Провадження № 2/344/5564/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2013 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді Польської М.В.

при секретарі c/з ОСОБА_1.

з участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, СК "Уніка", треті особи - Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації та ОСОБА_6, про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП в сумі 6143.91, моральної шкоди в сумі 5000 грн., послуги експертної оцінки -350 грн., та судовий збір в сумі 447.2 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.09.2013 року рішення Івано-Франківського міського суду від 14.02.2013 р. та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 08.05.2013 р. скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 07.11.2013 року до участі у справі залучено співвідповідачем СК «Уніка».

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 05.12.2013 року до участі у справі залучено в якості третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Департамент соціальної політики Івано-Франківської облдержадміністрації та ОСОБА_6.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача 1 позовні вимоги не визнала з підстав зазначених в запереченні на позов, просила в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач 2 СК «Уніка», третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не прибули і про причину своєї неявки суд не повідомили, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку.

Представник третьої особи Департаменту соціальної політики Івано-Франківської облдержадміністрації вважає, що позов до задоволення не підлягає, при цьому поклався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09.12.2011 року о 7.45 год. на вул.Івасюка в м.Івано-Франківську відбулося ДТП, внаслідок якого зіткнулися автомобіль «Форд-Мондео», д.р.н. 850-66 ІВ, що наданий Департаментом соціальної політики Івано-Франківської облдержадміністрації (власник авто) як гуманітарна допомога в строкове користування ОСОБА_6, під керуванням позивача ОСОБА_2 та автомобіль «Фольксваген Транспортер» д.р.н. 712-42 ТС під керуванням ОСОБА_5, який і є його власником. Внаслідок ДТП обидва автомобілі зазнали пошкодження.

На замовлення ОСОБА_6 був проведений звіт про визначення вартості матеріального збитку 23.07.2012 року щодо автомобіля «Форд-Мондео», д.р.н. 850-66 ІВ, та визначено вартість такого збитку на суму 6143.91 грн.(а.с.10-14).

Постановою судді Івано-Франківського міського суду від 24.01.2012 року, який розглядав матеріали ВДАІ про порушення водієм ОСОБА_7 п.16.6 ПДР України, провадження у справі відносно притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 закрито у звязку з відсутністю складу правопорушення (а.с.7,8), яка залишена без змін постановою судді апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.02.2012 року (а.с.9).

Отже, за фактом ДТП був складений протокол та заведені матеріали на водія ОСОБА_2, при цьому протоколу та інших матеріалів на водія ОСОБА_5, за порушень правил дорожнього руху складено не було органами ДАІ, що не заперечується і сторонами. А тому в даному спорі питання відповідальності відповідача в порушенні ПДР не вирішувалось відповідними органами, отже вина не доведена.

За відсутності безпосередніх доказів вини відповідача 1. суд поставив на обговорення в судовому засіданні питання призначення у справі авто технічної експертизи, однак позивач категорично заперечив щодо проведення такої, а тому суд виходить з наявних матеріалів у даній цивільній справі.

Законом України «Про страхування» визначено, що страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів(страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Поняття договір страхування закріплено в ЦК (ст. 979), та в Законі України «Про страхування». Так, згідно зі ст. 16 цього Закону України «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 981 ЦК, ч. 2 ст. 18 вищезазначеного закону, факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Транспортний засіб «Форд-Мондео», д.р.н. 850-66 ІВ, що наданий Департаментом соціальної політики Івано-Франківської облдержадміністрації в строкове користування ОСОБА_6, застрахований в СК «Універсальна» та автомобіль «Фольксваген Транспортер» д.р.н. 712-42 ТС ОСОБА_5 , застрахований в СК «Уніка» (а.с.33).

Відповідно до ст. 985 ЦК страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобовязаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку.

Відповідно до Поліса АА/8551952 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальність ОСОБА_5 перед третіми особами застрахована в СК «Уніка» (а.с.33), терміном дії з 16.09.2011 до 15.09.2012 року, тобто діяв поліс і під час ДТП.

Як встановлено судом, позивач звертався до СК «Уніка» із заявою 26.06.2012 року, однак листом від 12.07.2012 р. позивача було повідомлено що відносно водія ненецького О.В. в законному порядку не встановлено складу адміністративного правопорушення (субєктивної та обєктивної його сторін), а тому відсутні підстави для здійснення страхового відшкодування (а.с.82).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Страховим випадком відповідно до Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 991 ЦК рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Така відмова має бути направлена страхувальнику у строк, визначений законом або договором.

Тому, позовні вимоги до СК «Уніка» не є обґрунтованими.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування.

Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (п.14) передбачено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 17 цієї постанови вказано, що необхідною умовою виникнення обовязку страховика за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). Якщо факт завдання шкоди відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV не є страховим випадком, то потерпілий має право вимагати відшкодування шкоди на підставі загальних правил, встановлених ЦК.

Ч.3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Однак. Позивач не довів вину відповідача ОСОБА_5 щодо відшкодування останнім завданих по факту ДТП майнових збитків.

За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 22, 979, 981, 985, 991, 1192 ЦК України, керуючись ст.ст.3,4,10,60, 208, 209, 212-215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5, СК "Уніка", треті особи - Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації та ОСОБА_6, про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених статтею 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 18 грудня 2013 року.

Суддя Польська М.В.