Справа №784/4902/13 09.12.2013 09.12.2013 02.12.2013
Провадження №22-ц/784/3848/13 Головуючий у першій інстанції: Максютенко О.А.
Категорія 37 Доповідач в суді апеляційної інстанції: Кутова Т.З.
У Х В А Л А
Іменем України

9 грудня 2013 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючої: Кутової Т.З.,
суддів : Крамаренко Т.В.,
Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання: Романенко Ю.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 подану представником ОСОБА_4

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2013 року за позовом
ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 до ОСОБА_5 за участю третіх осіб приватного нотаріуса Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Цихоні Валентини Арсентіївни та державного нотаріуса Новоукраїнської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г.
про визнання свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом недійсними та визнання права власності на обов`язкову частку у спадковому майні

В С Т А Н О В И Л А :
В вересні 2013 року ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також ОСОБА_3 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 про визнання свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом недійсними та визнання права власності на обов`язкову частку у спадковому майні.

Позивачі зазначали, що після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина на ? частину належної їй квартири АДРЕСА_1 . Спадщину прийняли її донька ОСОБА_7 та онук ОСОБА_5 , який 12 жовтня 2012 року отримав свідоцтво на спадщину за заповітом на ? частину квартири. Після смерті ОСОБА_7 21 серпня 2011 року спадщину за законом також прийняв її син, відповідач по справі, ОСОБА_5 та отримав відповідне свідоцтво на спадщину за законом на ? частину цієї ж квартири.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6 була призначена опікуном позивачки ОСОБА_1 та остання весь час проживала в спірній квартирі де народились та проживали також її доньки ОСОБА_3 та неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачі просили визнати частково недійсними свідоцтва на спадщину, які видані відповідачу після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і визнати за ними право власності на обов`язкову частку в спадковому майні.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі просять вказане рішення суду скасувати та по справі ухвалити нове рішення, яким задовольнити їхні позовні вимоги в повній мірі, посилаючись на те, що суд не вірно застосував норми матеріального права та дав не вірну оцінку доказам.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення сторонами вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Наведені положення ст. 203 ЦК України встановлюють, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, квартира АДРЕСА_2 належала на праві власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 6 квітня 1995 року, видане військовою частиною НОМЕР_1 (а.с. 12).

Свідоцтвом про смерть виданим 18 березня 2011 року Комишуватською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області встановлено, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі його відсутності право на спадкування одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до спадкової справи відкритої приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу, ОСОБА_6 склала заповіт згідно якого заповіла все своє майно , в тому числі і ? частину належної їй квартири дочці ОСОБА_7 та онуку ОСОБА_5 (а.с. 105).

З заявами про прийняття спадщини за заповітом звернулись донька ОСОБА_7 та онук ОСОБА_5 (а.с.99 об.,101). Також заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 подала ОСОБА_1 (а.с. 97).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 померла, про що також видано відповідне свідоцтво Комишуватською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області від 23 серпня 2011 року (а.с.118). Спадщину після її смерті шляхом звернення до нотаріальної контори, як спадкоємець першої черги на підставі ст. 1261 ЦК України прийняв син, ОСОБА_5 (а.с. 117).

Так, відповідач ОСОБА_5 12 жовтня 2012 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину спірної квартири після смерті бабусі ОСОБА_6 та ІНФОРМАЦІЯ_4 свідоцтво про право на спадщину на ? частину вказаної квартири за законом після смерті матері ОСОБА_5 (а.с.47, 48).

Положеннями ст. 1241 ЦК України встановлено, що неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту , половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

З рішення Виконавчого комітету Первомайської міської ради народних депутатів Миколаївської області від 13 квітня 1979 року за № 287 вбачається, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є онукою ОСОБА_6 . В зв`язку зі смертю матері позивачки 3 лютого 1979 року над нею було встановлено опіку та ОСОБА_6 , як її бабусю, призначено опікуном (а.с. 19, 25,26).

Враховуючи, наведене, районний суд повно та всебічно дослідив обставини справи та дав належну оцінку доказам і дійшов обґрунтованого висновку про те, що ні позивачка ні її діти не відносяться до категорії осіб, які визначені в наведеній ст. 1241 ЦК України, в зв`язку з чим у них не виникло права на спадкування обов`язкової частки в спадковому майні після смерті ОСОБА_6 .

Та обставина, що спадкодавиця була опікуном під час неповноліття позивачки, також не тягне за собою права підопічної на спадкування, оскільки таке не передбачено ст. 247 СК України, якою визначені права дитини, над якою встановлено опіку або піклування, правовими нормами Глави 6 ЦК України, яка регулює правовідносини пов`язані з опікою та піклуванням та, власне, правовими нормами Книги шостої ЦК України, якими врегульовані спадкові правовідносини.

За такого, районний суд вірно ухвалив рішення про відмову в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , яка також діяла в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її повнолітньої доньки ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга не містить обґрунтованих доводів на спростування наведених висновків суду, а є лише відтворенням обставин та вимог викладених в позові, яким судом першої інстанції дана вірна оцінка.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення районного суду, колегія дійшла висновку про те, що воно відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка також діяла в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її повнолітньої доньки ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2013 рок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуюча :

Судді: