Провадження № 2/755/6182/2013
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2013 р. Дніпровський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Галагана В.І.,

при секретарі Нестеровському Б.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за договором кредиту, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.05.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, про що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості, з терміном дії договору 12 місяців.

У звязку з недотриманням ОСОБА_1 зазначених умов кредитного договору, станом на 31.08.2013 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 24 610,55 грн. Однак, станом на дату подання даного позову до суду ОСОБА_1 не виконав умови кредитного договору, що є предметом позовних вимог.

Представник позивача Стадников Д.В. в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, однак надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою, зазначеною у позовній заяві, та шляхом подання оголошення в газету „Урядовий кур'єр, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи убачається, що на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 року Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником усіх прав та обовязків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» згідно витягу Статуту Товариства, затвердженого Загальними зборами акціонерів від 30.04.2009 року.(а.с. 20-21, 23, 24)

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обовязків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обовязків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення.

Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції Закону України від 22 травня 1997 р.) дає загальне визначення поняття кредиту. За згаданим Законом це кошти та матеріальні цінності, які надаються резидентами або нерезидентами у користування юридичним або фізичним особам на визначений строк та під процент. Кредит розподіляється на фінансовий кредит, товарний кредит та кредит під цінні папери, що засвідчують відносини позики.

Більш повне визначення міститься в Положенні про кредитування, затвердженому постановою Правління Національного банку України від 28 вересня 1995 р. № 246. Цим актом кредит визначається як позичковий капітал банку у грошовій формі, що передається у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Кредитна операція - це договір щодо надання кредиту, який супроводжується записами за банківськими рахунками, з відповідним відображенням у балансах кредитора та позичальника.

Принцип забезпеченості кредиту передбачає наявність у банку права для захисту своїх інтересів, недопущення збитків від неповернення боргу через неплатоспроможність позичальника. Принципи повернення, строковості та платності означають, що кредит має бути повернений позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк із відповідною платою за його користування. Цільовий характер використання передбачає вкладення позичкових коштів із конкретною метою, визначеною кредитним договором.

Сторонами кредитного договору є кредитодавець банк або інша кредитна організація, яка надає кошти, а також позичальник особа, якій надаються кошти.

Предметом договору кредитування є сума грошових коштів (речей, визначених родовими ознаками), яка передається позичальникові на умовах повернення та сплати процентів.

Кредитний договір укладається в письмовій формі, недодержання якої призводить до недійсності договору. Він є оплатним, консенсуальним, двостороннім.

Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 21.05.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, який складається із Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с. 10-17)

Відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні строків платежів по будь-яким грошовим зобовязання, передбаченим дійсним договором більше ніж на 30 днів, встановлюється штраф в розмірі 500 грн., плюс 5% від суми позову.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України)

Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України)

Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту.

Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_1 порушено умови зазначеного кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, у звязку з чим станом на день проведення розрахунку заборгованості 31.08.2013 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 24 610,55 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунками. (а.с. 6-8)

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до задоволення, тому присуджує до стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 21.05.2007 року на загальну суму 24 610,55 грн.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 246,11 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 554, 611, 625, 629, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 31, 58, 60, 88, 208-210, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» кредитну заборгованість в сумі 24 610,55 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 246,11 грн., а всього на загальну суму 24 856 (двадцять чотири тисячі вісімсот пятдесят шість) грн. 66 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я :