АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2013 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Тамакулової В.О., Петренко І.О.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа -Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ПАТ "Альфа-Банк" звернулося до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № 49002991 від 08 лютого 2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 19952,72 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 08 лютого 2013 року. У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої зобов'язання не виконав, станом на 08 травня 2012 року утворилась заборгованість, яка складається із заборгованості за кредитом - 42133,80 грн., заборгованості по відсоткам - 1555,48 грн., пені - 14991,44 грн.

У позовній заяві позивач поставив питання про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як з поручителя за договором поруки від 08.02.2007 року, вказаних сум заборгованості за кредитом та відсотками, зменшивши при цьому розмір пені до 1649, 06 грн. Також позивач просив стягнути солідарно судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, пояснивши, що інформацію про розмір заборгованості за кредитним договором в сумі 2 775,66 доларів США , що еквівалентно 22 185,85 грн. він отримав з офіційного сайту позивача, з якою і погоджується.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2012 року позовні вимоги ПАТ "Альфа-Банк" задоволено частково. Стягнуто з відповідача 1 на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 22 185,85 грн., а також пеня - 500 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат у справі; в іншій частині позову було відмовлено.

З таким рішенням не погодився позивач, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 лютого 2007 року між ЗАТ "Альфа-Банк", правонаступником якого є ПАТ "Альфа-Банк", та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 49002991, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 19 952,72 доларів США на придбання автомобіля зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення до 08 лютого 2013 року включно. Відповідно до умов укладеного договору відповідач зобов'язався щомісяця сплачувати кредит згідно графіку, нараховані відсотки за користування кредитними коштами, а у разі неналежного виконання зобов'язань передбачено нарахування та сплата штрафних санкцій. (а.с.8-12)

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між ЗАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 49002991-П, за умовами якого поручитель зобов'язався перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення ОСОБА_2 суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій (пеня, штрафи). (а.с.13-14)

Оскільки позичальник свої зобов'язання не виконав належним чином, станом на 08 травня 2012 року утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 58 680,72 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом - 42 133,80 грн.; по відсоткам - 1 555,48 грн.; пені - 14 991,44 грн., яка позивачем, з огляду на принцип розумності та справедливості, зменшена до 1649, 06 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 частково погасив заборгованість за кредитним договором на загальну суму 16 521,03 грн. та прийняв до уваги посилання відповідача 1 на інформацію, отриману останнім з офіційного сайту позивача, відповідно до якої станом на 05 грудня 2012 року прострочена заборгованість ОСОБА_2 по кредитному договору № 49002991 від 08 лютого 2007 року становить 2 775,66 доларів США , що еквівалентно 22 185,85 грн.

Таким чином, поклавши в основу рішення вказаний розрахунок заборгованості, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача 1 на користь позивача 22 185,85 грн. заборгованості за кредитним договором.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки такого висновку суд дійшов, не з*ясувавши дійсні обставини справи, без перевірки доводів і заперечень сторін та без належної оцінки доказів. Зазначені порушення норм матеріального та процесуального права є підставою до скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до вимог ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частинами першими статей 526, 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор-прийняти виконання зобов'язання.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів вважає, що інформація з мережі Інтернет (з сайту https:my.alfabank.com.ua ) щодо розміру заборгованості за кредитним договором № 49002991, на яку посилався відповідач 1 та суд першої інстанції не є належним, допустимим доказом, оскільки матеріали справи не містять роздруківки із зазначеного сайту або будь-яких інших доказів (розрахунків, тощо), які б свідчили про те, що заборгованість за кредитним договором становить саме 22 185,85 грн.

Зменшуючи розмір пені до 500 грн., суд першої інстанції виходив з положень ч.3 ст.551 ЦПК, принципу розумності та справедливості, вказавши що відповідач 1 вживає добровільно заходи по погашенню заборгованості за кредитом.

Між тим, колегія суддів не може погодитись з таким висновком і вважає його помилковим, з огляду на наступне.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що розмір пені, як складової заборгованості за кредитним договором № 49002991 від 08 лютого 2007 року становить 14 991,44 грн.

Звертаючись з позовною заявою у червні 2012 року, позивач сам зменшив розмір пені і просив стягнути з відповідачів 1 649, 06 грн.

Вказаний розмір пені не перевищує розмір збитків, а будь-які інші обставини, що мають істотне значення для вирішення даного питання не були зазначені відповідачами, а тому, на переконання колегії суддів, підстави для застосування ч.3 ст.551 ЦПК України - відсутні.

Відмовляючи в повному обсязі у стягненні заборгованості за кредитним договором з відповідачки ОСОБА_3, суд першої інстанції посилався на те, що банк не надав суду доказів отримання нею вимоги про досудове врегулювання спору і звернувся з позовом до закінчення строку добровільного виконання зобов'язання, а тому на час звернення позивача до суду вона не вважається порушником такого зобов'язання.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції не прийняв до уваги п.24 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, за яким пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення /вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору)/, так і пред'явлення до нього позову.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ "Альфа-Банк" до поручителя ОСОБА_3 є безпідставним.

Аналізуючи зміст рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що воно не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України.

Судова колегія вважає, що позовні вимоги ПАТ "Альфа-Банк" підлягають задоволенню, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "Альфа-Банк" слід стягнути солідарно заборгованість за кредитним договором № 49002991 від 08 лютого 2007 року, що утворилась станом на 08 травня 2012 року в сумі 45 338,34 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом - 42133,80 грн.; по відсоткам - 1555,48 грн. та пені - 1649, 06 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається з платіжного доручення, за подання позовної заяви позивачем було сплачено 453,38 грн. судового збору, які банк просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів.

Колегія суддів вважає за можливе зазначені вимоги позивача задовольнити частково та стягнути судовий збір з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках, по 226,69 грн. з кожного.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає скасуванню, на підставі п.4 ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ПАТ "Альфа-Банк" .

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" -задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2012 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" заборгованість за кредитним договором № 49002991 від 08 лютого 2007 року, що утворилась станом на 08 травня 2012 року в розмірі 45 338,34 грн., яка складається: з заборгованості за кредитом - 42 133,80 грн.; заборгованості по відсоткам - 1555,48 грн. та пені - 1649, 06 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" судовий збір в розмірі 226,69 грн. з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: