Справа №591/1516/13-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1136/13 Суддя-доповідач - Собина
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2013 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Хвостика С. Г. , Таран С. А.

з участю секретаря судового засідання Чуприна В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 25 березня 2013 року та ухвалу Зарічного районного суду м.Суми від 24 квітня 2013 року у справі

за позовом ОСОБА_3 до фізичної особипідприємця ОСОБА_2 про спонукання до виплати неустойки та відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИЛА:

22 лютого 2013 року позивачка звернулась до суду з позовом і свої вимоги мотивувала тим, що 17 жовтня 2012 року уклала з відповідачем договір побутового підряду № 87/65 за яким відповідач зобовязувався виготовити та встановити металеві двері. За умовами договору відповідач повинен був виконати обумовлену договором роботу в строк до 27 листопада 2012 року, але відповідач міг затримати поставку товару на строк до 7 днів, загальна вартість за договором склала 2780 грн.00 коп. з яких 1700 грн.00 коп. вона внесла як передплату. Відповідач вчасно умов договору не виконав і фактично умови договору були виконані 21 січня 2013 року . Позивачка просила на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» зобовязати відповідача сплатити їй неустойку в сумі 2754 грн.00 коп. та моральну шкоду в сумі 3000 грн.00 коп.

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 25 березня 2013 року позовні вимоги було задоволено частково та зобовязано фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 виплатити ОСОБА_3 2448 грн.00 коп. неустойки . В задоволенні інших позовних вимог відмовлено за їх безпідставністю. Також стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 114 грн.70 коп.

Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 24 квітня 2013 року була виправлена описка в рішенні суду і зобовязано відповідача сплатити позивачці 2346 грн.00 коп. неустойки.

В апеляційній скарзі апелянтом ставиться питання про зміну рішення та ухвали суду та зменшення неустойки до 53 грн.40 коп., оскільки судом не враховано, що умовами договору була визначена неустойка в розмірі 0,03%, а не 3% як передбачено ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» і розмір неустойки повинен вираховуватися від загальної суми замовлення без урахування терміну прострочення виконання договору і має складати 83 грн.40 коп., а з урахуванням сплати ним в добровільному порядку 30 грн.00 коп. він повинен сплатити 53 грн.40 коп. Вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи та судом були порушені норми матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення та ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2012 року між сторонами було укладено договір на поставку металевих дверей вартістю 2780 грн.00 коп.. За даним договором позивачкою була внесена передоплата в сумі 1700 грн.00 коп. (а.с.8). Відповідно до умов договору, відповідач зобовязався виконати взяті на себе зобовязання в строк до 27 листопада 2012 року, який може бути продовжений, в звязку з великою завантаженістю виробництва до семи робочих днів. У випадку порушення строків поставки товару, передбаченого договором, відповідач сплачує позивачеві неустойку в розмірі 0,03% суми договору за кожен банківський день прострочення. Відповідач не виконав належним чином взятих на себе зобовязань за договором, оскільки товар було поставлено лише 21 січня 2013 року, що підтверджується актом прийому-здачі робіт (а.с.22). Крім того, факт прострочення виконання зобовязання не заперечує і сам відповідач.

Позивачка заявила вимоги про стягнення неустойки обумовленої у відповідності до вимог Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, ч.5 ст.10 зазначеного Закону, якою передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи.

В той же час, відповідно до ч.2 ст.6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Крім того, ч.2 ст.551 ЦК України передбачено, що сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Судом встановлено, що п.3.4 Договору сторони обумовили відмінний від передбаченого ч.5 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів" розмір пені за порушення виконавцем строку виконання робіт.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки сторони при укладенні договору відступили від положення Закону України «Про захист прав споживачів» щодо встановлення розміру пені за порушення виконавцем строку виконання робіт, що не суперечить вимогам ч.2 ст.6 та ч.2 ст.551 ЦК України, тому і при розрахунку суми пені необхідно керуватись саме положеннями укладеного між сторонами договору а не закону.

Таким чином, виходячи зі змісту п.п.2.2, 3.4 договору , відповідач повинен сплатити неустойку в розмірі 0,03% від суми договору (2780 грн.) за 46 днів прострочення виконання зобовязання, в сумі 38 грн.36 коп.

Колегія суддів не може узяти до уваги заперечення відповідача в тій частині, що розмір неустойки повинен вираховуватися від загальної суми замовлення без урахування терміну прострочення виконання договору, оскільки укладеним сторонами договором і Законом України «Про захист прав споживачів» передбачена відповідальність за порушення боржником зобовязання у виді пені, а відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За таких підстав, розмір неустойки повинен вираховуватись з урахуванням терміну прострочення виконання договору.

Також є такими, що не заслуговують на увагу заперечення відповідача в тій частині, що ним в рахунок сплати суми неустойки за договором сплачено позивачці 30 грн.00, а тому сума неустойки повинна бути зменшена, оскільки ним не надано суду переконливих доказів на підтвердження того, що зазначені кошти сплачені ним саме в рахунок неустойки за договором.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення та ухвалу суду першої інстанції необхідно змінити, зобовязавши фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 виплатити ОСОБА_3 38 грн.36 коп. неустойки.

В іншій частині рішення та ухвалу місцевого суду залишити без змін .

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.п.1, 2, 3, 4, ч.2, ч.3, 313, 314, ч.2 ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги фізичної особипідприємця ОСОБА_2 задовільнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від 25 березня 2013 року та ухвалу Зарічного районного суду м.Суми від 24 квітня 2013 року змінити, зобовязавши фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 виплатити ОСОБА_3 38 грн.36 коп. неустойки.

В іншій частині рішення Зарічного районного суду м.Суми від 25 березня 2013 року та ухвалу Зарічного районного суду м.Суми від 24 квітня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього дня на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -