Справа №: 615/8/13- ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2013 р. м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Степаненко Г.І.

при секретареві Партола О.Є.

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Омбілік - Агро»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Управління Держкомзему у Валківському районі Харківської області про визнання недійсними додаткових угод ТОВ «Омбілік - Агро», визнання незаконним користування ТОВ «Омбілік - Агро» земельними ділянками, витребування з незаконного користування ТОВ «Омбілік - Агро» земельні ділянки, стягнення з відповідача ТОВ «Омбілік - Агро» на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 гривень та скасування запису про оренду земельних ділянок № 338,

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2013 року ОСОБА_4 звернулася до Валківського районного суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ «Омбілік - Агро», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача Управління Держкомзему у Валківському районі Харківської області, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог просить:

- визнати недійсними додаткові угоди ТОВ «Омбілік - Агро», укладені з ОСОБА_5, від 01 січня 2008 року та від 11 червня 2009 року під впливом введення в його в оману; визнати такими, що втратили чинність з часу смерті ОСОБА_5, додаткові угоди від 01 січня 2008 року та від 11 червня 2009 року, укладені ним з ТОВ «Омбілік-Агро»;

- визнати незаконним користування ТОВ «Омбілік - Агро» земельними ділянками № 338, за кадастровим номером ділянки :03:000:0143, та № 338, за кадастровим номером ділянки :03:000:0138 за актом ХР №015086 від 08 грудня 2004 року, без укладення договорів з зареєстрованим власником;

- витребувати з незаконного користування ТОВ «Омбілік - Агро» земельні ділянки і повернути ОСОБА_4, як власниці, земельні ділянки № 338, за кадастровим номером ділянки :03:000:0138 за актом серії ХР № 015086 від 08 грудня 2004 року;

- стягнути з відповідача ТОВ «Омбілік - Агро» на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 грн.;

- у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 1021 від 09 вересня 2009 року, зі змінами на цей час «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі»

- скасувати запис про оренду земельних ділянок № 338, за кадастровим номером ділянки :03:000:0143, та № 338, за кадастровим номером ділянки :03:000:0138 за актом серії ХР № 015086 від 08 грудня 2004 року у Поземельних книгах на земельні ділянки та з Державного земельного кадастру про земельні ділянки.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вона є власницею двох земельних ділянок на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 вересня 2010 року та Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ХР № 015086, а саме: земельної ділянки № 338 за кадастровим номером :03:000:0143 та земельної ділянки № 338 за кадастровим номером :03:000:0138, які були успадковані нею від батька ОСОБА_5.

В 2006 році ОСОБА_5 були укладені договори оренди землі з ТОВ «Омбілік - Агро» строком на 5 років з моменту їх реєстрації, яка відбулася в серпні 2006 року, із закінченням терміну дії договорів в серпні 2011 року.

В 2008 році та 2009 році, шляхом введення ОСОБА_5 та Управління Держкомзему у Валківському районі Харківської області в оману представниками відповідача, між ОСОБА_5 та відповідачем були укладені та зареєстровані додаткові угоди до вказаних договорів, якими строк дії одного договору продовжується на 7 років, іншого на 5 років.

02 червня 2010 року ОСОБА_5 помер.

З часу відкриття спадщини позивачка набула право розпоряджатися успадкованими нею земельними ділянками та особисто використовувати їх, однак відповідач, не переоформивши договори оренди земельних ділянок з позивачкою, як спадкоємицею ОСОБА_5, продовжує використовувати земельні ділянки та листом вих. № 340 від 27 листопада 2012 року повідомив позивачку про те, що остання не має права користуватися ними до 2018 року, а навесні 2013 року знищив посіяні позивачкою посіви ячменю та засіяв земельні ділянки самостійно.

Діями відповідача позивачці завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 2000 гривень.

В судовому засіданні представники позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уточнили позовні вимоги, підтримали уточнений позов і просили задовольнити його в повному обсязі.

Відповідач уточнені позовні вимоги не визнав в повному обсязі, проти задоволення уточненого позову заперечує. Доводи були викладені відповідачем письмово в запереченнях проти уточненого позову, а також усно представником відповідача в судових засіданнях.

Відповідач вважає, що правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки договори оренди земельних ділянок від 22 серпня 2006 року та додаткові угоди до них від 01 січня 2008 року та 11 червня 2009 року укладені між ним і ОСОБА_5 за взаємною згодою сторін із дотриманням всіх вимог, встановлених ст. 203 ЦК України, та зареєстровані в повній відповідності до вимог законодавства. Права та обовязки орендодавця, передбачені договорами оренди земельних ділянок та додатковими угодами до них, перейшли до позивачки. Обовязку переукладати договори оренди земельних ділянок у відповідача немає. Договори є чинними і виконуються відповідачем та позивачкою, у звязку з чим відповідач використовує належні позивачці земельні ділянки на законних підставах.

Вважають, що їх діями не спричинено позивачці моральну шкоду, просить відмовити в задоволенні позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Управління Держкомзему у Валківському районі Харківської області в судове засідання не зявилася, про час і місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію подала до суду листа, в якому просила розглядати справу за її відсутності.

