Справа № 0614/2508/2012
провадження 2/283/25/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2013 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Ярмоленка В.В. при секретарі Пух Н.М. розглянувши на відкритому судовому засіданні в м. Малині цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та визначення порядку користування житлом та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, посилаючись на те, що будучи зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1993 року, відповідачем по справі, який є його батьком створюються перешкоди в користування будинком, повязані з вимогою звільнити приміщення та заміною замків до його кімнат. Просив зобовязати ОСОБА_2 припинити чинити дії, які перешкоджають здійсненню його права користування житловим приміщенням, вселити його з сімєю в житловий будинок та визначити порядок користування житловим будинком, а саме відповідно до ст.47 ЖК України виділити в користування житлові кімнати, відмічені на поповерховому плані 1-2, 1-3, 1-4 та комірчину 1-ІІ, залишивши в спільному користуванні коридор 1-1. Зобовязати відповідача відновити подачу газу до літньої кухні та електроенергії до господарських приміщень, встановити порядок оплати за електроенергію та газ. При цьому, посилався на норми ст. ст. 319,321, 383, 386, 391, 405 ЦК України.

Відповідач по справі, не погоджуючись з вимогами ОСОБА_1, звернувся до суду з зустрічним позовом, вимогами якого просив визнати позивача таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими приміщеннями по вулиці Молодіжній,7 в м. Малині, оскільки останній з 2005 року проживає в гуртожитку СПТУ-36 та відсутній за місцем своєї реєстрації понад один рік.

Ухвалою суду від 07.12.2012 року обидва позови обєднано в одне провадження.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_3, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про наступне:

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

На підставі ч. 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Встановлено, що будинок №7 по вулиці Молодіжній в м. Малині Житомирської області належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.09.2012 року (а.с. 46).

ОСОБА_1 є сином відповідача та з 06.07.1993 року зареєстрований в зазначеному будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Встановлено, що ОСОБА_1 користується жилим будинком, а саме верандою, поміченою на по поверховому плані (а.с.49) літерами 1-ІІ, жилими кімнатами 1-2, 1-3, однак не проживає в них через відключення в квітні 2011 року відповідачем опалення в них та відсутності доступу до пічного опалення. Також тримає підсобне господарство в господарських спорудах на території домоволодіння №7 по вул. Молодіжній в м. Малині, регулярний доступ до якого здійснює не з вулиці, а через суміжну земельну ділянку. Між сторонами виникли неприязні стосунки.

Норми права, якими обґрунтовуються предмет та підстава первісного позову, регулюють захист прав власника від порушень, не повязаних із позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Правовідносини, що виникли між сторонами, не регулюються визначеними позивачем нормами.

ОСОБА_1, який не є власником будинку, також не надав суду належних та допустимих доказів того, ОСОБА_2 чинив йому перешкоди в користуванні спірним будинком і які саме перешкоди слід усунути.

Навпаки, як вбачається з пояснень сторін, ОСОБА_1 самовільно (за проханням покійної матері) встановив замок на дверях між кімнатами 1-1 та 1-2 в будинку, тим самим закривши доступ до частки будинку, власником якого є ОСОБА_2, та якою він безперешкодно користується. Також він користується і приміщеннями в яких тримає домашнє господарство.

Про відсутність можливості вільного, у будь який час користування частиною будинку повинна свідчити не тільки пасивна поведінка власника щодо створення перешкод у користуванні будинком, а також необхідність щоразу звертатись до ОСОБА_2 за дозволом щодо входу у приміщення, користування ним тощо. Однак, не заперечувалось сторонами той факт, що позивач користується кімнатами в будинку та сараєм в будь-який зручний для нього час.

Відключення будинку від існуючого проекту газопостачання повязане з розробленням нового робочого проекту по встановленню в 2012 році опалювальних конвекторів в будинку (а.с.72-74) і є правом ОСОБА_2 як власника будинку.

Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє права ОСОБА_1 користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 Житлового Кодексу щодо плати за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку. Доказів неможливості врегулювання цього питання в позасудовому порядку сторонами не надано.

З цих підстав не підлягає вимога й про встановлення позивачу порядку користування житловим будинком, оскільки норми ст. 405 ЦК, ст. 156 ЖК України до даних правовідносин не застосовуються. За чинним житловим законодавством, членами сім'ї власника житлового приміщення визнаються: дружина (чоловік) власника житла, їх діти, батьки, а також інші особи, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть спільне з ним господарство (ч.2 ст. 64 ЖК). Необхідною умовою виникнення сервітуту (права користування чужим майном) є спільне проживання членів сім'ї з власником житла та ведення спільного господарства.

Таким чином, в задоволенні первісного позову слід відмовити за безпідставністю.

Вирішуючи по суті заявлені вимоги зустрічного позову, при обґрунтуванні якого ОСОБА_2 зазначив, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, суд приходить до висновку про його безпідставність .

Судом не здобуто доказів відсутності ОСОБА_1 понад один рік за місцем своєї реєстрації, оскільки з пояснень обох сторін по справі, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 слідує, що відповідач за зустрічним позовом або його дружина не менше трьох разів на день відвідує будинок №7 по вул. Молодіжній в м. Малині, веде господарство, тримає речі в будинку, однак не проживає в ньому через відсутність опалення в будинку, що є поважною причиною.

Керуючись ст. 10,11,60,88, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та визначення порядку користування житлом - відмовити повністю за безпідставністю.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити повністю за безпідставністю.

Судові витрати вважати по фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржено сторонами по справі протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_7