Справа № 266/1013/13-ц
Провадженя№ 2/266/517/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2013 м. Маріуполь Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді Федотової В.М.,

при секретарі - Турій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності. В позовній заяві зазначив, що в 1994 році він разом із дружиною ОСОБА_2 отримали свідоцтво на право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала нам на праві сумісної власності, однак дане свідоцтво не було зареєстровано в Маріупольському БТІ. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла та після її смерті позивач звернувся до Другої державної нотконтори з заявою для прийняття спадщини. Однак нотаріус повідомила, що право власності на вищевказану квартиру не було зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно. Також зазначив, що звертався до реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції, однак йому було відмовлено в прийнятті заяви для реєстрації права власності. Тому він був вимушений звернутись до суду з заявою про визнання за ним права власності на вказану квартиру.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 надав заяву, в якій просив позов задовольнити та розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача Маріупольської міської ради Карацюба В.Л., який діє на підставі довіреності, також надав суду заяву про розгляд справи без його участі та не заперечував проти задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про права власності від 02.12. 1994 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по Ѕ частини. (а.с.8).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до особового рахунку № НОМЕР_1 , виданого ККП "Керуюча компанія "Приморська" в АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.7)

Згідно з свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 виданого 17 липня 2012 року ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_2 - її чоловік ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини за законом до Другої маріупольської державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у зв`язку з тим, що ними обома право власності на дану квартиру не було зареєстроване у реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається зі спадкової справи № 537/2012 заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , її донька ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 , відмовились від прийняття спадщини після смерті матері на користь батька - ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнаний його недійсним, неприйнятті спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені цим Кодексом.

Статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_1 відповідно до ст. 1268 ЦК України є спадкоємцем за законом, оскільки він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та є таким, що фактично прийняв спадщину, яка залишились після смерті ОСОБА_2 у вигляді Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

За наведених обставин у інший спосіб, крім як за рішенням суду, ОСОБА_1 , який є власником Ѕ частини квартири та спадкоємцем за законом, після смерті ОСОБА_2 не може реалізувати своє право на прийняття спадщини та визнання за ним права власності, на квартиру АДРЕСА_1 .

Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені сторонами відповідно до ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що визнання права власності не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3,11, 15,60, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 392, 1223, 1261,1268 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності - задовольнити.

Визнати право власності на спільну сумісну частину власності подружжя у розмірі Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Визнати право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 - померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Донецької області через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.М. Федотова