ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали, зустрічний позов підтримали, просять його задоволити та пояснили, що кошти ОСОБА_4 внесено на депозитний рахунок суду відповідно до судово-товарознавчої експертизи, частка у спільному майні ОСОБА_3 є незначна, в справі є висновок спеціаліста про неможливість поділу спірної квартири.

Суд, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про примусове вселення, визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод у розпорядженні даним обєктом нерухомого майна задоволити частково, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку квартири та визнання права власності на 1/3 частку квартири відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до рішення Апеляційного суду Вінницької області від 20.03.2012 р. (а.с.15-16 ) визнано за ОСОБА_4 право власності на 2/3 квартири, АДРЕСА_1 загальною площею 58,6 кв.м., житловою площею : 36,7 кв.м., яка складається з кори дору 42-1, вбиральні 42-2, ванни 42-3, кімнати 42-4, кімнати 42-5, кімнати 42-6, кухні 42-7, кладової 42-8 ;

визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 квартири АДРЕСА_1 загальною площею 58,6 кв.м., житловою площею: 36,7 кв.м., яка складається з кори дору 42-1, вбиральні 42-2, ванни 42-3, кімнати 42-4, кімнати 42-5, кімнати 42-6, кухні 42-7, кладової 42-8.

Отже, даний об'єкт нерухомого майна перебуває у спільній част ковій власності сторін у справі у розмірах визначених судовим рішенням, що додат ково стверджується змістом витягу Тиврівського районного структурного підрозді лу КП „ВООБТІ" № 34236894 від 23.05.2012 р. (а.с.18).

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право вільно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За нормами ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право користуватись, розпоряджатись та володіти своїм майном.

Згідно ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Відповідно до ч. 4 ст.71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається тільки за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Такої згоди між сторонами не досягнуто.

ОСОБА_4 відповідно до квитанцій ПАТ КБ "ПриватБанк"було внесено на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Вінницькій області 71100,64 грн., зокрема : квитанцією № 1 від 22.08.2011 р. внесено 52590,48 грн., квитанцією № 1 від 27.02.2012 р. внесено15970,27 грн., квитанцією № 102236.1097.1 від 30.07.2012 р. внесено 1559,89 грн., квитанцією № 100337.34.2 від 15.04.2013 р. внесено 980 грн. Дані кошти підлягають поверненню ОСОБА_4

Проте доказів про наявність у ОСОБА_3 іншого житла суду не надано, так само не надано доказів про неподільність спірної квартири на 1/3 та 2/3 частини .

Висновок спеціаліста № 72 від 04.07.2011 р.(а.с.35-46) про неможливість розподілу спірної квартири на ? та ? частини не стосується предмету позову, оскільки сторони є власниками 1/3 та 2/3 частин квартири, а отже позовні вимоги не обґрунтовує, а тому позбавлення ОСОБА_3 частки у спірній квартирі, навіть із виплатою відповідної компенсації, істотно порушить його права визначенні чинним міжнародним та Українським законодавством.

Так само не надано доказів, що запропонований ОСОБА_3 порядок користування відповідає встановленим рішенням апеляційного суду часткам сторін (2/3 та 1/3 частки) та, що виділення позивачу - відповідачу ОСОБА_3 конкретних кімнат та встановлення зазначеного ним порядку користування спірної квартири є можливим, клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи для з'ясування даних питань позивачем не заявлялось, а тому його позов цій частині не підлягає до задоволення.

Разом з тим, згідно ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Тому суд вважає за необхідне задоволити позов ОСОБА_3 в частині вселення до спірної квартири.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,ст.ст.316, 317, 319, 321, 328,358,365 ЦК України, ч. 4 ст.71 СК України, ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень",-

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про примусове вселення, визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод у розпорядженні даним обєктом нерухомого майна задоволити частково.

Вселити ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_1, в якій йому належить 1/3 частини квартири, загальною площею 58,6 кв. м., житловою - 36,7 кв. м., яка сладається з коридору 43-1, вбиральні 42-2, ванни - 42-3, кімнати 43-4, кімнати 43-5, кімнати -42-6, кухні-42-7, кладаової-42-8 .

Зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_3 квартирою АДРЕСА_1

В задоволенні решти його вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку квартири та визнання права власності на частку квартири відмовити повністю.

Повернути ОСОБА_4 (паспорт серія НОМЕР_1, виданий Гніванським МВМ УМВС України у Вінницькій області 05.03.2002 р.) кошти, внесені нею на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Вінницькій області 71100,64 грн., зокрема: квитанцією № 1 від 22.08.2011 р. внесено 52590,48 грн., квитанцією № 1 від 27.02.2012 р. внесено15970,27 грн., квитанцією № 102236.1097.1 від 30.07.2012 р. внесено 1559,89 грн., квитанцією № 100337.34.2 від 15.04.2013 р. внесено 980 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти діб з дня його проголошення.

Суддя: А. Г. Мазурчак