РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/15043/13-ц

05.12.2013

Московський районний суд міста Харкова

у складі: головуючого судді Марченко О.М.

при секретарі - Насирової М.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської поліклініки № 11, ОСОБА_2 охорони здоровя Харківської міської ради, третя особа: Управління Державного казначейства у м. Харкові про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до Харківської міської поліклініки № 11, ОСОБА_2 охорони здоровя Харківської міської ради, третя особа: Управління Державного казначейства у м. Харкові про стягнення матеріальної та моральної шкоди, та зобовязання вчинити певні дії, посилаючись на те, що з 2006 року він, хворіє та перебуває на обліку у невропатолога в Харківській міській поліклініці № 11, у звязку з інтенсивними болями які почалися в області хребта.

Позивачу 16.05.2006 року в Інституті ім.. професора ОСОБА_3, було виконано хірургічне лікування грижі міжхребтового диску. Після операції позивач відчував себе задовільно, але приблизно через чотири місяці, відновилися інтенсивні болі в правій нозі.

В березні 2007 року МСЕК позивачу була встановлена третя група інвалідності.

Стан здоровя позивача продовжував погіршуватися, у звязку з чим 23.05.2007 року, позивачу було вдруге виконана операція задня декомпресії, видалення грижі між хребтового диску.

В період часу з 2010-2012 років стан здоровя позивача погіршувався, та позивачу було встановлено другу групу інвалідності.

28.10.2011 року, позивач звернувся в ІППС ім. проф. ОСОБА_3 зі скаргою на сильні болі в області поперекового відділу хребту з переміщенням в обидві нижні кінцівки.

Спеціалістами ІППС ім. Сітенко, було складено консультативний висновок, в якому було зазначено, що «при неефективності ненаркотичних анальгетиків рекомендується розглядати можливості надання наркотичних анальгетиків».

28.11.2011 року, у звязку зі скаргами позивача на болі, лікарем ХГП № 11 вперше, було виписано рецепт на «Буторфанол», але у звязку з сильними постійними болями, препарати які були призначені позивачу не мали, обезболюючого ефекту.

ОСОБА_1 неодноразово звертався до ХГП № 11, з скаргами на болі та просив призначити йому інші більш дієві препарати які мають обезболюючий ефект. Однак інші препарати лікарями не призначалися.

Позивач просить зобовязати відповідача ХГП № 11 забезпечити йому, його право на здоровя, шляхом призначення адекватного обезболюючого, згідно Уніфікованого клінічного протоколу паліативної допомоги при хронічному больовому синдромі, затвердженого наказом МОЗ України від 25.04.2012 року № 311.

Стягнути з відповідача на його користь грошові витрати на покупку медичних препаратів в розмірі 55 373, 14 грн. Також просить стягнути моральну шкоду у розмірі 314 940, 00 грн.

21.11.2013 року в судовому засіданні, позивач подав уточнену заяву про збільшення розміру позовних вимог, а саме: просив стягнути з відповідача заподіяну йому матеріальну шкоду у розмірі 75 449, 40 грн.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позов та просили його задовольнити.

Представник відповідача КЗОЗ « Харківська міська поліклініка № 11» заперечувала проти позову, посилаючись на те, що позивач неодноразово проходив лікування в зазначених установах, але наркотичні анальгетики йому не призначались, до того «Уніфікованих клінічних протоколів паліативної допомоги при хронічному больовому синдромі» затверджених наказом МОЗ України № 311 від 25.04.2012 року, анальгетики класу «МОРФІН» застосовується виключно до онкологічних хворих, до яких не відноситься ОСОБА_1 Просила у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2таменту охорони здоровя Харківської міської ради судовому засіданні, просила у позові відмовити, та зазначила, що позовні вимоги позивача безпідставні та не підлягають задоволенню.

Третя особа: в судовому засіданні

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступного:

Судом встановлено, що з 2006 року ОСОБА_1, перебуває на дисциплінарному обліку у медичному закладі. З 01.05.2013 року по 25.04.2013 р. встановлено статус інваліда 2-ої групи, з поразкою опірно-рухомого апарату. У травні 2006 року позивача, було направлено на консультацію лікаря вертебролога до поліклінічного відділення Інституту патології хребта та суглобів ім. проф.. ОСОБА_3, після чого, 16.05.2006 року ОСОБА_1, було проведено хірургічне видалення грижі між хребтового диску LV-SI. Після загострення захворювання, у звязку з рецидивом грижі між хребтового диска LV-SI на фоні рубцевих змін та спондилолистезу, 23.05.2007 року, позивачу у вищезазначеному медичному закладі було проведено повторне хірургічне втручання задню декомпресію, видалення грижі меж хребтового диска LV-SI, фіксація LV-SI транспедікулярною конструкцією «Міст». Позивач продовжував перебувати на обліку як диспансерний хворий у поліклініці.

Згідно консультативних висновків Інститута патології хребта та суглобів ім.. ОСОБА_3 № 71160 від 28.10.2011 року та від 25.05.2012 ОСОБА_1, було рекомендовано «при неефективності ненаркотичних анальгетиків розглянути можливість застосування наркотичних анальгетиків.

З відповіді головного лікаря КЗОЗ « Харківська міська поліклініка» № 541 від 05.04.2013 року, вбачається, що медична допомога позивачу надавалась регулярно відповідно до протоколів надання медичної допомоги за спеціальністю «Неврологія» , затверджених Наказом МОЗ України від 17.08.2007 року № 487та нормативів надання медичної допомоги дорослому населенню в амбулаторно-полікліничних закладах за спеціальністю «Неврологія», затверджених МОЗ України від 28.12.2002 року № 507.

ОСОБА_1 за його вимогою для зняття больового синдрому були призначені медичні препарати такі, як «Налфубін, та «Бутарфанол». Вказани препарати відносяться до категорії опіїдних анальгетиків, що відносяться до наркотичних анальгетиків, на які ОСОБА_1 було виписано рецепт з 50% їх вартістю.

Протягом 2012 року ОСОБА_1 був забезпечений показаними пільговими медикаментами. Протягом поточного періоду 2013 року ОСОБА_1 забезпечений показаними пільговими медикаментами. Окрім цього, 01.04.2013 року ОСОБА_1 отримав пільгові рецепти 50% вартості на придбання наркотичного анальгетика « Налфубін».

Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 для зняття больового синдрому надається адекватне знеболення. Однак можливо зробити висновок, що ОСОБА_1 неналежним чином виконує призначення лікаря невропатолога, оскільки неодноразово при візуальному огляді зав. неврологічним відділенням на тілі пацієнта не виявлено слідів від інєкцій, про що в медичній документації, зроблені відповідні записи.

Відповідно до протоколів надання медичної допомоги за спеціальністю « Неврологія», затверджених наказом МОЗ України від 17.08.2007 року № 487 та нормативів надання медичної допомоги дорослому населенню в амбулаторно поліклінічних закладах за спеціальністю « Неврологія», затверджених наказом МОЗ України від 28.12.2002 року № 507, призначення наркотичних засобів та наркотичних анальгетиків по захворюванню на яке страждає ОСОБА_1 не передбачено.

Відповідно до « Уніфікованих клінічних протоколів паліативної допомоги при хронічному больовому синдромі» затверджених наказом МОЗ України № 3212 від 24.04.2012 року анальгетики класу морфін застосовуються виключно для онкологічно хворих термінальній фазі.

Для прогнозування та тривале отримання опіоїдної аналгезії з приводу хронічного болю, не повязаного з раком, використовується оцінка DIRE/

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Судом були надані рівні можливості сторонам процесу щодо подання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті всебічного, повного та об'єктивного їх розгляду в судовому засіданні, суд вважає у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити повністю, так як позивачем не доведено протиправних дій відповідачів, та не надано доказів того, що йому надається неадекватне лікування, не надано доказів того що він потребує для лікування та обезболювання строго призначених медичних препаратів. Усі медичні висновки та відповіді, які надані позивачем та на які він посилається, містять рекомендований, а не обовязковий характер стосовно обезболювання, без вказівки на якийсь певний препарат.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки зазначені вимоги про стягнення моральної шкоди є похідними від основного позову щодо стягнення матеріальної шкоди, в якому позивачу відмовлено, а інші підстави для стягнення моральної шкоди не підтверджені будь-якими доказами.

На підставі протоколів надання медичної допомоги за спеціальністю « Неврологія», затверджених наказом МОЗ України від 17.08.2007 року № 487 та нормативів надання медичної допомоги дорослому населенню в амбулаторно поліклінічних закладах за спеціальністю « Неврологія», затверджених наказом МОЗ України від 28.12.2002 року № 507, « Уніфікованих клінічних протоколів паліативної допомоги при хронічному больовому синдромі» затверджених наказом МОЗ України № 3212 від 24.04.2012 року та керуючись ст.ст. 10, 60, 119, 212, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківської міської поліклініки № 11,співвідповідач: ОСОБА_2 охорони здоров*я Харківської міської ради, третя особа: Управління Державного казначейства у м. Харкові про стягнення суми відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається

протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Московського

районного суду м.Харкова О.М. Марченко