Яготинський районний суд Київської
Справа № 382/ 2739/13
РІШЕННЯ

іменем України

30 грудня 2013 року
Яготинський
районний суд

Київської області, в складі:

Головуючого судді Карпович В.Д.

При секретарі Шипота Я.В.

Представника відповідача
Кудрявського О.М.

Представника третьої особи Герин Т.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Яготині. справу за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Яготинської
міської ради, третя особа; Яготинська
житлово-експлуатаційна контора, про
визнання незаконною відмову у наданні
житлового приміщення у гуртожитку у
власність шляхом приватизації, та
визнання права на приватизацію
житлового приміщення у гуртожитку та
зобов»язання до вчинення певних дій.

Встановив:

В позові до суду позивачі вказали
наступне:

ОСОБА_3 в 1998 році вселилась із сім'єю в
гуртожиток по АДРЕСА_1, та постійно
користувались кімнатами за №№ 6,8 та 10
(кухня).

Кімнати в гуртожитку надані їм з
дозволу профспілкового комітету та
адміністрації ДППЗ «Яготинський»,
однак ордер та рішення на вселення не
надавалися взагалі, оскільки голова
профкому племзаводу ознайомив з
рішенням під розписку.

Вони зареєстровані в даному гуртожитку
з 23.02.2011року, проте фактично проживають
в ньому з 1998 року, що підтверджується
судовим рішенням Яготинського
районного суду від 16.03.2012 року..

В силу ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Даний гуртожиток переданий в
комунальну власність рішенням
Яготинської міської ради за № 361-18 від
28.09.2001 року, та перебуває на балансі
комунального підприємства «Яготинська
житлово-експлуатаційна контора», та
останнє в свою чергу є органом
приватизації Яготинської міської ради.

Згідно Закону України «Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків» від 4 вересня 2008
року N 500 (із відповідними змінами та
доповненнями) (надалі - Закон N 500) який є
спеціальним нормативно-правовим актом,
вони мають право на безоплатну
приватизацію займаних житлових площ в
даному гуртожитку.

Позивачкою ОСОБА_3 подана заява до
комунального підприємства «Яготинська
житлово-експлуатаційна контора» щодо
безоплатної приватизації житлових
площ в даному гуртожитку, однак
відповідачем відмовлено їй, так як
відсутній спеціальний ордер на
вселення в гуртожиток.

Вони не мають власного житла та
вважають, що необхідно встановити та
підтвердити той факт, що позивачі
фактично проживають на законних
підставах в гуртожитку понад
чотирнадцять років.

Просили:

Встановити факт проживання
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи відповідно з
І998 року та 1993 року, в житлових кімнатах
номер 6,8 та 10 - допоміжне приміщення
(кухня) у гуртожитку по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2, право на приватизацію
житлових кімнат номер 6,8 та 10-допоміжне
приміщення (кухня) у гуртожитку по
АДРЕСА_1.

Зобов'язати Яготинську міську раду
Київської області прийняти рішення
(розпорядження), яким передати ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2,
житлові кімнати номер 6,8 та 10 (кухню) у
гуртожитку по АДРЕСА_1 у спільну
часткову власність у рівних частках по
1/2 кожному співвласнику.

3обов'язати Яготинську міську раду
Київської області визначити ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, уповноваженим
співвласником кімнат номер 6,8,10 (кухня)
у гуртожитку по АДРЕСА_1.

Зобов'язати Яготинську міську раду
Київської області видати ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2,
свідоцтво про право власності на
кімнати номер 6,8 та 10 (кухня) у
гуртожитку по АДРЕСА_1.

Після відкриття провадження по даній
справі, позивачі змінили свої
позовні вимоги та просили:/ а.с.17 /

Визнати незаконним розпорядження
органу приватизації за № 34 від 06.12. 2012
року, про відмову ОСОБА_3 щодо
приватизації жилого приміщення в
гуртожитку, в якій вона проживає по
АДРЕСА_1.

Зобов»язати Яготинську міську раду
прийняти рішення / розпорядження /,
яким передати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житлові
приміщення за № 6,8 та 10 в гуртожитку
по АДРЕСА_1, у спільну часткову
власність в рівних частках, по ?
частині кожному співвласнику.

В судовому засіданні представник
позивачів уточнила позовні вимоги
позивачів, та просила:

Визнати незаконним розпорядження
органу приватизації за № 34 від 06.12. 2012
року про відмову ОСОБА_3 в наданні
дозволу на передачу у власність
шляхом приватизації жилого
приміщення в гуртожитку, в якій вона
мешкає із членами своєї сім»ї, по
АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право на
приватизацію житлових кімнат за
номером 6,8,10 / приміщення кухні / в
гуртожитку по АДРЕСА_1, в рівних
частках / по ? частині кожному
співвласнику /.

