Справа №442/4809/13-ц
Провадження №2/442/1665/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2013 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Медведика Л.О.,

при секретарі Красневич Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Регіон-3», за участю третіх осіб ОСОБА_3, магазину - салону «Двері міста Лева», ОСОБА_4 про зобов»язання здійснити обмін товару, стягнення неустойки та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезгаданим позовом, посилається на те, що у вересні 2011 року він купив металеві двері торгової марки «Двері міста Лева» в магазині в ТЦ «Верховина» в м.Дрогобич, ОСОБА_5,17 павільйон №16. Під час їх встановлення двері виявилися бракованими, вартість дверей 6800,00 грн. на момент купівлі. Представник в магазині не видав йому чеку на проданий товар та не видав гарантійного талону.

Виявивши під час встановлення брак у дверях він почав вимагати від продавця товарний чек та гарантійний талон, книгу скарг та свідоцтво про державну реєстрацію суб»єкта господарської діяльності. Факт відмови зафіксований на диску DVD+RW «Arena».

Він звертався з заявою до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Л/о з проханням зобов»язати відповідача замінити забракований товар. У відповідь йому було рекомендовано звернутися до суду.

Просить стягнути з відповідача неустойку за кожний день відмови у обміні товару у розмірі 1% від їх вартості, починаючи з 01.10.11 р. в сумі 68,00 грн у відповідності до ч.5 ст.709 ЦК України.

Крім того, позивач посилається на те, що своїми діями відповідач заподіяв йому моральну шкоду, яка полягає у в тому, що він пережив страждання, переживання, незручності, пов»язані з порушенням його права, як споживача, розмір якої він оцінює в 2000 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві. Додав, що вже минуло два роки як купили двері, вони були браковані. Майстри, які приїжджали на його виклик гнули завіси, але це не допомогло. Вказав, що його теща ОСОБА_6 та дружина ОСОБА_7 поїхали в ТЦ «Верховина», замовили двері; залишили завдаток. Чек вони не брали, так як ОСОБА_4 їхній сусід і вони не думали, що будуть проблеми. Встановлювати двері він мав самостійно. Мікроавтобус привіз замовлення і дружина доплатила решту суми. При встановленні виявилося, що двері щільно не прилягають. Продавець ОСОБА_4 вказав, що позивач погано їх встановив і прислав своїх робітників, які намагалися щось підправити. Один із них - ОСОБА_7, який привозив двері бачучи, що нічого не виходить, наклеїв ще одну ущільнювальну стрічку. Позивач змушений був приварити поріжок, так як зимою задував сніг,оскільки притворна планка була коротшою на 2 см. Пізніше почав віддуватися шпон, вони дзвонили до ОСОБА_4, той обіцяв зробити. Зняв притворну планку і так усе залишилося. Вказав, що заміри на двері робив сам. Ні чеку, ні гарантійного талону на придбання товару, йому не давали.

Представник відповідача ОСОБА_2 «Регіон» ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пославшись на підстави, викладені в письмовому запереченні, додала, що жодних доказів придбання дверей у їхній фірмі позивачем суду не представлено. Крім того зазначила, що покупець може обміняти товар на інший належної якості протягом двох років з моменту виявлення недоліків. Просила відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи магазину-салону «Двері міста Лева» ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивач купляв двері не в нього. Він працює за наступною схемою:

1) договір про права обов»язки сторін, до нього додається додаток на фірмовому бланку, де вказується все, що стосується виробу, реквізити клієнта, адреси та всі інші деталі. Роблять тільки скриті або антизрізні завіси. Ціна за прайсом по розмірам дверей позивача у їх магазині буде на 40% більша ніж та ціна, яка вказана у позові позивачем. Вказав, що від позивача приходили і дивилися на двері. Жодного завдатку не лишали;

2) додаток йде в електронному вигляді до Львова і на цьому його місія закінчена;

3) зі Львова дзвонять до клієнта, їдуть на машині з логотипом «РЗ» з майстрами;

4) в договорі зазначається два роки гарантії і обслуговування.

Крім того пояснив, що ОСОБА_2 «Регіон» орендує приміщення у ТЦ «Верховина». «Двері міста Лева» - це назва самого магазину. Замовлення на Львів від позивача також не надходило. Просив відмовити в задоволенні позову за його безпідставністю.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні суду пояснила, що є тещею позивача. Двері купили в 2011 році. Вона разом з дочкою їх вибирали. Донька давала завдаток біля 3000 грн. ОСОБА_4. Розміри поміряв позивач. Чекали і до місяця часу привезли двері. На 2-й чи 3-й день позивач їх вставив. Погано вони закривалися, вона пішла до ОСОБА_4 додому поскаржитися, а він відповів, що то такі майстри вставляли. Один раз двері забрали, раму залишили. Привезли стали кращі, але все одно погано закривалися. ОСОБА_4 їм казав, що то їхні проблеми, він не винен, що в нього така фірма. Двері привозив темно синій рафік з надписом «вікна двері».

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, оглянувши відеозапис, дослідивши письмові докази по справі суд встановив, що позивачем по справі в 2011 році було придбано вхідні броньовані двері неналежної на його переконання якості.

Відповідно до ст.1 Закону України Про захист прав споживачів договір усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.

Позивач стверджує, що купив двері у магазині-салоні «Двері міста Лева» фірми ОСОБА_2 «Регіон-3», однак не подав суду підтвердження укалдення укладеного між ними договору купівлі-продажу товару, квитанції про оплату за придбаний товар, товарного чеку або ж інші документи на підтвердження здійснення ним покупки.

Покази свідка ОСОБА_6 про купівлю цих дверей у згаданому магазині-салоні є неспроможними, оскільки в судовому засіданні сторонами не зеперечувалося, що такими дверима, які є наявні у позивача згаданий магазин-салон не торгує. Крім того, на них вісутній логотип фірми виробника «РЗ».

Крім того, позивачем не подано належних та допустимих доказів, які б свідчили про неналежну якість цих дверей та їх недоліки, що не пов»язані з їх неправильним встанволенням самим позивачем.

Згідно ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний товар у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням.

Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром.

Згідно ст.680 ЦК України покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо на товар не встановлений гарантійний строк або строк придатності, вимога у зв'язку з його недоліками може бути пред'явлена покупцем за умови, що недоліки були виявлені протягом розумного строку, але в межах двох років.

Даючи оцінку зібраним доказам зважаючи на вищенаведені норми Закону, суд вважає, що позовні вимоги в частині обміну товару на інший до задоволення не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині стягнення неустойки, то такі також до задоволення не підлягають, оскільки позивачем не надано суду доказів пред»явлення вимоги до продавця про усунення недоліків купленого товару, зокрема у визначені Законом терміни.

Не може бути задоволена й вимога відповідача про стягнення моральної шкоди, оскільки відповідно до п.5 ч.1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживача" споживач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої лише внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до Закону. Доказів спричинення такої шкоди позивачем суду не надано. Спричинення такої шкоди внаслідок звернення до суду підставою для її стягнення також бути не може.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись ст.ст.10,11,88,209,212,214-215,218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Регіон-3» про зобов»язання здійснити обмін товару, стягнення неустойки та моральної шкоди- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Дрогобицький міськрайонний суд.

Головуючий