АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2013 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Рубан С.М.

при секретарі Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2013 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просив на його користь стягнути з них солідарно заборгованість на загальну суму 12972, 67 доларів США, що складає 103 651 грн. 59 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1036 грн. 52 коп.

Позивач позовні вимоги обґрунтував тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 19.08.2008 року був укладений кредитний договір № 245102 cred, згідно якого ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати відповідачу ОСОБА_2 кредит у розмірі 6000.00 доларів США на термін до 17.08.2010 р., а відповідач ОСОБА_2 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, видав відповідачу ОСОБА_2 кредит у розмірі 6000.00 доларів США. В порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. В забезпечення виконання зобов'язання за Договором 245102 cred між ПАТ КБ «ПриватБанк» фізичними особами відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договори поруки, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договором відповідача ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що враховуючи вище зазначені складові вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», він погоджується з заборгованістю по тілу кредиту, оскільки при укладенні Кредитного договору, ПАТ КБ «ПриватБанк» порушив його права, як споживача, що отримує послугу споживчого кредиту, оскільки п.3.2 вказаного договору суперечить приписам застосування відповідальності до боржника. Доповнив, що заявлена ПАТ КБ «ПриватБанк» у позовній заяві сума відсотків, не може бути задоволена судом оскільки кредитором не дотриманий припис ст. 625 ЦК України, щодо порядку їх стягнення, а позовна вимога ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з нього штрафу та пені є необґрунтованою, так як не вказано за що конкретно застосовано відповідні санкції, їх склад та за який час, у зв'язку з цим неможливо перевірити правомірність одночасного їх застосування. Крім того, зазначив, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до Відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суперечать ч.4 ст. 559 ЦК України, та оскільки він виховує та фактично за свій рахунок утримує двох малолітніх дітей, які є громадянами України, то просить застосувати положення ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.10.2013 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк»:

4519, 03 доларів США як заборгованість за кредитом;

4519, 03 доларів США як заборгованість по процентам за користування кредитом;

31,29 доларів США як штрафу (фіксована частина);

616, 26 доларів США як штрафу (процентної складової), а всього 9685, 61 доларів США, складає 77 388, 02 грн. заборгованості за кредитним договором № 245102 сгеd від 19.08.2008 року.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» 773 грн. 88 коп. (сімсот сімдесят три грн. 88 коп.) судового збору.

В частині задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В скарзі вказував на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилався на те, що судом безпідставно зменшено розмір заборгованість по процентам на підставі ч. З ст. 551 ЦК України, якою врегульовано зменшення неустойки. Вказував на те, що суд, при розгляді справи безпідставно відмовив у стягнення заборгованості з поручителів з посиланням на ч. 4 ст.559 ЦПК України та зазначив про припинення договорів поруки. Зазначив, що твердження суду щодо пропуску 6-ти місячного строку не відповідає нормам чинного законодавства та умовам договору і суперечить ст. 259 ЦК України, так як відповідно до п. 11 Договорів поруки визначено, що «Сторони прийшли до згоди, що строк в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом п'яти років.».

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином

відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 19.08.2008 року був укладений кредитнй договір № 245102 сгеd, згідно якого ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати відповідачу ОСОБА_2 кредит у розмірі 6000.00 доларів США на термін до 17.08.2010 р., а відповідач ОСОБА_2 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлений кредитним договором.

Відповідно договору, погашення заборгованості повинно було здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач ОСОБА_2 повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач ОСОБА_2 повинен сплачувати Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, видав відповідачу ОСОБА_2 кредит у розмірі 6000.00 доларів США.

В порушення умов кредитного Договору відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки, що не заперечується самим відповідачем ОСОБА_2

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_2 станом на 14.05.2013 року має заборгованість - 12972.67 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.05.2013 року складає 103651.59 грн., яка складається з наступного: - 4519.03 доларів США - заборгованість за кредитом; - 7806.09 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - а також штрафи відповідно до Договору: - 31.29 доларів США - штраф (фіксована частина) та -616.26 доларів США - штраф (процентна складова).

Крім того, судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язання за Договором 245102 сгеd між ПАТ КБ «ПриватБанк» та фізичними особами відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договори поруки від 19.08.2008 року ( ас. 22, 23), в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договором відповідача ОСОБА_2

Відповідно до умов Договору поруки, а саме п.5, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за Договором 245102 сгеd. Згідно з п.6 Договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п'яти календарних днів з моменту її отримання.

Відповідно до умов вказаного договору поруки (п.2) поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до п.1.4 кредитного договору вказано строк його виконання 17 серпня 2010 року ( ас. 15).

Судом також встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що повідомлення (вимога), які датовані 19.04.2013 року, до поручителів позивачем були направлені лише 29.04.2013 року, що підтверджується реєстром № 4234 від 29.04.2013 згрупованих поштових відправлень (а.с. 12-14).

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що договори поруки від 19.08.2008 року, укладені між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є припиненими, що є підставою для відмови позивачу в цій частині позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду виходячи з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель-відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Оскільки, строком виконання кредитного договору зазначено дату 17 серпня 2010 року повідомлення (вимога), які датовані 19.04.2013 року, до поручителів позивачем були направлені лише 29.04.2013 року, договори поруки є припиненими.

Виходячи з вищенаведеного доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, при розгляді справи безпідставно відмовив у стягнення заборгованості з поручителів з посиланням на ч. 4 ст.559 ЦПК України та зазначив про припинення договорів поруки, а також доводи про те, що твердження суду щодо пропуску 6-ти місячного строку не відповідає нормам чинного законодавства та умовам договору і суперечить ст. 259 ЦК України, оскільки відповідно до п. 11 Договорів поруки визначено, «Сторони прийшли до згоди, що строк в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом п'яти років.» колегія суддів відхиляє, так як дані доводи спростовуються матеріалами справи, а саме повідомленнями вимогами, які направлялися поручителями. Посилання на те, що в договорах поруки збільшено строк позовної давності, не може вважатися продовженням дії договорів поруки у зв'язку з непред'явленням до поручителів вимоги про повернення боргу протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, так як це суперечить ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Разом з тим, зменшуючи розмір заборгованості по процентам за користування кредитом до суми основної заборгованості суд першої інстанції безпідставно застосував ч. 3 ст. 551 ЦК України і відповідно зменшив розмір заборгованості по процентам за користування кредитом, оскільки ч. 3 ст. 551 ЦК України може застосовуватись лише до неустойки.

Так, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом.

Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

При цьому питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків.

Крім того, згідно п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Суд першої інстанції, зменшуючи розмір відсотків за користування кредитом до розміру основної заборгованості, помилково виходив з того, що вони можуть бути зменшені на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Вищезазначеним обставинам, які безпосередньо стосуються предмета даного спору, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом невірно безпідставно застосовано положення ч. 3 ст. 551 ЦК України знайшли своє підтвердження.

З огляду на викладені обставини, рішення районного суду підлягає зміні шляхом збільшення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача як проценти за користування кредитом до 7806, 09 доларів США, а також судового збору до 1036 гривень 52 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2013 року змінити виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк»:

4519, 03 доларів США як заборгованість за кредитом;

7806, 09 доларів США як заборгованість по процентам за користування кредитом;

31,29 доларів США штрафу (фіксована частина);

616, 26 доларів США штрафу (процентної складової), а всього стягнути 12972, 67 доларів США, що еквіваленті по курсу НБУ складає 103651 грн. (сто три тисячі шістсот п'ятдесят один) 59 коп. заборгованості за кредитним договором № 245102 сгеd від 19.08.20 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» 1036 грн. (одна тисяча тридцять шість) 52 коп. судового збору.

В частині відмови в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: