Провадження № 6-976/13 р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2013 року Соломянський районний суд м. Києва

В складі : головуючого судді - Лазаренко В.В.

при секретарі - Пономарьові М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Києва, 3-тя особа 9-та Київська державна нотаріальна контора, про встановлення юридичного факту прийняття спадщини та визнання права власності на будинок, -

В С Т А Н О В И В:

30.01.2001 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДПІ у Залізничному районі м. Києва в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння АДРЕСА_1.

Рішенням Залізничного районного суду м. Києва від 26.04.2001 року позов ОСОБА_1 задоволено, а саме: встановлено юридичний факт фактичного прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_2, визнано за ОСОБА_1 право власності на будинок АДРЕСА_1 та зобовязано БТІ м. Києва зареєструвати вказаний будинок на праві власності за ОСОБА_1.

Рішення Залізничного районного суду м. Києва від 26.04.2001 року в апеляційному порядку не оскаржувалося і набрало чинності.

10.07.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в якій просить ухвалити додаткове рішення по зазначеній вище справі, яким визначити площу належного позивачеві на праві власності будинку АДРЕСА_1 відповідно до рішення Залізничного районного суду м.Києва від 26.04.2001 року у розмірі загальна 109,8 м.кв, жила (житлова) 61,5 м.кв.

Обгрунтовуючи свої вимоги щодо ухвалення додаткового рішення у справі, позивач посилається на те, що відсутність в рішенні суду зазначення загальної та жилої площі будинку, унеможливлює його реєстрацію.

У судовому засіданні представники ОСОБА_1 підтримали його заяву про ухвалення у справі додаткового рішення в просили її задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причини нявки суд не повідомили.

За таких обставин, а також враховуючи, що відповідно до ч.3 ст. 220 ЦПК України присутність сторін в судовому засіданні під час розгляду питання про ухвалення додаткового рішення у справі не є обовязковою, суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення за відсутністю осіб, які не з`явилася.

Суд, дослідивши подану заяву про ухвалення додаткового рішення у справі та додані до неї документи, заслухавши пояснення представників заявника, дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд вирішив питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14 додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Судом встановлено, що 30.03.2001 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ДПІ у Залізничному районі м. Києва в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння АДРЕСА_1.

Рішенням Залізничного районного суду м. Києва від 26.04.2001 року, під головуванням судді Зеленіна В.О., позов ОСОБА_1 задоволено, зокрема: визнано за ОСОБА_1 право власності на будинок АДРЕСА_1.

Рішення Залізничного районного суду м. Києва від 26.04.2001 року в апеляційному порядку не оскаржувалося і набрало чинності.

Право власності ОСОБА_1 на будинок АДРЕСА_1 зареєстровано в установленому законом порядку 20 вересня 2001 року в КП Київське міське бюро технічної інвентаризації і реєстрації права власності на обєкти нерухомого за реєстровим № 332-87.

З тексту рішення Залізничного районного суду м. Києва від 26.04.2001 року вбачається, що рішення у справі було ухвалено стосовно позовної вимоги з якою позивач звертався до суду і з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, а саме: щодо визнання за позивачем права власності на будинок АДРЕСА_1. При цьому, а ні в прохальній частині позовної заяви, а ні в резолютивній частині рішення, немає посилання на розмір загальної і житлової площі спірного будинку № 13.

В заяві про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 фактично просить доповнити ухвалене судом рішення, зазначивши в ньому, що загальна площа житлового будинку АДРЕСА_1 становить 109,8 кв.м., а жила (житлова) 61,5 кв.м відповідно до техпаспорту БТІ виготовленого станом на 26.04.2013 року.

Разом з цим в матеріалах справи міститься Акт державної прийомки в експлуатацію спірного будинку з якого вбачається, що житлова площа будинку 59,9 кв.м, а загальна площа 103,42 кв.м. та розпорядження № 362 від 20.04.1993 року з якого вбачається, що житлова площа будинку становить 62,6 кв.м, а загальна взагалі не зазначена.

Таким чином, на момент ухвалення Залізничним районним судом м.Києва рішення 26.04.2001 року у справі міститься декілька документів в яких розмір житлової та загальної площі спірного будинку різниться. Обставини щодо розміру спірного будинку на час ухвалення судом рішення від 26.04.2001 року судом не досліджувалися, що вбачається з тексту рішення суду.

Виходячи з наведеного вище підстави для ухвалення додаткового рішення у даній справі, передбачені ст. 220 ЦПК України, відсутні.

Крім того, рішення суду від 26.04.2001 року в даній справі було ухвалено під головуванням судді Зеленіна В.О..

Заява ОСОБА_1 від 10.07.2013 року про ухвалення додаткового рішення у справі передана на розгляд судді Лазаренко В.В. в порядку розподілу автоматизованою системою документообігу суду в звязку з тим, що суддя Зеленін В.О., під головуванням якого було ухвалено рішення у справі, на час надходження заяви ОСОБА_1 не працює в Солом`янському районному суді м. Києва.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14 додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

З огляду на викладені вище обставини, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі і вважає за необхідне відмовити в задоволенні цієї заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 220 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Києва, 3-тя особа 9-та Київська державна нотаріальна контора, про встановлення юридичного факту прийняття спадщини та визнання права власності на будинок відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали .

Суддя:

Суддя: В. В. Лазаренко