Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №295/8635/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Борисюка Р.М.,

суддів
Матюшенка І.В., Широкової
Л.В.

з участю секретаря

судового засідання
Ходаківської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті
особи - ОСОБА_4, орган опіки та
піклування Житомирської міської ради
про усунення перешкод у спілкуванні з
онуком

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 05 листопада 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з даним позовом, мотивуючи його
тим, що вона є матір'ю ОСОБА_4, який
перебував у шлюбі із відповідачкою та
від шлюбу мають двоє дітей - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач зазначала, що
після розірвання шлюбу вона намагалася
домовитися з відповідачем, щодо
побачень з онуками, проте ОСОБА_3
відмовляла останній. А тому, просила
визначити її наступний спосіб участі у
вихованні онуків - встановити її дні
спілкування з дітьми без присутності
матері з відвідуванням місця
проживання позивача з 09 год. 00 хв.
кожної першої суботи місяця до 20 год. 00
хв. кожної першої неділі місяця та з 09
год. 00 хв. кожної третьої суботи місяця
до 20 год. 00 хв. кожної третьої неділі
місяця, дозволити позивачу разом з
онуками без присутності матері поза
межами її проживання відпочивати за її
вибором протягом двох тижнів два рази
на календарний рік, з попередженням
ОСОБА_3 не менше як за один місяць про
дату, з якої діти будуть відпочивати з
нею.

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 05 листопада 2013 року в
задоволені позову відмовлено за
безпідставністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати та ухвалити
нове по суті позовних вимог.

На обґрунтування апеляційної скарги
посилається на те, що рішення суду є
незаконним та таким, що ухвалено з
порушенням і неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права. Судом першої
інстанції не в повному обсязі
встановлено всі обставини, що мають
значення для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи.
Зокрема, суд не звернув уваги на акти
державного виконавця, що складені на
виконання рішення Корольовського
районного суду м. Житомира від 27.12.2011
року, яким зобов'язано ОСОБА_3 не чинити
перешкод ОСОБА_4 у спілкуванні з
неповнолітніми дітьми і як вбачається
з даних актів, рішення суду
відповідачкою не виконуються. Крім
того, суд не врахував думку
представника органу опіки та
піклування щодо наявності підстав для
задоволення позову.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 257 СК України, баба,
дід, прабаба, мають право спілкуватися
зі своїми внуками, брати участь у їх
вихованні. Батьки чи інші особи, з якими
проживає дитина, не мають права
перешкоджати у здійсненні бабою,
дідом, своїх прав щодо виховання
внуків. Якщо такі перешкоди чиняться,
баба, дід, мають право на звернення до
суду з позовом про їх усунення.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову суд дійшов
висновку, що Позивач всупереч вимогам
закону не надала суду належних та
допустимих доказів тим обставинам, що
відповідач чинить їй перешкоди у
спілкуванні з онуками та перешкоджає
їй брати участь в їх вихованні.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, так як він відповідає
матеріалам справи та нормам
матеріального права, узгоджується з
дослідженими судом доказами.

Згідно ст. 263 СК України спір щодо
участі баби та діда у вихованні дитини
вирішується судом відповідно до ст. 159
СК України.

Декларація прав дитини, проголошена
Генеральною Асамблеєю Організації
об'єднаних націй 20 листопада 1959 року, як
принципове положення, визначила, що
дитина повинна зростати в умовах
турботи.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Звертаючись до суду, позивач не надала
належних та допустимих доказів в
обґрунтування позовних вимог і таких
доказів не встановлено в судовому
засіданні.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Апеляційний суд вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
правовідносини, що склалися між
сторонами і їм надана належна правова
оцінка, в судовому рішенні повно
відображені обставини, що мають
значення для справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Колегія суддів визнає, що наведені в
апеляційній скарзі позивача доводи є
необґрунтованими і не належать до тих
підстав, із якими процесуальне
законодавство пов'язує можливість
прийняття рішення щодо скасування або
зміни оскаржуваного рішення.

Згідно із статтею 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки колегією суддів не
встановлено порушень судом першої
інстанції при розгляді справи вимог
матеріального чи процесуального
законів або неправильної оцінки
досліджених по справі доказів, то
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування судового рішення
апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 05 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді