Справа № 408/4300/12
Провадження №2/210/179/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" січня 2013 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі:

головуючого Свистунова О. В.

при секретарі Кузьміній Н.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про стягнення ? частини грошових коштів, сплачених ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 24.10.2006 року; ? частини грошових коштів сплачених ОСОБА_1 на страхування майна за кредитним договором № 0 від 24.10.2006 року; розподіл між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 невиконаних зобовязань за кредитним договором № 0 від 24.10.2006 року та стягнення судових витрат та зустрічними вимогами ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди завданої неправомірними діями відповідача, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась із зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_5, треті особи у справі: ОСОБА_6, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про стягнення ? частини грошових коштів, сплачених ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 24.10.2006 року; ? частини грошових коштів сплачених ОСОБА_1 на страхування майна за кредитним договором № 0 від 24.10.2006 року; розподіл між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 невиконаних зобовязань за кредитним договором № 0 від 24.10.2006 року та стягнення судових витрат.

17 серпня 2012 року судом було зареєстровано зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди завданої неправомірними діями відповідача, який ухвалою суду від 20 серпня 2012 року було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 12 вересня 2012 року позивачу подовжено встановлений судом строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2012 року судом було обєднано в одне провадження цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про стягнення ? частини грошових коштів, сплачених ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 24.10.2006 року; ? частини грошових коштів сплачених ОСОБА_1 на страхування майна за кредитним договором № 0 від 24.10.2006 року; розподіл між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 невиконаних зобовязань за кредитним договором № 0 від 24.10.2006 року та стягнення судових витрат та зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди завданої неправомірними діями відповідача. Справі було привласнено загальний номер.

В ході розгляду справи по суті, позивачкою за основними вимогами неодноразово подавались змінені позовні заяви, у відповідності до вимог ст.. 31 ЦПК України, шляхом збільшення позовних вимог, остання редакція від 17 грудня 2012 року.

В обґрунтування заявлених вимог, позивачка за основними вимогами зазначила, що 03 жовтня 2003 року був укладений шлюб між нею та відповідачем у справі, який був розірваний 31 жовтня 2007 року на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу та зареєстрований Центрально-Міським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 11 грудня 2007 року, актовий запис № 419. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився на утриманні позивачки.

Під час перебування у шлюбі, ОСОБА_5 уклав договір з АКІБ «УкрСиббанк» про надання споживчого кредиту № 0 від 24.10.2006 року, згідно до якого Банк надав йому, як Позичальнику 19 500,00 доларів США, що еквівалентно 98 475,00 грн. під 11,3 % річних, зі строком повернення до 21.10.2016 року.

В забезпечення виконання зобовязання ОСОБА_5, як позичальника по кредитному договору № 0 від 24.10.2006 року були укладені:

-Договори поруки: № 0П від 24.10.2006року укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_8 та № 0П/2 від 24.10.2006року укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6;

-Договір іпотеки № 0-3 від 24.10.2006 року укладений між АКІБ «УкрСиббанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_6 (Іпотекодавець), де предметом іпотеки є - чотирикімнатна квартира, розташована на третьому поверсі триповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачкою, як поручителем, в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 0 від 24.10.2006 року, за період червень 2007 року по жовтень 2012 року, було сплачено самостійно з власних коштів 20 386,39 доларів США, що з відсотками складає - 20 623,39 доларів США.

На підставі викладеного позивачка просила суд задовольнити змінені позовні вимоги у повному обсязі та стягнути на її користь з відповідача ? частини грошових коштів, сплачених нею за кредитним договором № 0 від 24.10.2006 року; ? частину грошових коштів сплачених нею на страхування майна за кредитним договором № 0 від 24.10.22006 року; розподіл між відповідачем ОСОБА_5 та нею - ОСОБА_1 невиконані зобовязання за кредитним договором № 0 від 24.10.2006 року та стягнути судові витрати.

Позивач за зустрічними вимогами ОСОБА_5 просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь майнову шкоду в розмірі 156 000,00 грн. завдану неправомірними діями відповідача.