Представники відповідача та третьої
особи проти вимог позивачів з
врахуванням зміни та уточнення
позовних вимог, не заперечували.

Із пояснення позивачки ОСОБА_3 видно,
що вона працюючи в ДПЗ « Яготинська
птахофабрика» на балансі якої
знаходився гуртожиток по АДРЕСА_1, із
дозволу керівництва ДПЗ та профкому,
із членами своєї сім»ї була заселена
в 1998 році в кімнату за № 6,8 та куню№10.
Не рішення відповідного органу, не
ордеру на вселення до гуртожитку вона
не має, і їй не видавалось. В даному
гуртожитку вона та її син
зареєструвалися в лютому 2011 року,
проте проживають там і по даний час.
Іншого житла не мають.

Із пояснення представника третьої
особи видно, що дане приміщення
гуртожитку було передано на баланс
Яготинської ЖЕК / орган приватизації /
в 2001 році після розпаду ДППЗ «
Яготинський».. Будинок одноповерховий
барачного типу дерев»яно- глиняний. Не
водо не газопостачання до будинку не
підведені. Кожна сім»я має пічне
опалення. Ремонт будинку ніколи не
проводився, кожна із сімей які
проживають там виконують ремонт
своїх приміщень за власні кошти. Коли
будинок був переданий на баланс
Яготинської ЖЕК, то мешканці
гуртожитку мали великі борги, які
крім ОСОБА_3 і до даного часу борги не
погасили. Жоден мешканець гуртожитку
ордерів на вселення до гуртожитку
немає, так як вони адміністрацією
підприємства ДПЗ « Яготинський « не
видавалися. Працівники цього
підприємства заселялись до гуртожитку
на підставі рішення адміністрації та
профкому, які їм з документацією не
передавались. В зв»язку з тим, що у
мешканців гуртожитку відсутні ордера
на вселення, то ними як органом
приватизації було відмовлено
мешканцям гуртожитку у приватизації
кімнат гуртожитку. На даний час в
гуртожитку є вільні, не заселені три
кімнати.

Із пояснення представника
відповідача видно, що дійсно у жодного
мешканця гуртожитку відсутні ордера
на вселення до гуртожитку, так як вони
адміністрацією колишнього ДППЗ «
Яготинський», не видавались.
Працівники ДППЗ « Яготинський»
вселялись в приміщення гуртожитку на
підставі рішення адміністрації
погодженого з профкомом. На даний час
необхідно вирішити питання про
надання дозволу на приватизацію
приміщень гуртожитку особами які в
ньому проживають. Проте із за
відсутності ордерів, поза судовим
порядком це питання вирішити не
можливо.

Із показів свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6
видно, що вони також із своїми
сім»ями проживають в гуртожитку по
АДРЕСА_1, який належав колишньому ДППЗ
« Яготинський», де вони працювали та на
підставі рішення адміністрації та
профкому в 1998 році отримали кімнати в
гуртожитку, де проживають і по даний
час. Ордерів на вселення в гуртожиток,
нікому не видавались.

В судовому засіданні встановлено
наступне:

Рішенням Яготинської міської ради
прийнято в комунальну власність міста
Яготина, жилий фонд та зовнішні
мережі і комунікації для
обслуговування вказаного фонду яке
належало банкруту ДППЗ « Яготинський»
із заборгованістю населення житлового
мікрорайону за комунальні послуги
гуртожитку Заріччя. ОСОБА_3 та члени її
сім»ї в даному гуртожитку проживають
з 1998 року та по даний час, фактично
користуючись двома кімнатами та
приміщенням кухні, загальною площею
47,6 кв.м. На вселення в гуртожиток,
колишнім власником гуртожитку яким
був ДППЗ « Яготинський», ордера на
вселення до гуртожитку не видавались.
Працівники даного підприємства
вселялись до гуртожитку на підставі
рішення адміністрації за погодженням
профкому ДППЗ.

Дані обставини встановлені рішенням
Яготинського районного суду від 16.03.
2012 року, а тому в силу ст.. 61 ЦПК
України не підлягають доказуванню в
цьому судовому засіданні.

В 2001 році на підставі Постанови
Кабінету Міністрів від 19.02. 1996 року «
Про поетапну передачу до комунальної
власності об»єктів соціальної
інфраструктури, які належать
суб»єктам підприємницької
діяльності», Яготинським ЖЕК було
прийнято на баланс приміщення
гуртожитку в АДРЕСА_1, яке належало
ДППЗ « Яготинський»/ а.с 24, 37-39 /.

Відповідно до аналізу судової
практики застосування Закону України
« Про забезпечення реалізації
житлових прав мешканців гуртожитків»,
дія цього закону поширюється на
громадян, які не мають власного житла,
більше п'яти років на законних
підставах зареєстровані за місцем
проживання у гуртожитках та фактично
проживають у них. Тобто законом
передбачено, що під захист підпадають
особи, які дотримали певних умов.

Першою з визначених умов для одержання
мешканцем гуртожитку права на
приватизацію кімнати в гуртожитку,
наявність якої необхідно врахувати під
час розгляду цієї категорії справ, є
відсутність в особи власного житла.

Виникає питання щодо механізму
перевірки наявності у власності
мешканців гуртожитків житла в іншій
місцевості при порушенні ними питання
про приватизацію житлового приміщення
у гуртожитку.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК обов'язок
надання доказів на підтвердження своїх
вимог і заперечень покладено на
сторони. Однак суд відповідно до
частини четвертої статті 10 ЦПК сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи та вирішує питання про
забезпечення доказів відповідно до
статей 133- 135 ЦПК.

В судовому засіданні не добуто
доказів тому, що позивачка має інше
житло, крім приміщення кімнат в
гуртожитку по АДРЕСА_1.

Другою обставиною, з якою пов'язане
право на захист особи відповідно до
Закону № 500-VI, є правомірність її
проживання в гуртожитку та
користування гуртожитком.

Під час розгляду справ цієї категорії у
судів виникають труднощі щодо
розуміння терміна «законні підстави»,
оскільки Закон № 500-VІ не містить його
визначення.

Для вирішення питання, чи на законних
підставах особи мешкають у гуртожитку,
застосовуються загальні норми
матеріального права, які регулюють
питання вселення у гуртожиток та
набуття права користування житловою
площею у ньому.

У такому разі суд має застосовувати
положення житлового законодавства, а
саме: статей 128, 129 ЖК УРСР та пункту 10
розділу II Примірного положення про
гуртожитки, пункту 69 Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм жилих
приміщень в Українській РСР, згідно з
якими на підставі рішення про надання
жилого приміщення в будинку державного
або громадського житлового фонду
виконавчий комітет районної, міської,
районної в місті, селищної, сільської
Ради народних депутатів видає
громадянинові спеціальний ордер, який
є єдиною підставою для вселення в
надане жиле приміщення.

Форму спеціального ордера встановлено
Примірним положенням про гуртожитки.

При вирішенні деяких справ,
відсутність спеціального ордера на
вселення у житлове приміщення
гуртожитку не було підставою для
виселення громадян з гуртожитків без
надання іншого житлового приміщення.
Суди враховували, що житлове
приміщення в гуртожитку надавалося за
спільним рішенням адміністрації
підприємства і профкому, відповідачі
перебували у трудових відносинах із
підприємством та (або) припиняли роботу
з підстав, визначених частиною третьою
статті 132 ЖК УРСР, зареєстровані
відповідно до закону та не мають іншого
житла.

Таку позицію можна вважати правильною
оскільки спеціальний ордер на вселення
у житлове приміщення в гуртожитку
видається адміністрацією
підприємства, установи, організації,
які не завжди добросовісно виконували
покладені на них обов'язки.

Тобто вселення у гуртожиток і
користування житловою площею у
гуртожитку відбулося на законних
підставах - на підставі спільного
рішення адміністрації та
профспілкового комітету, а отримання
спеціального ордера є формалізованим
підтвердженням наявності такого
рішення.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_3 в приміщення гуртожитку
вселилася в 1998 році, на підставі
рішення адміністрації та
профспілкового комітету ДППЗ «
Яготинський», де вона працювала на той
час.

Третьою умовою, яка дає підстави для
забезпечення реалізації прав осіб на
підставі Закону № 500-VІ, є реєстрація за
місцем проживання у гуртожитку більше 5
років на законних підставах (частина
перша статті 1 Закону № 500-VІ).

На осіб, які вселяються у гуртожиток,
поширюється процедура реєстрації
місця проживання відповідно до вимог
Закону № 1382-IV. Необхідно зазначити, що
для з'ясування третьої умови необхідно
встановити як наявність реєстрації
мешканця гуртожитку у житловому
приміщенні гуртожитку, так і строк
проживання у гуртожитку, що має
становити не менше 5 років.

Особи, які не мають офіційної
реєстрації, не можуть реалізувати своє
право на приватизацію кімнат у
гуртожитку (статті 1, 19 Закону № 500-VI).
Тобто фактичне користування житловою
площею у гуртожитку не тягне за собою
захисту прав користувача відповідно до
Закону № 500-VI, навіть за дії інших умов.

