Справа № 752/5356/13-ц
Провадження №: 2/752/2369/13
12 листопада 2013 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Пасинок В.С.
при секретарі - Тасенко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, -
у березні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за розпискою.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_2 25 січня 2012 року позичив у нього 48 000,00 грн., про що власноруч того ж дня написав відповідну розписку. Згідно зазначеної розписки ОСОБА_3 зобовязався повернути борг до 01 грудня 2012 року. Однак, строк повернення позики закінчився, а відповідач свого обовязку з повернення грошових коштів, отриманих на підставі розписки, у визначений строк добровільно не виконав, у звязку з чим просив стягнути з відповідача на його користь суму позики в розмірі 48 000,00 грн. з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та відсотків від простроченої суми на рівні облікової ставки Національного банку України, а також судовий збір у розмірі 480,00 грн.
В ході розгляду справи позивач, не змінюючи предмету та підстав позову, уточнив свої вимоги та остаточно просив суд стягнути з відповідача 48 000,00 грн. основного боргу, 883,72 грн. - 3 % річних від простроченої суми за період з 01 грудня 2012 року по 12 липня 2013 року, розраховані відповідно до положень ст. 625 ЦК України, 243,00 грн. страхового платежу, а також судові витрати по сплаті судового збору та наданої правової допомоги.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову з урахуванням їх уточнень в повному обсязі та просив суд позов задовольнити з підстав, визначених в позовній заяві.
Відповідач, який повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Суд, заслухавши представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення по ній заочного рішення, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути предявлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).
Так, в ході розгляду справи судом встановлено, що 25 січня 2012 року між сторонами у справі було укладено договір позики, що підтверджується власноручно написаною розпискою ОСОБА_2 (а.с. 25).
Згідно вказаної розписки відповідач зобовязався повернути позивачу до 01 грудня 2012 року суму боргу у розмірі 48 000,00 грн.
Проте, як було встановлено судом, у встановлений договором строк ОСОБА_2 грошові кошти не повернув.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Судом встановлено, що між сторонами у справі виникли цивільні правовідносини на підставі договору позики. На підтвердження укладення договору позики ОСОБА_2 була представлена власноруч написана розписка позичальника (а.с. 25).
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 614 цього ж Кодексу передбачено, що одностороння відмова від виконання зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.
Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.
Як встановлено судом, у визначений строк позичальник свої зобовязання не виконав, грошові кошти в розмірі 48 000,00 грн. не повернув, про що свідчить наявний у позивача оригінал розписки.
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин справи, аналізуючи норми чинного законодавства, оцінюючи всі докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 щодо повернення суми боргу розмірі 48 000,00 грн. знайшли своє доведення у судовому засіданні та підлягають задоволенню.
В той же час, на думку суду, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума 3% річних від простроченої суми відповідно до положень ст. 625 ЦК України.
При цьому, судом приймається до уваги проведений позивачем розрахунок вказаної суми. На думку суду, позивачем вірно витлумачені норми ст. 625 ЦК України щодо нарахування вказаних відсотків на суму боргу.
Тому, виходячи з положень ст. 11 ЦПК України щодо розгляду цивільних справ не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, приймаючи формулу позивача щодо розрахунку 3% річних від простроченої суми боргу, суд надходить до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 і в цій частині.
Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 243,00 грн. страхового платежу, сплачених ним за оформлення полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/8872198 (а.с. 24), які він просить стягнути з посиланням на відсутність у нього застрахованого автомобіля та неможливість користування ним, оскільки відносини сторін щодо користування спірним майном не є предметом даного розгляду й не підпадають під регулювання норм, що містяться у ст. ст. 1046-1049 ЦК України.
Крім того, не підлягає задоволенню й вимога позивача щодо стягнення на його користь суми понесених ним витрат на правову допомогу, оскільки остання є недоведеною, виходячи з положень ст. ст. 57-60 ЦПК України. Матеріали справи не містять відомостей про надання позивачу наданої правової допомоги, її розрахунку, що суд, в свою чергу, позбавлений можливості самостійно зробити, а також з боку позивача в розпорядження суду не надано квитанції про проведення оплати правової допомоги.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 слід стягнути судові витрати по справі.
На підставі викладеного, ст. ст. 526, 610, 611, 625, 629, 1046, 1049, 1050 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,-
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого у АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму боргу в розмірі 48 000 (сорок вісім тисяч) грн. 00 коп. та 3% річних у розмірі 883 (вісімсот вісімдесят три) грн. 72 коп., а всього - 48 883 (сорок вісім тисяч вісімсот вісімдесят три) грн. 72 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого у АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 480 (чотириста вісімдесят) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір у розмірі 8 (вісім) грн. 83 коп.
В задоволенні іншої частини позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Пасинок В.С.