Позивачка за основними вимогами ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, який діє на підставі договору, кожний окремо, підтримали заявлені позовні вимоги у зміненій редакції, та просили суд їх задовольнити у повному обсязі. Крім того, вважали, що зустрічні вимоги ОСОБА_5 задоволенню не підлягають, надали суду письмові заперечення, які підтримали у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 належним чином сповіщений про день та час розгляду справи в судовому засідання не був присутній.

Представник відповідача - ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності, підтримав заявлені зустрічні вимоги ОСОБА_5 та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Однак підтримав раніше подані письмові заперечення на позовні вимоги ОСОБА_1 та зазначив, що в задоволенні основного позову ОСОБА_1 слід відмовити. Крім того, вважав, що в даному випадку, саме до вимог позивачки ОСОБА_1 слід застосувати строк позовної давності.

Представник третьої особи ПАТ «УкрСиббанк» належним чином сповіщений про день та час розгляду справи в судовому засідання не був присутній. Згідно до поданих заперечень, зареєстрованих судом 03.12.2012 року (т.с.2.а.с.35-36) зазначено що, АТ«УкрСиббанк» залишає на розсуд суду вирішення питання щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з Відповідача на користь Позивача грошових коштів, фактично виплачених Позивачем в рахунок погашення кредиту та страхування майна. В частині вимог щодо розділ невиконаних зобовязань за кредитним договором зазначили що ними, як кредитором згода на зміну іншою особою боржника у зобовязанні не була надана, сам позичальник ОСОБА_5 питання переведення боргу на іншу особу перед ними не порушував, просили розглянути справу за відсутності їх представника.

Третя особа - ОСОБА_6 належним чином сповіщена про день та час розгляду справи в судовому засідання не була присутньою, причини неявки суду не відомі.

Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позовні вимоги за основним позовом підлягають задоволенню, а зустрічні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Суд вважає, що не підлягає задоволенню клопотання заявлене представником відповідача за основними вимогами, представником позивача за зустрічними вимогами ОСОБА_3 щодо застосування строку позовної давності з тих підстав, що початок позовної давності для вимог про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС (ст..106,107 СК України) чи з дати набрання рішення суду законної сили (ст.. 109, 110 СК України), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатись про порушення свого права власності (ч.2 ст. 72 СК України). Згідно з ч.4 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім»ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, майно, придбане подружжям в кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини. А відповідно до вимог ст. 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Крім того, відповідно до вимог ст.. 65 СК України договір укладений одним із подружжя в інтересах сім»ї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім»ї. Тобто, дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обовязки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки, розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобовязань за кредитом. Тобто, позивачка виходить з того, що боргові зобовязання перед кредитором несуть як чоловік так і дружина, а не тільки той з подружжя, хто підписав кредитний договір. Крім того, суд погоджується з тим, що при розірванні шлюбу спір про розподіл майна не існував. Однак, при вирішенні питання про поділ майна підлягають врахуванню як права, так і обовязки, а в даному випадку, невиконані обовязки за кредитним договором. Тобто, при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сім»ї, а в даному випадку у сторін виникло солідарне зобовязання з повернення кредиту.

Відповідно до вимог ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

В ході розгляду справи судом неодноразово пропонувалось позивачам та їх представникам, як за основним, так і зустрічним позовами уточнити їх вимоги, розяснювались права і обовязки та нагадувались вимоги ст.ст. 10, 11 та 60 ЦПК України, сторони підтримали заявлені ними вимоги викладені саме в такому вигляді: позивачка ОСОБА_1 у редакції від 17.12.2012 року, а позивач ОСОБА_5 у первісному вигляді та відмовились їх уточнювати, вважаючи, що саме викладені вимоги у такому вигляді відповідають їх прагненням.

Як встановлено судом, 03 жовтня 2003 року між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом РАГС Дзержинського районного управління юстиції м. Кривого Рогу (актовий запис № 475). 31 жовтня 2007 року рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу шлюб між ними був розірваний та зареєстрований Центрально-Міським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 11 грудня 2007 року (актовий запис № 419). Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився на утриманні позивачки. Шлюбно-сімейні відносини були припинені у червні 2007 року. Припинення в червні шлюбно-сімейних відносин та ведення спільного господарства, а також окреме проживання з відповідачем було встановлено рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу по справі № 2-3949, в звязку з чим, дані обставини не потребують додаткового доказування у відповідності до ч. 2,3 ст. 61 ЦПК України.

