Апеляційний суд Житомирської області
Справа 0601/1462/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2013 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Григорусь Н.Й.

суддів: Талько О.Б., Худякова А.М.

при секретарі

судового засідання Трохимчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2012 року, -

встановила:

Позивач 10.09.2012 року звернулася в суд із позовною заявою до відповідача, і просила ухвалити рішення про стягнення з нього аліментів на її утримання до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку в розмірі ј частки з усіх видів (доходів) відповідача, мотивуючи позов тим, що відповідач є батьком дитини, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач такої допомоги не надає, хоча має таку можливість.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2012 року позовну заяву задоволено частково. Суд ухвалив стягувати із ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/8 частки з усіх видів (доходів) відповідача, щомісячно на її утримання, починаючи з 10.09.2012 року і до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на те, що судом ухвалено необґрунтоване рішення, яке не відповідає фактичним обставинам справи, просить його змінити, збільшивши розмір аліментів на її утримання з 1/8 частини до 1/4 частини усіх видів його доходів.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом при ухваленні рішення не було враховано, що відповідач сплачує аліменти на утримання сина в розмірі 25% його доходів, заборгованість по аліментам повністю погашена, а тому утримання за виконавчим листом становить 25%, а не 50%, як зазначено в рішенні суду. Суд не врахував, що відповідач мешкає зі своєю матір'ю, яка має свій сталий дохід. Крім того, кредит, що оплачує відповідач був одержаний ним задовго до утворення родини та не в її інтересах.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, у межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як видно із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 13.06.2012 року (а.с.8). Від даного шлюбу в них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком якого є відповідач (а.с.11). Позивач ОСОБА_2 перебуває у відпустці по догляду за дитиною - сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним трирічного віку (а.с.13).

Статтею 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловік -батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Це право має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд правильного виходив з того, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, потребує матеріальної допомоги, сам ОСОБА_3 працює, отримує стабільну заробітну плату не менше 4000 грн., має можливість надавати таку допомогу. При цьому, стягуючи аліменти в 1/8 частині з усіх видів доходів відповідача, суд першої інстанції врахував його матеріальний та сімейний стан, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд прийшов до правильного висновку при повному, всебічному та об'єктивному дослідженні обставин справи, прав і обов'язків сторін у даних правовідносинах, з'ясував характер та суть заявлених позивачем вимог, норм права, якими вони регулюються, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам.

Однак, суд першої інстанції помилково в своєму рішенні послався на ту обставину, що із заробітної плати відповідача утримуються аліменти в розмірі 50% на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 та він сплачує кредит, який одержав відповідач в період шлюбу, на що посилається позивач в апеляційній скарзі. В цій частині апеляційна скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню, а рішення суду зміні у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2012 року змінити, збільшити розмір аліментів на користь ОСОБА_2 з 1/8 частини до 1/6 частини.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Судді