Справа № 2-1908/11
У Х В А Л А

Іменем України

27 вересня 2013 року Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі:

головуючого судді Ревуцького С.І.

при секретарі Мазняк О.Ю.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бердянського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заявив клопотання про зупинення провадження по справі до розгляду справи за адміністративним позовом ОСОБА_2 до КПТІ Бердянської міської ради, третя особа ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Крім того вважає, що є неможливим виселення з квартири, яка перебуває під арештом відповідно до ухвали Бердянського міськрайонного суду від 10.09.2012р.

Представник позивача ОСОБА_1 проти задоволення клопотання заперечував, вважаючи його черговою спробою відповідача затягнути розгляд справи.

Розглянувши заявлене клопотання, суд доходить висновку про наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України, суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Суд не вбачає підстав вважати, що вирішення справи, що розглядається, неможливе без розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_2 до КПТІ Бердянської міської ради, третя особа ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Мотивування цього висновку в винесеній ухвалі суд вважає недоцільним тому, що це буде в тій або іншій мірі стосуватись вирішення справи по суті, що можливо лише при винесенні рішення по справі і є неможливим на іншому етапі судового розгляду справи. Це не порушує права сторін на оскарження цієї ухвали, оскільки у відповідності до ст.293 ЦПК України ця ухвала не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду, а заперечення на неї може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Крім того, за клопотанням відповідача провадження по справі вже зупинялось двічі (29.08.2011р. та 11.09.2012р.) до вирішення справ за різними позовами ОСОБА_2, що призвело до розгляду справи на протязі вже 2,5 років.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку.

В даному конкретному випадку, суд вважає за необхідне виконати вказану вимогу діючого законодавства, у звязку з чим вважає неприйнятним чергове зупинення справи на підставі подання позивачем чергового позову за умови невідомості, чи будуть або не будуть в майбутньому подані нові позови, що прямо або непрямо стосуються спору, що розглядається.

Доходячи вказаних висновків, суд також враховує факт надання відповідачу достатнього проміжку часу для захисту своїх інтересів всіма можливими засобами, в тому числі шляхом подачі позовів до суду, а також існування законної процедури поновлення своїх прав та інтересів відповідачем у випадку, якщо вирішення вказаної відповідачем справи якимсь чином вплине на законність рішення, що буде прийнято по цій справі.

Доводи відповідача стосовно неможливості розгляду справи за наявності арешту на спірну квартиру є взагалі безпідставними тому, що жодним чином не впливають на розгляд справи.

За таких обставин заявлене клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.201, 203 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження по справі відмовити.

Ухвала окремому оскарженню від рішення суду не підлягає.

Суддя: ОСОБА_4