Враховуючи вказаний лист, обсяг доказів, наявних в справі та пояснення сторін, суд вважає можливим вирішити справу по суті за відсутності третьої особи.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_5 згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ХР № 015086, виданого на підставі розпорядження голови Валківської райдержадміністрації Харківської області від 08 червня 2004 року за № 183, зареєстрованого 08 грудня 2004 року, належали земельна ділянка, кадастровий номер :03:000:0143 площею 2,9370 га та земельна ділянка, кадастровий номер :03:000:0138 площею 2,9716, які розташовані на території Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області, КСП «Заповіти Ілліча», виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Між ОСОБА_5, як орендодавцем, і ТОВ «Омбілік - Агро», як орендарем, було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,9370 га, розташованої на території Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області від 22 серпня 2006 року строком на 5 років з моменту його державної реєстрації, з орендною платою в розмірі 1,5% від суми, зазначеної в розділі 2 п.2.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Даний договір було зареєстровано у Валківському районному відділі реєстрації ХРФ ДП «Центр ДЗК» 10 жовтня 2006 року за № 73. Тобто, строк дії договору було визначено

сторонами до 10 жовтня 2011 року. Земельна ділянка була передана орендарю згідно з актом приймання - передачі земельної ділянки.

11 червня 2009 року між ОСОБА_5 і ТОВ «Омбілік - Агро» було укладено додаткову угоду до вказаного договору, за умовами якої орендна плата за оренду земельної ділянки встановлюється в розмірі 3% від суми, зазначеної в п.2 розділу 2, та дія договору продовжується на 7 років з моменту підписання даної додаткової угоди Сторонами та її державної реєстрації. Підпис на вказаних угодах вчинено самим ОСОБА_5 за його волевиявленням. Він цей факт не оспорював. Був згоден з умовами договору.

Згідно зі ст.654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Тож, зміни до договору оренди підлягають державній реєстрації.

Дана додаткова угода була зареєстрована в Управлінні Держкомзему у Валківському районі Харківської області 20 червня 2011 року за № 00132.

Також між ОСОБА_5, як орендодавцем, і ТОВ «Омбілік - Агро», як орендарем, було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,9716 га, розташованої на території Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області від 22 серпня 2006 року строком на 5 років з моменту його державної реєстрації, з орендною платою в розмірі 1,5% від суми, зазначеної в розділі 2 п.2.

Даний договір було зареєстровано у Валківському районному відділі реєстрації ХРФ ДП «Центр ДЗК» 10 жовтня 2006 року за № 83. Отже, строк дії договору було визначено сторонами до 10 жовтня 2011 р. Земельна ділянка була передана орендарю згідно з актом приймання - передачі земельної ділянки.

01 січня 2008 року між ОСОБА_5 і ТОВ «Омбілік - Агро» було укладено додаткову угоду до вказаного договору, за умовами якої орендна плата за оренду земельної ділянки встановлюється у розмірі 2,7% від суми, зазначеної в п.2 розділу 2, та дія договору продовжується на 5 років з моменту підписання даної додаткової угоди Сторонами та її державної реєстрації. Дана додаткова угода зареєстрована в Управлінні Держкомзему у Валківському районі Харківської області 04 липня 2011 року за № 00250.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія 1-ВЛ № 247928, виданого 03 березня 2010 року Сидоренківською сільською радою Валківського району Харківської області, 02 березня 2010 року ОСОБА_5 помер.

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6 23 вересня 2010 року, спадкоємцем вищевказаних земельних ділянок є його дочка ОСОБА_4.

Відміткою Управління Держкомзему у Валківському районі Харківської області на Державному акті на право власності на земельну ділянку, серія ХР № 015086 підтверджується, що перехід права власності на зазначені земельні ділянки до ОСОБА_4 зареєстрований в Поземельній книзі 02 серпня 2011 року.

Згідно з ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч.2 ст.1299 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Ст. 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з п.«б» ч.2 ст.126 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується, зокрема, свідоцтвом про право на спадщину. Згідно з ч.6 ст.126 Земельного кодексу України, при набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, Державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки. На Державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на

нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід.

Відповідно до п.14 Порядку ведення Поземельної книги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), у разі здійснення нотаріусом у встановленому законом порядку відмітки про перехід права власності на земельну ділянку на підставі цивільно - правового договору або свідоцтва про право на спадщину вносяться відомості до розділу 3 Поземельної книги «Земельна ділянка. Права власності, постійного користування». Дата внесення відомостей є датою державної реєстрації переходу права власності на земельну ділянку.

Таким чином, позивачка набула право власності на вищевказані земельні ділянки 02 серпня 2011 року, тобто після проведення Управлінням Держкомзему у Валківському районі Харківської області державної реєстрації спірних додаткових угод, яка відбулась 20 червня 2011 року та 04 липня 2011 року.

В силу ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі», перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Листом роз»ясненням від 21 квітня 2010 року Державного комітету України із земельних ресурсів як орган, до компетенції якого відноситься узагальнення практики застосування актів земельного законодавства (п.2 Положення про Державний комітет України із земельних ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2008 року № 224), відповідно до ст. 770 ЦК України, ст.. 31,32 Закону України «Про оренду землі», роз»яснив, що смерть фізичної особи наймодавця не є підставою для припинення договору, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до його спадкоємців переходять права та обов»язки за договором оренди, якщо інше не передбачено в самому договорі.

При здійсненні державної реєстрації додаткових угод від 11 червня 2009 року, 01 січня 2008 року між ОСОБА_5 і ТОВ «Омбілік «ОСОБА_3» управління Держкомзему у Валківському районі Харківської області діяло в межах наданих йому повноважень та відповідно до приписів чинного законодавства.

Не було виявлено порушень сторонами і встановивши відсутність підстав для відмови в державній реєстрації додаткових угод, передбачених ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», передбачено, що відмова в їх реєстрації з підстав, не передбачених цим законом, заборонена.

П.5 розділу 11 вищевказаних договорів оренди земельних ділянок передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Згідно з ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обовязковим до виконання сторонами.

Таким чином, разом із правом власності на земельні ділянки до позивачки перейшли права та обовязки за вищевказаними договорами оренди земельних ділянок. Договори оренди земельних ділянок є чинними та обовязковими до виконання. У відповідача відсутній обовязок переукладати договори оренди земельних ділянок з позивачкою.

Судом встановлено, що після набуття позивачкою права власності на вищевказані земельні ділянки позивачка отримувала орендну плату за договорами оренди земельних ділянок за 2011 та 2012 роки, тобто виконувала умови цих договорів та додаткових угод до них та визнавала їх дійсність, що підтверджується видатковими касовими ордерами № 997 від 29 грудня 2011 року, № 998 від 29 грудня 2011 року, № 571 від 25 вересня 2012 року, № 572 від 25 вересня 2012 року.

Після цього 27 вересня 2012 року позивачкою було здійснено винос в натуру (на місцевість) вищезазначених земельних ділянок та закріплено їх межі межовими знаками довгострокового зберігання, які були передані під охорону власнику земельних ділянок, про що позивачкою та представником землевпорядної організації ТОВ «ЗІК» було складено акти про передачу та прийом земельної ділянки (паю) в натурі та ці акти надані позивачкою відповідачу.

У звязку з цим 27 листопада 2012 року відповідачем було надіслано позивачу лист вих. № 340 від 27 листопада 2012 року, який був отриманий позивачкою, в якому відповідач зазначив, що позивачка набула прав та обовязків орендодавця за договорами оренди земельних ділянок від 22 серпня 2006 року, укладеними між ОСОБА_5 і відповідачем, та додатковими угодами до

них від 01 січня 2008 року та 11 червня 2009 року і що строк дії цих договорів до 04 липня 2016 року та до 20 червня 2018 року, у звязку з чим земельні ділянки використовуватися позивачкою не можуть і будуть повернуті їй після закінчення строку дії договорів за актами приймання - передачі.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Ст.25 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, отримувати продукцію і доходи.

Вищевказаними договорами оренди земельних ділянок передбачено, що зазначена в п.1 договору земельна ділянка надається Орендарю для ведення сільськогосподарського виробництва (п.1 розділу 5); Орендар має право самостійно господарювати на землі відповідно до цільового призначення земельної ділянки та умов договору, отримувати продукцію і доходи (розділ 10).

За таких обставин суд вважає, що відповідач користується успадкованими позивачкою земельними ділянками на законних підставах.

Твердження позивачки про незаконне користування відповідачем земельними ділянками та завдання їй таким користуванням моральної шкоди не доведені.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суду не представлено доказів спричинення такої шкоди позивачці.

Позивачка посилається на укладення та реєстрацію додаткових угод шляхом введення ОСОБА_5 та Управління Держкомзему у Валківському районі Харківської області представниками ТОВ «Омбілік - Агро» в оману. Проте, факт обману позивачкою також не доведений.

Ч.1 ст.230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Омана має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно з ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є

недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Судом не встановлено порушень вимог частин першої - третьої, пятої та шостої ст. 203 ЦК України при укладенні спірних додаткових угод, тому підстави для визнання їх недійсними та скасування запису про оренду земельних ділянок у Поземельній книзі та Державному земельному кадастрі відсутні.

При таких обставинах позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.1,13,25,32 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.10,11,60,61,212-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні уточненого позову ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Омбілік - Агро», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Управління Держкомзему у Валківському районі Харківської області про визнання недійсними додаткових угод ТОВ «Омбілік - Агро», визнання незаконним користування ТОВ «Омбілік - Агро» земельними ділянками, витребування з незаконного користування ТОВ «Омбілік - Агро» земельні ділянки, стягнення з відповідача ТОВ «Омбілік - Агро» на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 гривень та скасування запису про оренду земельних ділянок № 338 - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Валківський районний суд Харківської області впродовж 10 днів з моменту проголошення.

Суддя: ОСОБА_7 Г. І.