Як встановлено в судовому засіданні,
та це підтверджується витягом з
паспортів позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
вони зареєстровані в АДРЕСА_1 з 23.02. 2011
року, але фактично проживають в
даному приміщенні гуртожитку з 1998
року, тобто, близько 15 років

Відповідно до статті 1 Закону № 500-VІ
четвертою обов'язковою складовою
статусу мешканця гуртожитку (окрім
відсутності власного житла та законної
реєстрації за місцем проживання у
гуртожитку), яка є обов'язковою умовою
для реалізації конституційного права
на житло на підставі Закону № 500-VІ, є
фактичне проживання протягом п'яти
років за місцем реєстрації в
гуртожитку.

Питання встановлення факту проживання
у кімнаті гуртожитку є частиною
юридичного складу, наявність чи
відсутність якого сторони зобов'язані
довести, а суд зобов'язаний встановити
при розгляді усіх справ, пов'язаних із
застосуванням Закону № 500-VI.

Крім того, з'ясовуючи факт постійного
проживання, необхідно враховувати
положення абзацу 3 пункту 11 Постанови №
2, відповідно до якого на підтвердження
вибуття з гуртожитку суд може брати до
уваги будь-які фактичні дані, які
свідчать про обрання стороною іншого
постійного місця проживання
(повідомлення про це в листах, розписка,
переадресування кореспонденції,
утворення сім'ї в іншому місці,
перевезення майна в інше житлове
приміщення, виїзд в інший населений
пункт, укладення трудового договору на
невизначений строк з іншим
роботодавцем тощо).

В судовому засіданні встановлено, та
це не оспорювали і представники
відповідача та третьої особи, що
позивачка ОСОБА_3 проживає в
приміщенні даного гуртожитку з 1998
року, та по даний час.

Таким чином суд вважає, що ОСОБА_3
проживаючи в приміщенні гуртожитку
повністю підпадає під дію статті
1.Закону України « Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків», так як вона не має
власного житла, більше п'яти років на
законних підставах зареєстрована за
місцем проживання у гуртожитках та
фактично проживають у ньому.

Розпорядженням органу приватизації /
органу місцевого самоврядування / за
№34 від 06.12. 2012 року, ОСОБА_3 було
відмовлено в приватизації приміщень в
гуртожитку по АДРЕСА_2, в зв»язку з
відсутністю необхідних документів, на
підставі яких можливе визначення
права на приватну власність жилого
приміщення в гуртожитку. / а.с 11 /.

Із довідки Яготинської ЖЕК видно, що
ОСОБА_3 яка зареєстрована по АДРЕСА_1,
заборгованості станом на 25.12.2013року, не
має. / а.с. 23 /.

Рішенням виконкому Яготинської
міської ради за № 22 від 12.02. 2013 року,
об»єкту нерухомого майна-гуртожитку,
що належить до власності
територіальної громади м. Яготина та
облікується на балансі Яготинської
ЖЕК за адресою АДРЕСА_1 , присвоєно
поштову адресу; АДРЕСА_1 / .с. 31 /.

Із листа Яготинської міської ради від
30.12. 2013 року видно, що приміщення в
гуртожитку в АДРЕСА_1, в якій згідно
паспортних даних зареєстровані ОСОБА_3
ат ОСОБА_4 знаходиться за адресою;
АДРЕСА_1, та в цілому складається з
трьох приміщень; житлова кімната
площею- 19,4 кв.м., житлова кімната
площею- 9,9 кв.м. та житлова-кухня
площею- 18,9 кв.м. /за даними технічного
паспорта виготовленого Яготинським
БТІ від 30.07.2011 року / а.с. 36 /

Таким чином, перевіривши матеріали
справи, заслухавши пояснення
позивачів, їх представника,
представників відповідача та третьої
особа, покази свідків суд вважає, що

вимоги позивачів підлягають до
задоволення.

Керуючись:

ст.. ст.. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, Законом
України «Про забезпечення реалізації
житлових прав мешканців гуртожитків»,
Законом України « Про приватизацію
державного житлового фонду», суд-

ВИРІШИВ:

Визнати незаконним розпорядження
Яготинської міської ради Київської
області /як органу приватизації» від
6.12.2012 р. за № 34, про відмову ОСОБА_3 у
наданні дозволу на надання у
власність, шляхом приватизації
квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 та членами її сім'ї -
ОСОБА_4, право на приватизацію квартири
АДРЕСА_1, в рівних частках.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Київської області
протягом 10 днів, з дня його
проголошення.

Суддя
Карпович
В.Д.