Справа № 639/1915/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2013 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Макарова В.О.,

за участю секретаря Миколайчук Я.Р.

розглянувши відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 а до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому міста Харкова, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2, територіальної громади м. Харкова про визнання права власності на частину домоволодіння у порядку набувальної давнини і визнання права власності на жилу прибудову, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання за ним права власності на 14/34 часток домоволодіння № 65-б по вул.. Фельдшерській в м. Харкові на підставі набувальної давнини.

В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, поставивши питання також про визнання за ним права власності на самовільно збудовану прибудову до вищевказаного будинку.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, пояснивши, що 20/34 часток цього будинку належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 5-ю Держнотконторою м. Харкова 28 жовтня 1987 р. за № 1-2050, договору дарування, засвідченого 5-ю Держнотконторою м. Харкова 27 грудня 1990 р. за № 4-3285, архівної копії нотаріального свідоцтва від 22 грудня 1949 р. і рішення суду 3-ї ділянки Жовтневого р-на м. Харкова від 28 жовтня 1958 року.

14/34 часток, що залишилися, належать: 6/34 гр-ну ОСОБА_2, 1/34 ОСОБА_4, 2/34 ОСОБА_5, 3/34 ОСОБА_6, 2/34 ОСОБА_7.

При чому з перерахованих вище співвласників у спірному будинку протягом останніх 35 років з цих осіб фактично проживали лише ОСОБА_5 (умерла в 1978 році) і гр-ка ОСОБА_6, що вмерла 19 лютого 1999 року; інші власники мали тільки частки в праві власності, але через незначність цих часток ніколи в будинку не проживали й не проявляли до нього інтересу..

Що стосується гр-н ОСОБА_5 і ОСОБА_6, то позивач доглядав за ними в період їхньої хвороби, коли вони самі не могли себе обслуговувати, ховав їх за свій рахунок.У зв'язку із тим, що в житлових приміщеннях, що належали формально іншим співвласникам, ніхто не проживав, вони робилися непридатним.

Таким чином, протягом близько 14 років у спірному будинку проживає тільки родина позивача, тобто він фактично користується і володіє не тільки приналежними йому 20/34 частинами, але й іншими 14/34 частинами зазначеного будинку, стежить за будинком, проводить поточний ремонт, займається благоустроєм (провів водопровід).

Фактично, позивач відкрито, з кінця 80-х г.г. і по сьогоднішній день, безупинно, володіє і користується житловими приміщеннями, які належали гр-м ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 й ОСОБА_7, а з 1999 року - володіє й користуюся також житловим приміщенням, у якому проживала гр-ка ОСОБА_6.

Крім того, позивач стверджує, що він ще в 1977 році сплатив гр-ну ОСОБА_2 вартість його частки (6/34), після чого останній видав матері позивача довіреність для продажу цієї частки.

У звязку з цим позивач вважає, що він придбав право на 14/34 часток цього домоволодіння в порядку набувальної давнини.

Крім того, позивач своїм коштом, самочинно прибудував до основної будівлі дома житлову прибудову розміром 5, 02 х 8,14 м, право власності на якеу просить визнати, як на свою власність.

Відповідач Харківська міська рада заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що на імя позивач немає землевідводу, що прибудова побудована самочинно. без погодження з відповідними службами.

Вислухавши пояснення позивача, що наполягав на задоволенні позовних вимог, вивчивши заперечення відповідача проти позову, дослідивши інші, наявні у справі. письмові докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Як вбачається з довідки Харківського МіськБТІ, 20/24 означеного домоволодіння, дійсно, належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 5-й Держнотконторою м. Харкова 28 жовтня 1987 р. за № 1-2050, договору дарування, засвідченого 5-й Держнотконторою м. Харкова 27 грудня 1990 р. за № 4-3285, архівної копії нотаріального свідоцтва від 22 грудня 1949 р. і рішення суду 3-його ділянки Жовтневого р-на м. Харкова від 28 жовтня 1958 року, а інша частина зазначеного домоволодіння належала ОСОБА_4 - 1/34 частина на підставі рішення суду 3-його ділянки Жовтневого р-на від 28 жовтня 1958 р., ОСОБА_5 - 2/34 ч. на підставі договору дарування від 7 березня 1960 р., ОСОБА_2 - 6/34 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину від 8 жовтня 1951 року, рішення суду 3-його ділянки Жовтневого р-на від 28 жовтня 1958 року й договору дарування від 298 жовтня 1971 р., ОСОБА_6 - 3/34 частини на підставі договору дарування від 4 жовтня 1965 року, ОСОБА_7 - 2/34 частини на підставі архівної копії нотаріального свідоцтва від 22 грудня 1949 р. і рішення суду 3-його ділянки Жовтневого р-на м. Харкова від 28 жовтня 1958 року (а.с ).

З довідки Харківського РАГСу вбачається, що ОСОБА_5 померла 5 червня 1978 року. Зі свідоцтва про смерть ОСОБА_6 вбачається, що вона померла 19 лютого 1999 року.

З довідки 5-ї Держнотконтори м. Харкова і довідки Харківського обласного нотаріального архіву від вбачається. що заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не зареєстровано.

З нотаріальної довіреності, що видана в м. Москва 17 квітня 1977 року, вбачається, що ОСОБА_2 власник 6/34 часток спірного домоволодіння довірив ОСОБА_8 подарувати належну йому долю ОСОБА_1Б позивачу по справі .

Із довідок адресно-довідкового бюро ГУ ДМСУ у Харківській області вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_7 на території м. Харкова і Харківської області паспортної реєстрації не мають.

Крім того, як вбачається з копії технічного паспорта, виготовленого фахівцями Харківського Міськ БТІ у 2013 році, до основної будівлі будинку № 65-Б по вул.. Фельдшерській самочинно прибудована житлова прибудова літер а4 розміром 5,02 м х 8,14 м, що складається з приміщень: 1-1 площ. 4,7 кв.м,1-2 площ. 17,9 кв.м, 1-7 площ. 2,7 кв.м,1-8 площ. 1,1 кв.м,1-9 площ. 3,0 кв.м,2-1 площ. 3,4 кв.м и 2-2 площ. 2,4 кв.м, а також сараїв літер Х (2,10 х 3,40 м), літер Л (2,10 х 2,90 м), літер М (1,75х1,90), альтанки літер Н ((1,40 +3,20)/2х1,40х2).

Факт здійснення вказаних прибудов ОСОБА_1 іншими особами не оспорюється.

Скарг відносно самочинного будівництва та обмеження прав інших громадян не надходило.

Статтею 332 ЦК України встановлено порядок набуття права власності на перероблену річ.

Відповідно до ч. 4 ст. 332 ЦК України якщо вартість переробки і створеної нової речі істотно перевищує вартість матеріалу, право власності на нову річ набуває за її бажанням особа, яка здійснила переробку.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, а відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання.

Даних про те, що з 1999 року у спірному будинку проживають інші особи, ніж члени сімї позивача, в матеріалах справи відсутні. Доводи позивача про його фактичне користування не тільки належними йому 20/34 частинами будинку, а і іншими 14/34 частинами, матеріалами справи не спростовуються.

Зазначене дає суду підстави вважати, що ОСОБА_1 відкрито беззупинно користується житловими приміщеннями будинку в повному обсязі з 1999 року.

Суд бере до уваги і факт того, що з нотаріальної довіреності, що видана в м. Москва 17 квітня 1977 року, вбачається, що ОСОБА_2 власник 6/34 часток спірного домоволодіння довірив ОСОБА_8 подарувати належну йому долю ОСОБА_1 позивачу по справі. З пояснень позивача вбачається, що таке дарування не відбулося внаслідок смерті ОСОБА_8

Згідно зі ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем вона є.

Аналіз наявних у справі матеріалів дає суду підстави вважати, що ОСОБА_1 набув права власності на спірне домоволодіння та за ним слід визнати право власності на нього в порядку набувальної давнини. Крім того, за ОСОБА_1 слід визнати право власності на здійснені до будинку прибудови.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 3, 10, 11, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Анулювати правову реєстрацію на 3/34 частки домоволодіння № 65-Б по вул. Фельдшерській на імя ОСОБА_6.

Анулювати правову реєстрацію на 1/34 частки домоволодіння № 65-Б по вул. Фельдшерській на імя ОСОБА_4.

Анулювати правову реєстрацію на 2/34 частки домоволодіння № 65-Б по вул. Фельдшерській на імя ОСОБА_5.

Анулювати правову реєстрацію на 6/34 часток домоволодіння № 65-Б по вул. Фельдшерській на імя ОСОБА_2.

Анулювати правову реєстрацію на 2/34 частки домоволодіння № 65-Б по вул. Фельдшерській на імя ОСОБА_7.

Визнати за ОСОБА_1, у порядку набувальної давнини, право власності на 14/34 частин домоволодіння № 65-б по вул. Фельдшерській в м. Харків.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на новозбудовану жилу прибудову а4, розміром 5,02 м х 8,14 м, що складається з приміщень: 1-1 площ. 4,7 кв.м,1-2 площ. 17,9 кв.м, 1-7 площ. 2,7 кв.м, 1-8 площ. 1,1 кв.м, 1-9 площ. 3,0 кв.м, 2-1 площ. 3,4 кв.м и 2-2 площ. 2,4 кв.м,, а також на дворові будівлі: сараї літер Х (2,10 х 3,40 м), літер Л (2,10 х 2,90 м), літер М (1,75х1,90) та альтанку літер Н ((1,40 +3,20)/2х1,40х2).

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя