23.09.2013 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова
в складі: головуючого судді Задорожної А.М.,
за участю секретаря судового засідання Тугайбей В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першої Харківської державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобовязання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 11 червня 2013 року звернувся до суду з позовом до Першої Харківської державної нотаріальної контори, в якому просив скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.05.2013 року, а також зобовязати відповідача видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 24.01.2012 року.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що 24 січня 2012 року померла його бабуся ОСОБА_2 Після смерті бабусі залишилося спадкове майно у вигляді 56/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями по пров. Віленському, 7 у м. Харкові. Він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з не наявністю всіх необхідних документів щодо спадкоємця за заповітом ОСОБА_3
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій вказав, що наполягає на задоволенні позову, посилаючись на обставини, що зазначені у ньому. У разі неявки в судове засідання представника відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася в порядку, передбаченому ст. 76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів.
Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі на підставі наступного.
ОСОБА_2 померла 24 січня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №342699 виданим 25 січня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. /а.с. 7/
За життя ОСОБА_2 належало на праві власності 56/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями по пров. Віленському, 7 в м. Харкові.
Факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, які долучені до матеріалів справи.
Батько позивача - ОСОБА_5, який є сином ОСОБА_2, помер 14 серпня 2011 року.
Позивач є онуком ОСОБА_2
Постановою державного нотаріуса Першої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 2 травня 2013 року було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтві про право власності на спадщину за законом після померлої 24 січня 2012 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на все належне спадкодавцю майно.
Згідно п. 2.1 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.
Згідно п. 2.2 глави 10 вищевказаного порядку, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.
При постанові про відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадщину державний нотаріус посилається на п. 4.12 вищевказаного Порядку, відповідно до якого свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
Держаний виконавець в постанові зазначив, що в спадковій справі відсутні відомості та документи щодо спадкоємця за заповітом ОСОБА_3
Суд не погоджується з підставами щодо відмови у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виходячи з наступного.
Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Статтею 19 Конституції України закріплено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Як зазначено вище у рішення, спадкодавець ОСОБА_2 померла 24 січня 2012 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право власності було те, що при заведені спадкової справи було встановлено наявність заповіту від спадкодавця ОСОБА_2, яким вона заповіла все своє майно ОСОБА_3 Однак дана особа не прийняла спадщину, оскільки не зверталася до нотаріальної контори з відповідною заявою. Встановити місцезнаходження ОСОБА_3 на даний час не представилося за можливе.
Згідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Частиною 1 статті 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Таким чином, особа, яка є спадкоємцем за заповітом, на протязі шестимісячного строку не звернулася до нотаріальної контори з заявами про прийняття або відмову в прийнятті спадщини, внаслідок чого відповідно до чинного законодавства вона фактично не прийняла спадщину.
Посилання державного нотаріуса на положення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, суперечить положенням чинного ЦК України, який має вищу юридичну силу по відношенню до Порядку.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Частиною 1 статті 1266 ЦК України встановлено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Позивач звернувся в строки, передбачені ЦК України, інші спадкоємці а ні за заповітом, а ні за законом до нотаріальної контори не зверталися, а тому у державного нотаріуса були відсутні правові підставі для відмови у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 8, 19 Конституції України, ст. ст. 1261, 1266, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 169, 197, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,
Постанову державного нотаріуса Першої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 2 травня 2013 року щодо відмови ОСОБА_1 у видачі свідоцтві про право власності на спадщину за законом після померлої 24 січня 2012 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на все належне спадкодавцю майно, - скасувати.
Зобовязати Першу Харківську державну нотаріальну контору видати ОСОБА_1 у видачі свідоцтві про право власності на спадщину за законом після померлої 24 січня 2012 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Задорожна А.М.