Під час перебування у шлюбі, ОСОБА_5 уклав договір з АКІБ «УкрСиббанк» про надання споживчого кредиту № 0 від 24.10.2006 року, згідно до якого Банк надав йому, як Позичальнику 19 500,00 доларів США, що еквівалентно 98 475,00 грн. під 11,3 % річних, зі строком повернення до 21.10.2016 року.

В забезпечення виконання зобовязання ОСОБА_5, як позичальника по кредитному договору № 0 від 24.10.2006 року були укладені:

-Договори поруки: № 0П від 24.10.2006року укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_8 та № 0П/2 від 24.10.2006року укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6;

-Договір іпотеки № 0-3 від 24.10.2006 року укладений між АКІБ «УкрСиббанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_6 (Іпотекодавець), де предметом іпотеки є - чотирикімнатна квартира, розташована на третьому поверсі триповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.4 ст. 65 СК України зазначено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Згідно до ст.70 СК України, при поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Статтею 71 СК України визначено, якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому до уваги суд бере інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, суд вважає доказаним в судовому засіданні, що укладання споживчого кредиту відповідачем, створили для нього обовязки по його погашенню, однак, позивачка виплативши кредит з відсотками з власних коштів, що також підтверджено належними доказами, а також письмовими поясненнями третьої особи АТ «УкрСиббанк», має право на звернення до відповідача, на підставі ст.ст. 543,544 ЦК України, з вимогою про стягнення з нього суми в розмірі 10 311,70 доларів США, тобто половини самостійно сплаченого нею кредиту після припинення шлюбно-сімейних відносин.

Згідно ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договіром, застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика» ЦК України.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Відповідно до ст. 533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Відповідно до довідки № 48-4-451/962 від 11.05.2012р. про курс валют, наданою АТ «УкрСиббанк» 1долар США дорівнює 7,99 грн. (т.с.1а.с.38). Таким чином, сума що підлягає до сплати 10 311,70 доларів США, що еквівалентно 82 390,48 грн.

Згідно ст. 541 ЦК України, солідарний обовязок виникає у випадках встановлених законом, а відповідно до вимог ст. 65 СК України у сторін виникло солідарне зобовязання з повернення кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обовязок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Оскільки, як зазначалось вище на відповідача законом покладений солідарний обовязок щодо погашення кредиту, на підставі ч. 1 ст. 544 ЦК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки ?? частину грошових коштів, сплачених нею за кредитним договором № 0 від 24.10.2006 року в розмірі 82 390,48 грн.

Крім того, позивачка, також і від імені ОСОБА_6, третьої особи у справи, яка є її матірю, на виконання п. 4.8. договору № 0 від 24.10.2006 року здійснювала щорічне страхування квартири, наданої Банку у заставу, а саме: на суму 190 грн.- квитанція від 17.03.2010р.; на суму 525,20 грн.- квитанція від 23.05.2011р. та на суму 525,20 грн. квитанція від 04.10.2012р., разом 1 240,4 грн. Таким чином, ? частина від вищевказаної суми складає 620,2 грн., яка також підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Оскільки, при вирішенні питання про поділ майна підлягають як права, так і обовязки, слід розділити між сторонами невиконані зобовязання за кредитним договором № 0 від 24.10.2006 року, залишивши за відповідачем обовязок сплатити ? частину, тобто половину, від суми боргу.

Тобто, судом встановлено, що станом на 11.12.2012р. сума невиконаного зобовязання по договору № 0 від 24.10.2006 року складає 7 799,19 доларів США, тому слід розділити між позивачем та відповідачем невиконані зобов'язання за кредитним договором № 0 від 24.10.2006 року, залишивши за відповідачем обов'язок сплатити половину від суми основного боргу, а саме 3 899,60 доларів США, що еквівалентно 31 157,80 грн., так як при вирішенні питання про поділ майна підлягають як права, так і обовязки.

Що стосується зустрічних вимог ОСОБА_5, суд зазначає наступне.

