Номер провадження № 22-ц/785/3410/13
Головуючий у першій інстанції Маслеников О.А.
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2013 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого судді Процик М.В.,

суддів Мизи Л.М., Заїкіна А.П.,

при секретарі Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 26 лютого 2013 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1.н. Уточнивши свої позовні вимоги в процесі розгляду справи, позивач просила стягнути пеню у сумі 11685 грн. за період з січня 2012року по лютий 2013 року.(а.с.16)

Відповідач позов визнав частково, пославшись на відсутність постійного доходу, на поганий стан здоров'я, на наявність ще двох дітей, на утримання яких з нього рішенням суду стягуються аліменти.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 26 лютого 2013року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н., на користь ОСОБА_2 1000 грн. неустойки /пені/ за прострочення сплати аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 229,4 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 26 лютого 2013року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення її позову у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, та на порушення судом норм матеріального права.

Проти апеляційної скарги заперечує відповідач.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної

скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з наступних підстав.

За правилами ст. 309 ч.1 п. 4 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції є порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову в частині стягнення неустойки, суд першої інстанції виходив з того, що позивач зробила неправильний розрахунок неустойки, розмір неустойки складає 1925 грн., та враховуючи наявність інших дітей, стан здоров'я відповідача, його сімейний стан розмір неустойки слід зменшити до 1000 грн.

Однак з таким висновком суду колегія суддів погоджується частково.

Статтею 196 СК України передбачена відповідальність платника за прострочення сплати аліментів. За змістом цієї статті при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 23 лютого 2011 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 р. н., у сумі 500 грн. щомісячно, на період навчання до 30.08.2015р.(до досягнення 23 річного віку).(а.с.5-6) Виконавчий лист видано судом 14 березня 2011 року (а.с.4), і його своєчасно стягувачем звернуто до виконання, що сторонами не оспорюється. Починаючи з 01.01.2012 року відповідач сплачував аліменти позивачу не щомісячно. Внаслідок цього у нього за станом на 01 січня 2013 року утворилася заборгованість по аліментам, яка згідно з розрахунком державного виконавця склала 6000 грн. (а.с.11) За довідкою відділу державної виконавчої служби відповідачем за період сплати аліментів з 01 січня по 31 січня 2013р. повністю погашено борг перед позивачем у сумі 6336 грн., а саме з січня по травень 2012р. внесено 25.01.2013р. - 2500 грн., з червня по жовтень 2012р. внесено 07.02.2013р. - 2500 грн., з листопада 2012р. по січень 2013р. внесено 20.02.2013р. - 1336грн. (а.с.18) Позивачем правильно наведено розрахунок неустойки у додатку до заяви про уточнення позовних вимог. (а.с.17)

За період з січня 2012 року до 20.02.2013р. цей розрахунок є наступним: (аліментний платіж за січень 2012 року до 25.01.2013р. у сумі 500 грн. х 1% х 359 днів прострочки платежу) + 500х1%х330 + 500х1%х300 + 500х1%х270 + 500х1%х231 + 500х1%х201 + 500х1%х170 + 500х1%х139 + 500х1%х109 + 500х1%х78 + 500х1%х81 + 500х1%х50 + 500х1%х19 = 11685 грн.

Визначаючи розмір неустойки, що підлягає стягненню з відповідача, суд першої інстанції не зважив, що згідно зі ст.196 СК України неустойка нараховується на суму несплачених аліментів за кожен місяць окремо шляхом умноження на 1% та на кількість прострочених днів, і остаточно її розмір визначається шляхом складання визначених таким способом сум. Відтак, з урахуванням заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача неустойки у сумі 11685 грн., та вищенаведеного розрахунку, висновки суду щодо неправильності здійсненого позивачем розрахунку є помилковими, та такими що не відповідають правилам ст. 196 СК України.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що відповідач вжив усі заходи для погашення боргу по аліментам.(а.с.20) Відповідач не працює, має незадовільний стан здоров'я (остеохондроз, грижу Шморля), має двох синів: ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_4.н., та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5.н., на утримання яких за рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 30.08.2012р. сплачує аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно. Син відповідача ОСОБА_4 також має поганий стан здоров'я (бронхіальна астму тощо), потребує лікування, у тому числі санаторно-курортного.(а.с.21-27) А відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріальний та сімейний стан відповідача має бути врахований, і є підстави для зменшення розміру неустойки на користь позивача. Однак, колегія суддів вважає за необхідне зважити також на стан здоров'я доньки ОСОБА_5, та на матеріальний і сімейний стан позивача, і вважає, що розмір неустойки повинен бути зменшений до 2000 грн.

Доводи позивача про те, що підстав для зменшення неустойки немає, що відповідач приховує свої доходи не можуть братися до уваги, оскільки такі ствердження позивача належними і допустимими доказами не доведені.

За таких обставин апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції слід змінити, стягнувши з відповідача неустойку у сумі 2000 грн.

Пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню в дохід держави судові витрати, що підлягали сплаті у суді першої та апеляційної інстанцій у сумі 344,10 грн.(229,40+114,70)

Керуючись ст.ст. 303,307ч.1п.3,309ч.1п.3,4,313-314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 26 лютого 2013 року змінити.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку за несвоєчасну сплату аліментів у сумі 2000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у сумі 344 грн. 10 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: Л.М. Миза

А.П. Заїкін