Справа № 214/201/13- ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 листопада 2013 року Саксаганський
районний суд м. Кривого Рогу,
Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

при секретарі - Ткаченко К.І.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

її представника - ОСОБА_3,

третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, у м. Кривому
Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, із
залученням третьої особи - ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів, який
надалі доповнив та просив суд стягнути
з відповідача на його користь аліменти
в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу
відповідача на утримання їхньої
неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та в такому ж розмірі на
утримання їхньої повнолітньої дитини -
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який
продовжує навчання та у зв'язку з цим
потребує матеріальної допомоги, в
якому вказав, що він перебуває з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі.
Діти проживають з ним та знаходяться на
його утриманні. Він не працює та
перебуває на обліку по безробіттю.
Відповідач проживає окремо від них,
матеріальної допомоги на утримання
дітей не надає, хоча працює та має таку
можливість.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач та її представник у
судовому засіданні заперечували проти
пред'явлених позовних вимог, оскільки
відповідач постійно надає
неповнолітній дитині допомогу як
грошима, так і речами та продуктами
харчування, а також оплачує лікування
та відпочинок цієї дитини, а повнолітня
дитина навчається заочно, працює та
отримує заробітну плату.

Третя особа - ОСОБА_4 - уважав, що позов
задоволенню не підлягає, оскільки є
безпідставним та будучи допитаним з
його згоди в судовому засіданні в
якості свідка, показав, що сторони є
його батьками, що відповідач
добровільно та постійно надає
матеріальну допомогу на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_5, купує
йому продукти харчування, він же
матеріальної допомоги з боку
відповідача не потребує, позаяк, хоча й
навчається заочно, однак працює та
отримує заробітну плату в розмірі 1600
грн. на місяць, а його навчання оплачує
його бабка - мати позивача, він проживає
як з позивачем, так і з відповідачем,
неповнолітній син ОСОБА_5 також
періодично проживає з відповідачем і в
них між собою добрі відносини, мати їх
любить і вони її також.

Заслухавши пояснення сторін та
представника відповідача, показання
свідка, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до такого.

Так, сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі, на цей
проживають окремо, від шлюбу є двоє
дітей - неповнолітній син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та повнолітній син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який продовжує навчання,
що сторонами в судовому засіданні не
заперечувалось.

Отже розглядаючи позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача аліментів на утримання
неповнолітнього ОСОБА_4, суд приходить
до такого.

Обов'язок утримувати дитину до
досягнення нею повноліття визначений
ст. 180 СК України.

На підставі матеріалів справи,
пояснень сторін та показань свідка
встановлено, що відповідач проживає
окремо від відповідача та їхніх дітей у
зв'язку з наявністю між сторонами спору
щодо квартири, в якій вони разом з
дітьми проживали до погіршення
відносин, тож відповідач вимушена на
цей час знімати собі інше житло, що
неповнолітній ОСОБА_4 проживає як з
позивачем, так і з відповідачем, з якою
у них добрі відносини та яка постійно
надає дитині допомогу як грошима, так і
речами та продуктами харчування, а
також оплачує лікування та відпочинок
дитини (а.с.17-41, 61-77, 88, 89, 95).

У зв'язку з такими обставинами суд
приходить до висновку про те, що
відповідач свої обов'язки, визначені
зазначеною правовою нормою, виконує, а
відтак уважає цю частину вимог
необґрунтованою.

Що ж до вимог про стягнення з
відповідача аліментів на утримання
повнолітнього ОСОБА_4, який продовжує
навчання, то, згідно з положеннями ст. 199
СК України такий обов'язок відповідача
встановлюється тоді, коли повнолітня
дитина потребує матеріальної допомоги
та за умов, що відповідач може надавати
таку допомогу.

Позаяк у судовому засіданні на
підставі матеріалів справи та показань
самого ОСОБА_4, допитаного в якості
свідка, установлено, що такий
навчається за заочною формою навчання
в Харківському національному
автомобільно-дорожньому університеті,
працює, отримує заробітну плату в
розмірі від 1176 грн. до 2167 грн. на місяць
(а.с.56, 80) та матеріальної допомоги не
потребує, а його навчання оплачує його
бабка, то суд ці вимоги також уважає
необґрунтованими.

Таким чином, суд доходить висновку про
відмову в задоволенні позову.

У відповідності до положень ст. 88 ЦПК
України з позивача в дохід держави
підлягає стягненню несплачений
судовий збір у розмірі 214 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 180, 199 СК України, ст. ст. 10, 11, 15, 57-60, 88,
209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 214 грн. 60 коп. у дохід держави.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Саксаганський районний суд м. Кривого
Рогу протягом 10-ти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
В.В. Попов.