Справа № 0616/6101/12
РІШЕННЯ

Іменем України

03 січня 2013 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді……Літвин О.О.

при секретарі…………..ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

04.12.2012 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 01.02.2002 року, від якого мають неповнолітню дитину. В обґрунтування позову зазначила, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на повну відсутність почуття взаємної любові, поваги, розуміння та взаємодопомоги. Проживають окремо. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Дитину просить залишити на її виховані.

Сторони в судове засідання не прибули.

До суду надіслали письмові заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримала, відповідач не заперечив щодо розлучення.

Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.02.2002 року /а.с.4/, від якого мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.5/.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, вони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що спільно вони не проживають і не підтримують шлюбних відносин, які поновлювати наміру не мають.

Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

За таких обставин суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, тому є підстави для розірвання шлюбу.

Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матірю. Відтак, доньку ОСОБА_4 суд залишає на виховані з позивачем, оскільки спору про це у сторін не виникло.

Важливо зазначити, що визначення місцем проживання неповнолітньої дитини місця проживання одного з батьків зовсім не означає, що другий з батьків позбавляється права брати участь у вихованні і житті дитини. У відповідності до ст. 113 СК України, вимоги позивачки щодо відновлення її дошлюбного прізвища також підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 113 СК України, вимоги позивача щодо відновлення її дошлюбного прізвища також підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 109, 110, 112, 113, 157 Сімейного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянами України, зареєстрований 01.02.2002 року Новороманівською сільською радою Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 3, розірвати.

Доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити на утриманні та вихованні з ОСОБА_2.

Поновити ОСОБА_2 її дошлюбне прізвище на Сердюк.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення або з дня отримання його копії.

Головуючий О.О.Літвин