Справа № 0904/1733/12
Провадження № 22ц/779/572/2013
Головуючий у 1 інстанції Юсип І.М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2013 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Малєєва А.Ю.,

суддів: Беркій О.Ю., Шишка А.І.,

секретаря Лисак І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 районного споживчого товариства на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 30 січня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 районного споживчого товариства, співвідповідача ОСОБА_2 міської ради, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про встановлення земельного сервітуту,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 районного споживчого товариства про встановлення земельного сервітуту.

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 30 січня 2013 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 районного споживчого товариства, співвідповідача ОСОБА_2 міської ради, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про встановлення земельного сервітуту.

Встановлено постійний та оплатний (в розмірі 50% орендної плати) земельний сервітут на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою м. Галич, вул. Коновальця, 4, і належить на підставі договору оренди ОСОБА_2 районному споживчому товариству, шириною 3,5 м. по межі земельної мідянки ОСОБА_6, загальною площею 0,0138 га з правом проїзду легковим та вантажним транспортом до належної на праві приватної власності земельної ділянки ОСОБА_3. Вирішено питання судових витрат.

Відповідач Галицьке районне споживче товариство подало апеляційну скаргу на вказане рішення. Вважає, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, а оскаржуване рішення ухвалено з порушенням матеріальних та процесуальних норм. Зі слів позивача, суд першої інстанції 06.12.2012 перейшов до розгляду справи по суті, а лише 24.12.2012 представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, тобто при розгляді справи по суті. Апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки ст. 31 ЦПК України допускає змінювати предмет та підстави позову до початку розгляду судом справи по суті. Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що немає інших варіантів встановлення земельного сервітуту крім облаштування проїзду тільки через земельну ділянку відповідача. Оскільки, згідно акта обстеження комісії за №20 від 05.12.2012 використання земельної ділянки позивача на даний час за цільовим призначенням можливе без встановлення сервітуту через прохід (фіртку) з суміжної земельної ділянки, яка є власністю ОСОБА_4 матері позивача. Апелянт вважає, що ОСОБА_4 умисно ввела суд в оману, адже у її власності знаходиться земельна ділянка, площею не 0,06 га, а 0,2133 га. Повідомляє, що подано адвокатський запит до ОСОБА_2 міської ради з приводу встановлення площі земельної ділянки, яка належить та закріплена за ОСОБА_4 за адресою: Львівська, 37, м. Галич, Івано-Франківська область. Відповідь на даний запит буде долучено до матеріалів справи. Вважають, що суд не дослідив питання можливого проїзду через земельну ділянку ОСОБА_4 (так як вона проти цього не заперечує та являється матірю позивача) та необґрунтовано дійшов висновку, що встановлення земельного сервітуту через земельну ділянку матері позивача є найбільш обтяжливим варіантом.

Апелянт вважає, що лист від 20.08.2012 року головного архітектора м. Галича ОСОБА_7 не є належним доказом у справі, так як відділ архітектури не є тим органом експертизи у земельних відносинах, який би міг дати оцінку ситуації, а надання таких висновків не належить до їх компетенції. Окрім того, зі слів апелянта, станом на дату даного листа позивач ще не був власником земельної ділянки.

Не погоджується апелянт і з висновком суду, що наявність на земельній ділянці ОСОБА_8 саду унеможливлює встановлення земельного сервітуту через належну йому земельну ділянку.

Вважає, що судом першої інстанції не досліджено належним чином інші шляхи встановлення земельного сервітуту, зокрема через земельні ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_8

Позивач, на думку апелянта, не довів, що іншої можливості встановлення земельного сервітуту як через земельну ділянку відповідача немає, що відсутня можливість використання майна позивачем без встановлення сервітуту.

Зазначає, що право на встановлення земельного сервітуту мають виключно власник або користувач земельної ділянки. Таким чином, позивачу для вирішення питання щодо встановлення земельного сервітуту слід звертатися до власника земельної ділянки (тобто до ОСОБА_2 міської ради), а не до орендаря земельної ділянки ОСОБА_2 РСТ.

ОСОБА_7 того, вважає апелянт, розгляд даної справи неможливий без дослідження відповідних спеціалістів та без проведення відповідної експертизи щодо варіантів можливого заїзду до земельної ділянки позивача.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 30 січня 2013 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта просив апеляційну скаргу задовольнити з мотивів, у ній вказаних. Співвідповідач Галицька міська рада у заяві просить скаргу задовольнити, а справу розглянути у відсутності її представника.

Представник позивача просив скаргу відхилити, зважаючи на те, що рішення суду законне і обґрунтоване.

Аналогічну позицію висловили треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які пояснили що встановлення проїзду через їх земельні ділянки неможливе, оскільки потрібно буде знищувати сад, город, демонтувати огорожу.

Заслухавши представників сторін, третіх осіб, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних мотивів.

Згідно з ч.1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Відповідно до положень ст.ст. 98, 99 ЗК України земельний сервітут здійснюється найменш обтяжливим способом, а його встановлення не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлено сервітут, права володіння, користування та розпорядження нею.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником земельної ділянки площею 0,1400 га по вул. С.Бандери в м. Галич Івано-Франківської області за договором купівлі-продажу від 03.08.2012 (а.с.6). Земельна ділянка самостійного проїзду не має, проїзд до неї можливий через земельну ділянку відповідача ОСОБА_2 районного споживчого товариства та через земельні ділянки третіх осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. а.с. 76 78).

Обираючи встановлення позивачеві постійного та оплатного (в розмірі 50 % орендної плати) земельного сервітуту на земельній ділянці по вул. Коновальця, 4 у м. Галич, яку орендує Галицьке районне споживче товариство (а.с. 27 56), суд правильно виходив з того, що у даному випадку обраний спосіб є найменш обтяжливим для відповідачів ОСОБА_2 районного споживчого товариства та ОСОБА_2 міської ради. Із досліджених судом доказів пояснень третіх осіб, свідка, вбачається, що потреби позивача не можуть бути задоволені іншим способом, у тому числі встановленням права проїзду через земельні ділянки третіх осіб.

Рішення суду відповідає вимогам законності і обґрунтованості. Тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 районного споживчого товариства на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 30 січня 2013 року відхилити.

Рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 30 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: О.Ю. Беркій

ОСОБА_9