Справа № 2208/8238/12
Номер провадження 2/676/169/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2013 року

Кам»янець- Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючої судді - Семенюк В.В.

при секретарі - Іванків О.Я.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам»янці- Подільському цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк» , ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» про захист прав споживача,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідачів про захист прав споживача шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 24.12.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг Україна».

В суді представник позивача, обгрунтовуючи та доповнюючи позовні вимоги пояснив, що 21.04.2008 року ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» уклали кредитний договір. Пізніше правонаступником ЗАТ «ОТП Банк» став АТ «ОТП Банк», .

24.12.2010 року АТ «ОТП Банк» і ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» уклали договір купівлі-продажу кредитного портфелю. Відповідно до п.3.3 ст.3 вказаного Договору

купівлі-продажу змінено кредитора за договором, укладеним між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк»., на ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Вказаний договір купівлі-продажу є недійсним, оскільки між ними виключається будь-який законний комерційний інтерес, так як були продані боргові зобов»язання самим собі. Недійсність укладеного договору підтверджується ще і тим, що зі сторони банку договір був підписаний неповноважними особами, крім того, у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відсутня ліцензія на здійснення валютних операцій в іноземній валюті та відсутні валютні рахунки. Вказаний правочин було вчинено без наміру створення правових наслідків, а тому він є фіктивним.

При укладанні відповідачами фіктивного договору купівлі-продажу кредитного портфелю були порушені і права ОСОБА_2, а саме: він позбавлений можливості проводити розрахунки за кредитним договором в американських доларах. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не є кредитною установою і тому він не може реструктиризувати заборгованість за кредитним договором і в разі виконання реструктиризованих зобов»язань щорічно зменшувати суму непогашеного боргу.

Представник позивача у суді просить захистити права ОСОБА_2, як споживача, шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 24.12.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг Україна».

Представник відповідачів у судове засідання не з»явився, а звернуся до суду із запереченням проти позову, оскільки вважає, що позивач (боржник) не надав суду доказів того, що укладеним договором було порушено його права і тому просить відмовити у позові і справу розглянути у його відсутності. Суд розглядає справу у відсутності відповідачів на підставі наявних матеріалів справи.

Заслухав представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 21.04.2008 року між ОСОБА_2 та АТ «ОТП Банк» (ЗАТ «ОТП Банк») було укладено кредитний договір № ML-MO 1/021/2008, згідно з яким ОСОБА_2 було отримано кредит в розмірі 94 254,34 дол.США. В порушення договірних зобов»язань по поверненню кредитних коштів ОСОБА_2 заборгував їх повернення та сплату процентів за користування кредитом і право вимоги щодо вказаного кредитного договору відступлено на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», відповідно до Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 24.12.2010 року.

Оскільки, згідно з п.3.2 вказаного Договору купівлі-продажу, загальна сума заборгованості за кредитними договорами, які входять до кредитного портфелю визначена в доларах США , позивач вважає, що відповідачі використали іноземну валюту на території України, як засіб платежу та відповідно вони повинні були для укладення зазначеного договору отримати індивідуальну ліцензію НБУ.

Відповідно до ст.ст. 202, 203, 205, 207 ЦК України - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків; зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства ; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; правочин може вчинятись усно або у письмовій формі; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами.

Відповідно до ст.215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.234 ЦК України - фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, необхідним є встановлення наявності тих обставин, з якими закон пов»язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону, додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, за кредитним договором кредитодавцем може бути лише банк або інша фінансова установа.

Відповідно до ст. 512 ЦК України - кредитор у зобов»язанні може бути замінений особою внаслідок, зокрема, передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до норм ст.ст. 192, 533, 1054 ЦК України, ст.ст. 32, 44 Закону України «Про Національний банк України», ст.ст. 2, 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 1, 4, 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст.ст. 1, 3, 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про ситему валютного регулювання і валютного контролю» банки та інші фінансові установи, які в установленому порядку отримали генеральну ліцензію Національного банку України на здійснення валютних операцій, мають достатні юридичні підстави та законне право для надання резидентам України кредитів в іноземній валюті.

Національний банк України у своєму листі за № 13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року «Про правомірність укладання кредитних договорів в іноземній валюті» у зв»язку із запитами банків з питання щодо правомірності укладання кредитних договорів в іноземній валюті повідомив про те, що операція з надання бакнами кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України - кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Жодних належних доказів відсутності у відповідача ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» відповідної ліцензії на здійснення валютних операцій суду позивачем не представлено, але, як зазначено вище, здійснення операцій з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії.

Оскільки предметом спірного договору є права на кредитний портфель, кредитні договори, які укладені з позичальниками, в тому числі і з наданням коштів у іноземній валюті, тому не має відношення використання іноземної валюти, як засобу платежу на території України, при вирішенні питання щодо переуступки права вимоги шляхом укладення відповідного договору купівлі-продажу.

Будь-яких належних доказів з інших підстав недійсності укладеного договору позивач також суду не представив.

Відповідно до ст.15 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Позивач у позовній заяві та його представник у суді не вказують та не конкретизують у чому саме полягає порушення прав та інтересів позивача , пов»язане із відсутністю у відповідача індивідуальної ліцензії, необхідність у якій, згідно з викладеними в позові обставинами, чинним законодавством не передбачена.

Відповідно до ст.3 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом , звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних обо оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивач, звертаючись до суду, вказує про порушення своїх прав у майбутньому , у зв"язку із укладеним договором купівлі-продажу, але нормами чинного законодавства не передбачено захист прав особи на майбутнє.

І тому, суд вважає, що в даному випадку метою звернення позивача з позовом до суду є не захист порушених прав, а необхідність вирішення певних питань (в тому числі і можливість уникнення виконання договору щодо якого передано право вимоги, затягування вирішення питання про виконання договірних зобов»язань, тощо) шляхом створення судового процесу, що не узгоджується з нормами чинного законодавства.

Заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають у повному обсязі, оскільки відсутні зазначені законом підстави для визнання договору купівлі-продажу кредитного портфелю недійсним з тих підстав, про які зазначає позивач ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк» , ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» про захист прав споживача шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 24.12.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» - відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Хмельницької області через Кам»янець-Подільський міськрайонний суд на протязі 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кам'янець-Подільського

міськрайонного суду : Семенюк В.В