Справа №1805/8661/2012 Головуючий у суді у 1 інстанції - Бойко Віталій Борисович
Номер провадження 22-ц/788/581/13 Суддя-доповідач - Дубровна В. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2013 року м.Суми

Колегія суддів з розгляду справ цивільного судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Гагіна М. В., Сибільової Л. О.,

за участю секретаря судового засідання -Чуприни В.І .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 01 лютого 2013 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «СКС Консалд»

про вселення,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «СКС Консалд»

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 01 лютого 2013 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Вселено ОСОБА_4 до кімнати АДРЕСА_1.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено за необґрунтованістю.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 107 грн. 30 коп. в рахунок повернення судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, про відмову ОСОБА_4 у задоволенні її позову та про задоволення його вимог.

Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що після накладення на нього адміністративного стягнення він неодноразово пропонував позивачці користуватися спірним житлом, однак остання сама відмовлялася, а тільки іноді приходила за своїми речами.Позивачка дійсно не мешкає у спірній кімнаті з травня 2011 року, що підтверджується поясненнями свідків та рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 27 червня 2011 року про розірвання їх шлюбу, у якому, зокрема зазначається, що подружні стосунки між ним припинені з травня 2011 року і сторони мешкають окремо.

Вважає, що у суду не було підстав для задоволення позову ОСОБА_4 та відмови в задоволенні його позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, його представника -адвоката ОСОБА_5, які апеляційну скаргу підтримують з мотивів у ній викладених, пояснення ОСОБА_4, її представника - адвоката ОСОБА_6, які проти скарги заперечують, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір та задовольняючи первинний позов ОСОБА_4 з посиланням на ст.47 Конституції України та ст.9 ЖК України, суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що обмеження колишніх членів сім'ї власника у користуванні займаним приміщенням та погіршення у зв'язку з цим їх житлових умов є неприпустимим.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_4 позбавлена права користування спірним житловим приміщеннями з вини відповідача, а тому її права підлягають захисту.

Цей висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством.

Відповідно до ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що

випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за

ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені

строки, провадиться в судовому порядку.

26 липня 2012 року ОСОБА_4, звертаючись до суду із зазначеним позовом, зазначала про те, що спірну кімнату в гуртожитку по АДРЕСА_1 вони спільно з чоловіком отримали у серпні 2008 року у зв'язку з його роботою у ВАТ «Сумихімпром». 10 квітня 2012 року ОСОБА_3 фактично вигнав її зі спірної кімнати і вона повинна була мешкати у друзів. 01 травня 2012 року ОСОБА_3 замінив замки на вхідних дверях кімнати, внаслідок чого позивачка позбавлена можливості доступу до житла. Інтересу до спірного житла вона не втрачала, а тому, просила суд ухвалити рішення, яким вселити її до кімнати АДРЕСА_1. Не погодившись з первісним позовом, ОСОБА_3 звернувся із зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_4 про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_4 з травня 2011 року в спірній кімнаті гуртожитку не проживає, виселилася добровільно та забрала всі свої речі. Зазначав, що оскільки позивачка понад встановлені законодавством строки не користується спірним житлом без поважних причин, а тому, просив визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 07 квітня 2007 року (а.с.5).

Рішенням Зарічного районного суму м.Суми від 27 червня 2012 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.35).

Від шлюбу сторони дітей не мають.

Згідно ордера на житлове приміщення №2168 від 28 серпня 2008 року спірне житлове приміщення - житлова кімната АДРЕСА_1. Ордер на житлове приміщення виданий за місцем роботи ОСОБА_3 -ВАТ «Сумихімпром». У спірній кімнаті зареєстровані сторони у справі (а.с.34).

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення №1805/6732/2012 провадження №3/1805/1124/2012 Зарічного районного суду м. Суми та з копії постанови у цій справі від 31 травня 2012 року ( а.с. 4 ), ОСОБА_3 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім'ї, яке полягало у позбавленні дружини (позивачки за первісним позовом ) житла шляхом заміни замків 01 травня 2012 року.

З копії вищевказаної постанови також вбачається, що ОСОБА_3 був присутнім в судовому засіданні, свою вину в скоєнні адміністративного правопорушення визнав, копію постанову отримав, погодився з нею, не оскаржував, відтак постанова набрала законної сили.

Є встановленим фактом те, що ОСОБА_3 позбавив колишню дружину житла шляхом заміни замків 01 травня 2012 року, а відтак відсутні підстави вважати, що ОСОБА_4 була відсутньою в спірному житловому приміщенні без поважних причин понад встановлені законодавством строки, а саме останні шість місяців перед подачею зустрічного позову.

Відсутність ОСОБА_4 у спірній кімнаті є вимушеною, між сторонами склались неприязні стосунки, які є предметом розгляду у кримінальному провадженні.

Наявність судового рішення про розірвання шлюбу, у якому зазначено зі слів ОСОБА_3 про те, що його дружина не проживає у гуртожитку з 2011 року не спростовує висновків суду першої інстанції.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, рішення суду узгоджується з доказами, наявними у справі, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Обставини, на які посилається відповідач, були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали об'єктивну оцінку.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, колегія

суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від 01 лютого 2013 року в даній справі

залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в

касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з

розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: