Справа № 2-125/2011
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

24.01.2013р. Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого-судді Гайдук Л.П.

при секретарі Лабузной С.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Закритого акціонерного товариства комерційного банкуПриватбанк до ОСОБА_1 Ішаєвича про звернення стягнення на предмет іпотеки

В С Т А Н О В И В:

19 травня 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 Іашаєвича про звернення стягнення, в якому просить звернути стягнення на предмет застави автомобіль ГАЗ, модель 3302, рік випуску 2006, тип ТЗ: фургон малотонажний-В, № кузова/шасі: 8139, реєстраційний номер: АХ 5119 АР, що належить на праві власності відповідачу в рахунок погашення заборгованості за договором № НАН2АW00140041 від 27.12.2006 р. в розмірі 43404,07 грн. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що 27 грудня 2006 р. між Закритим акціонерним товариством комерційним банком Приватбанкта ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № НАН2АW00140041. Згідно з умовами цього договору, ЗАТ КБ Приватбанкнадав відповідачу кредитний ліміт у вигляді не поновлюваної кредитної лінії в розмірі 83634,50грн. на термін до 26.12.2011року, а відповідач зобов*язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Позивач свої зобов*язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а відповідач свої зобов*язання виконав частково. В забезпечення виконання зобов*язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем був укладений договір застави рухомого майна № НАН2АW00140041, згідно якого відповідач надав в заставу автомобіль ГАЗ, модель 3302, рік випуску 2006, тип ТЗ: фургон малотонажний-В, № кузова/шасі: 8139, реєстраційний номер: АХ 5119 АР. Відповідно до угоди та ст. 20 Закону України Про заставу, ЗАТ ПриватБанкмає право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобов*язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Таким чином, відповідач не сплатив на 1.01.2012р. 21670грн.48коп.-прострочене тіло кредиту, 489,3грн.-прострочені відсотки за користування кредитом, 323,46грн. прострочена комісія за кредитом, 489,3грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов,язань за договором.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити та передати в заклад позивачу шляхом вилучення у відповідача заставленого майна, в рахунок погашення заборгованості за договором звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля позивачем з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем ,зі зняттям вкзаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України а також надання позивачу всіх повноважень необхідних для здійснення продажу.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні оскільки він сплатив у повному обсязі кредитні кошти та не згоден з розрахунком,який здійснив позивач у односторонньому порядку. Позивач змінив у односторонньому порядку процентну ставку та не повідомив про це відповідача тому він і сплачував кошти за тим договором які вони укладали та вважає що підвищення відсоткової ставки з 9% до 21% є неправомірним та таким що порушує права відповідача. У подальші судові засідання останній не явився,повідомлений про дату,час та місце судового розгляду.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає позов таким,що не підлягає задоволенню.

27 грудня 2006 р. між Закритим акціонерним товариством комерційним банком Приватбанкта ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № НАН2АW00140041. Згідно з умовами цього договору, ЗАТ КБ Приватбанкнадав відповідачу кредитний ліміт у вигляді не поновлюваної кредитної лінії в розмірі 83634,50грн. на термін до 26.12.2011року, а відповідач зобов*язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку :щомісяця в період сплати позивальник повинен надавати банку кошти/щомісячний платіж/ у сумі 1671грн.12коп. для погашення заборгованості за кредитним договором що складається із заборгованості по кредиту,відсоткам,винагороди,комісії. Грошові кошти щомісячно ОСОБА_1 сплатив, виходячи з вищевказаних умов договору.

З 25.02.2009 року позивач, без повідомлення відповідача у порушення п.2.3.1 кредитного договору та Закону УкраїниПро внесення змін до деяких законодавчих актів щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку від 12.12.2008р. №661 в односторонньому порядку змінив процентну ставку та став здійснювати нарахування у розмірі 21% процентів річних ,тим самим штучно збільшивши розмір заборгованості відповідача, що суд не може вважати правомірним.

Таким чином,суд вважає вимоги позивача при визначенні ним заборгованості, виходячи з зміненої відсоткової ставки до 21% річних по процентах такими ,що не підлягають задоволенню оскільки не доведено до рішення про підвищення ставки було прийняте до введення в дію вищевказаного закону та про що також було належним чином повідомлено відповідача.

Як вбачається з наданих розрахунків позивачем відповідач ОСОБА_1 сплатив суму заборгованості, виходячи з розміру оплати як передбачено умовами договору у розмірі 1671грн.12коп.щомісячно, починаючи з 25.01.2007року щомісячно по 1671грн.12коп. у повному обсязі та заборгованості на 26.12.2011року по момент закінчення терміну дії договору не має.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов,язана довести ті обставини ,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.61 цього Кодексу.

Як вбачаєтьсь з наданих позивачем декількох розрахунків вони протиречні один іншому, та є взаємовиключними та не дозволяють суду встановити те, що у ОСОБА_1 є невиконані зобов*язання перед позивачем та який їх розмір,тобто ,суд вважає що позивач не довів суду що ОСОБА_1 має заборгованість навіть якщо виходити з того, що він повинен сплачувати 9%, які передбачено умовами договору. Інших доказів дійсної суми заборгованості позивач суду не надав.

Таким чином, суд вважає що розмір заборгованості який підлягає доказуванню позивач не довів суду та відповідно у задоволенні позову відмовляє позивачу у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 58, 59, 60, 213, 215, 224-226 ЦПК України, Законом УкраїниПро внесення змін до деяких законодавчих актів щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку від 12.12.2008р. №661,Рішенням Коституційного Суду України від 9.02.1999р.№1-пп99 У справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч.1ст.58 Конституції України /справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів/, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Закритому акціонерному товариству комерційний банкПриватбанк до ОСОБА_1 Ішаєвича про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення- протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Головуючий Суддя: