Дата документу: 10.01.2013
Номер провадження 2/335/619/2013

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2013 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Геєць Ю.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління з питань транспортного забезпечення та звязку про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління з питань транспортного забезпечення та звязку про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою судді від 19 грудня 2012 року позовна заява залишена без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, а саме, судом запропоновано позивачу усунути наступні недоліки:

- зазначити ціну позову, яка визначається відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України;

- відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦПК України додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Зазначена ухвала суду направлялась позивачу поштовим повідомленням, яке повернуто на адресу суду 02.01.2013 року з відміткою „за закінченням терміну зберігання.

04.01.2013 року позивач особисто отримав ухвалу суду від 19.12.2012 року для усунення недоліків.

08.01.2013 року через канцелярію суду позивачем надано ксерокопія позовної заяви з додатками до неї, без зазначенням дати її подання та оригіналу підпису, а також позивачем, в порушення вимог ухвали суду, не зазначено ціну позову.

Таким чином, протягом встановленого судом строку, недоліки зазначені в ухвалі суду щодо вимог передбачених ст.ст. 119, 120 ЦПК України, позивачем не усунуто в повному обсязі, вимоги суду не виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедент ними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства»від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі»від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У звязку з наведеним, вимога суду з підстав, передбачених ст.ст. 119, 120 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Оскільки позивач протягом встановленого судом строку недоліки зазначені в ухвалі суду не усунув позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління з питань транспортного забезпечення та звязку про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - вважати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню з позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для його повернення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Ю.В. Геєць