Так, в позовній заяві позивач посилається на ті обставини, що 21.06.2006 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 був укладений договір дарування частини житлового будинку, а саме: квартири № 1 житловою площею 27,3 кв.м., загальною площею 42,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Грабовського, буд. 3-5. При цьому, ОСОБА_5 зазначає, що сторони насправді уклали договір купівлі-продажу нерухомості, однак, оформили його, як договір дарування. Внаслідок чого позивач вказує на те, що у нього та у відповідача виникли зобовязання, по усній домовленості, перед ОСОБА_9 сплатити йому протягом двох місяців 22 000 доларів США за подаровану ним квартиру. Тому, кредит отриманий ним в АКІБ «УкрСиббанк» у розмірі 19 500 доларів США був направлений саме на виплату ОСОБА_9 боргу за договором дарування. Саме за таких обставин, позивач вважає, що в нього є всі підстави для вимагання від відповідача відшкодування майнової шкоди у розмірі 19 500 доларів США, які ним були сплачені за квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Грабовського, буд. 3-5, що завдана йому неправомірними діями відповідача.

В ході розгляду справи судом були допитані в якості свідків: ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_5

Так, допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_9 показав, що дійсно між ним та ОСОБА_8, колишньою дружиною його кума ОСОБА_5 21.06.2006 року було укладено та нотаріально посвідчено договір дарування. Зазначив, що фактично, це була угода купівлі-продажу, оскільки, за вказаний будинок він отримав грошові кошти. Між ним та ОСОБА_5 була домовленість щодо сплати вартості вищевказаного житла в сумі у 22 тисячі доларів США, однак отримано ним було лише 19 тисяч доларів США. Також, свідок зазначив, що грошова сума йому була сплачена до підписання договору дарування у нотаріуса. Крім того, свідок показав, що йому не відомо звідки у ОСОБА_5 взялись кошти, що були ним отримані, також зазначив, що йому не відомо у зв»язку з чим і коли ОСОБА_5 брався кредит в банку.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 зазначив, що на дні народження його кума ОСОБА_9 він домовився про купівлю частини житлового будинку по вул. Грабовського, буд. 3-5 та бажав оформити угоду, як договір дарування на свою дружину ОСОБА_8, оскільки, кохав свою дружину та дитину. Підтвердив, що саме він був ініціатором оформлення угоди, як договору дарування. Умовились на сумі у 22 тисячі доларів США, однак фактично віддав ОСОБА_9 - 19 500 дол. США, з яких: 19 тис. дол.. США він позичив у ОСОБА_10, а 500 дол. США були в сім»ї. Гроші передав ОСОБА_9 до нотаріального оформлення угоди. Гроші у ОСОБА_10 він брав під розписку, а повернув в кінці листопада 2006 року, оскільки взяв банківський кредит. В подальшому, після повернення грошей ОСОБА_10 розписку порвав та викинув. Зазначив, що у теперішній час кредит ним не погашений, залишок складає приблизно 7 тис. дол.. США. Наполягав, що саме він самостійно сплачує кредитні кошти.

Допитана в якості свідка ОСОБА_10 зазначила, що вона є матір»ю друга ОСОБА_5 та знає його багато років. Свідок підтвердила, що дійсно вона давала ОСОБА_5 в борг грошові кошти, а саме 19 тис. дол. США. Була складена розписка від 19.06.2006 року, копія якої у неї збереглась. ОСОБА_11 грошові кошти їй 27.10.2006 року, у строк визначений ними, що також було зазначено у розписці. Свідок зазначила, що їй достеменно не відомо для чого він брав у неї гроші, зазначила, що була розмова щодо купівлі квартири, припускає, що мабуть брав гроші для себе, у нього була сім»я. Також їй не відомо чи брався ОСОБА_5 кредит у банківській установі для повернення їй боргу.

В судовому засіданні допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_5 оглянув ксерокопію наданої свідком ОСОБА_10 розписки та підтвердив свій підпис та текст що був складений ним власноручно. Однак, суд не приймає даний доказ в якості належного, оскільки, відсутній оригінал документу, а відповідно до вимог чинного законодавства, а саме ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Крім того, суд вважає, що показання вищевказаних свідків, в тому числі і самого позивача, допитаного в якості свідка, не підтверджують обставини, що викладені позивачем у поданій ним зустрічній позовній заяві, а також спростовують їх, а саме, щодо обставин укладання договору, часу передачі грошових коштів та щодо отримання кредиту.

Згідно до ст.. 717 ЦК України зазначено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Судом встановлено, що 21.06.2006 року був укладений договір дарування частини житлового будинку, відповідно до якого ОСОБА_9 подарував, а ОСОБА_8 прийняла в дар 1/10 частина житлового будинку без господарських будівель, а саме: квартира № 1житловою площею 27,3 кв.м., загальною площею 42,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Грабовського, буд. 3-5. Вартість відчужуваної частини житлового будинку становила 9 033,00 грн. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_12 та зареєстровано в реєстрі за № 7032.

В ч.2. п. 5 Договору дарування від 21.06.2006 року зазначено, що сторони свідчать, що у тексті цього договору зафіксовано усі істотні умови, що стосуються дарування частини житлового будинку з господарчими побудовами, будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладання цього договору і не відображені у його тексті , не мають правового значення.

Відповідно до ч.2 п.7 Договору дарування від 21.06.2006 року, сторони за договором підтвердили те, що договір не носить фіктивного та удаваного характеру, повністю усвідомлювали значення своїх дій.

Предметом спору не є оспорювання вищевказаного договору дарування. Внаслідок чого, суд вважає, що договір дарування від 21.06.2006 року відповідає вимогам законодавства та не містить ознак фіктивного або удаваного правочину.

Крім того, згідно до п.2 ч.1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування. Також в до п.п. 23,24 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування …

Внаслідок чогоАДРЕСА_2, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Грабовського, буд. 3-5 є особистою приватною власністю відповідача ОСОБА_1 та не підлягає поділу між колишнім подружжям.

Крім того, перед судом не ставились вимоги щодо оспорення вказаного договору дарування.

Однак, ОСОБА_5, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, уклав договір з АКІБ «УкрСиббанк» про надання споживчого кредиту № 0 від 24.10.2006 року, згідно до якого Банк надав Позичальнику 19 500,00 доларів США, що еквівалентно 98 475,00 грн. під 11,3 % річних, зі строком повернення до 21.10.2016 року.

В забезпечення виконання зобовязання ОСОБА_5, як позичальника по кредитному договору № 0 від 24.10.2006 року були укладені також:

-Договори поруки: № 0П від 24.10.2006року укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_8 та № 0П/2 від 24.10.2006року укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6;

-Договір іпотеки № 0-3 від 24.10.2006 року укладений між АКІБ «УкрСиббанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_6 (Іпотекодавець), де предметом іпотеки є - чотирикімнатна квартира, розташована на третьому поверсі триповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Тобто спірна квартира не була і предметом іпотеки.

Позивачкою ОСОБА_1, як поручителем, в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 0 від 24.10.2006 року, за період червень 2007 року по жовтень 2012 року, було сплачено самостійно, з власних коштів -20 386,39 доларів США, що з відсотками складає - 20 623,39 доларів США.

Представник відповідача, заперечуючи проти належності доказів у підтвердження вказаної обставини, у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України не надав суду належних доказів, що спростують докази надані стороною позивачки за основними вимогами, а надані стороною відповідача меморіальні ордери, на думку суду, не є підтвердження дійсної сплати його довірителем вищевказаних сум в погашення заборгованості. Крім того, відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України до суду не було заявлено будь яких клопотань з цього приводу.

Судом встановлено, що вказаний кредитний договір не укладався в рахунок плати за спірну квартиру, яку подарував ОСОБА_9, як стверджує позивач, а був використаний ОСОБА_5 на особисті споживчі цілі.

Крім того, згідно до роз»ясень, що надані Постановою Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» п.12, що зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК України не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Відповідно до ч.4 ст. 65 СК України зазначено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Згідно до ст.70 СК України, при поділі майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Таким чином, суд вважає доказаним той факт, що укладання споживчого кредиту відповідачем ОСОБА_5, створили для позивачки обовязки по його погашенню, як поручителя.

Згідно ст. 541 ЦК України, солідарний обовязок виникає у випадках встановлених законом. Відповідно до ст. 65 СК України у сторін виникло солідарне зобовязання з повернення кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обовязок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Таким чином, Позивачка у справі за основними вимогами ОСОБА_1, за період червень 2007 року по жовтень 2012 року, виплатила кредит з відсотками у розмірі 20 623,39 доларів США з власних коштів, що підтверджено матеріалами справи.

Оскільки на відповідача ОСОБА_5 законом покладений солідарний обовязок щодо погашення кредиту, на підставі ст.. 543, ч. 1 ст. 544 ЦК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь позивачки ОСОБА_1 ? частину грошових коштів, сплачених нею за кредитним договором № 0 від 24.10.2006 року в розмірі 10 311,70 доларів США що еквівалентно 82 390,48 грн., тобто половину самостійно сплаченого нею кредиту після припинення шлюбно-сімейних відносин, а також ? частину грошових коштів сплачених ОСОБА_1 на страхування майна за кредитним договором № 0 від 24.10.2006 року, а саме в розмірі 620,2 грн.

Крім того, зустрічні позовні вимоги позивача ОСОБА_5 ґрунтуються на відшкодуванні на його користь саме з відповідачки ОСОБА_1 майнової шкоди, завданої йому неправомірними діями відповідача, однак, позивач не зазначає підставу для цивільно-правової відповідальності відповідачки. Згідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.

Однак, відповідно до вимог ст.. 11 ЦПК України позивач не зазначив та не вмотивував, без посилання на відповідну норму закону в чому полягає склад цивільно-правової відповідальності відповідача, а у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України не надав суду доказів в обґрунтування вказаної вимоги.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що із зазначених підстав зустрічні вимоги ОСОБА_5 задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Позивачкою ОСОБА_1, на користь якої ухвалено судове рішення, документально підтверджена квитанціями сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі - 1116,53 грн. та 05,00 грн. (т.с.1.а.с.1,2). Враховуючи вищенаведене та відповідно до вимог статті 88 ЦПК України понесені позивачем за основними вимогами судові витрати у сумі 1121 грн. 53 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Судові витрати, згідно до вимог ст.. 88 ЦПК України, сплачені відшкодуванню на користь позивача за зустрічними вимогами не підлягають.

Керуючись статтями 10,11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 541, 543, 544 ЦК України, ст..ст. 65, 70,71 СК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву зі змінами ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про стягнення ? частини грошових коштів, сплачених ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 24.10.2006 року; ? частини грошових коштів сплачених ОСОБА_1 на страхування майна за кредитним договором № 0 від 24.10.2006 року; розподіл між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 невиконаних зобовязань за кредитним договором № 0 від 24.10.2006 року та стягнення судових витрат задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (інн НОМЕР_1), який мешкає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (інн НОМЕР_2):

- ? частину грошових коштів, сплачених ОСОБА_1 за кредитним

договором № 0 від 24.10.2006 року, а саме в розмірі 82 390 грн. 48 коп. (вісімдесят дві тисячі триста девяносто гривень 48 копійок), що еквівалентно 10 311,70 доларів США;

-? частину грошових коштів сплачених ОСОБА_1 на страхування майна за кредитним договором № 0 від 24.10.2006 року, а саме в розмірі 620,20 грн.

Розділити між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 невиконані зобовязання за кредитним договором № 0 від 24.10.2006 року в сумі 7 799,19 доларів США, залишивши за кожним окремо обовязок сплатити ? частини від суми боргу, а саме по 3 899,60 доларів США, що еквівалентно 31 157грн. 80 коп. (тридцять одна тисяча сто пятдесят сім гривень 80 коп.)

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (інн НОМЕР_1), який мешкає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5/23на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в сумі 1121 грн. 53 коп. (одна тисяча сто двадцять одна гривня 53 коп.(т.с.1 а.с.1,2).

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди завданої неправомірними діями відповідача відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області шляхом подачі через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В.Свистунова

Повне рішення суду виготовлено 11 січня 2013 року.

Суддя: ОСОБА_13