Справа № 1308/2867/2012
Провадження № 2/444/104/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року Жовківський районний
суд Львівської області у складі :

головуючого судді Мікула В.
Є.,

при секретарі Брунець Н.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Жовкві
Львівської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку "Приватбанк" про визнання
незаконним стягнення сум пені,
визнання зобов"язання по кредитному
договорі виконаними та стягнення
коштів в користь позивача , -

ВСТАНОВИВ :

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом
до Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку "Приватбанк" про
визнання незаконним стягнення сум
пені, визнання зобов"язання по
кредитному договорі виконаними та
стягнення коштів в користь позивача .

Позов мотивує тим, що відповідно до
Інструкції про застосування Плану
рахунків бухгалтерського обліку
банків України, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 17 червня 2004 р. N 280 План
рахунків бухгалтерського обліку
банків України - це систематизований
перелік рахунків бухгалтерського
обліку, що використовується для
детальної та повної реєстрації всіх
банківських операцій з метою
забезпечення потреб складання
фінансової звітності. План рахунків
розроблено відповідно до
загальноприйнятих у міжнародній
практиці принципів і міжнародних
стандартів та національних положень
(стандартів) бухгалтерського обліку та
є обов'язковим для використання
банками України. Інструкція про
застосування Плану рахунків
бухгалтерського обліку банків України
встановлює порядок ведення рахунків
бухгалтерського обліку, визначає
характеристику і коротке призначення
рахунків для відображення інформації
за типовими операціями. За рахунками
Плану рахунків відображаються
операції, що визначені законодавством
України, у тому числі
нормативно-правовими актами
Національного банку України,
відповідно до їх економічної суті.

Таким чином Банки України у тому
числі Відповідач зобов'язані неухильно
дотримуватись вказаної інструкції та
здійснювати свою діяльність із
застосуванням положень такої
Інструкції.

В ході аналізу до виписки по рахунку
НОМЕР_1 наданої Відповідачем можна
дійти до висновку що на даному рахунку
обліковуються суми, які нараховані та
стягненні як відсотки. Відповідно до
Плану рахунків бухгалтерського обліку
на рахунках, які починаються з 2208
обліковуються нараховані доходи за
кредитами на поточні потреби, що надані
фізичним особам.

Як випливає із вказаної виписки по
рахунку за період з 23.04.2007 р. по 26.05.2008 р.
Відповідачем нараховувались та
стягувались відсотки, які у сумі
становлять 1382,21 дол. США. Дані кошти
були зараховані Відповідачем із
чергових платежів Позивача. Жодної
заборгованості Позивачем допущено не
було.

В свою чергу Позивач сплачував
щомісячні платежі без жодних порушень
чи прострочень до 23.12.2008 р. включно.

Як випливає із виписки по рахунку
НОМЕР_1 у період з 26.06.2008 р. по 21.04.2009 р.
Банком не нараховувались жодні
відсотки хоча в цей час Позивач до
23.12.2008 р. належним чином навіть із
збільшеними платежами виконував свої
зобов'язання.

Як випливає із виписки по рахунку
НОМЕР_2 у період 25.06.2008 р. по 23.12.2008 р.
Позивачем було сплачено: 25.08.08р. - 423,25 $
(450,00$ - 26,75 $), 25.07.08 р. -400,00$, 26.08.08 р. - 350,00$,
24.09.08 р. - 350,00$, 27.10.08 р. - 320,00$, 25.11.08 р. - 320,00$
23.12.08р. - 320,00 $. Разом 2483,25 $

Дані кошти Відповідачем було
безпідставно в порушення Інструкції
про застосування Плану рахунків
бухгалтерського обліку банків України
зараховано на невідповідний рахунок
НОМЕР_3.

Таким чином враховуючи те що
нарахування відсотків не відбувалось,
а кошти фактично були сплачені
Позивачем, слід дійти висновку, що такі
кошти за вказаний період у загальному
розмірі 2483,25 дол. США повинні були бути
зараховані на погашення позики (тіла
кредиту).

Крім цього відповідно до виписки по
рахунку починаючи з 21.04.2009 р. Відповідач
продовжив нарахування відсотків.
Станом на 21.05.09 р. було нараховано 4,62
дол. США, які цього ж дня були погашені
за рахунок надходжень коштів від
Позивача.

Також Відповідачем було нараховано
відсотки станом на: 26.05.10 р. - 4,37$, 26.05.11 р.
-4,13$, 27.09.11 р. - 21,60$, 26.10.11 р. - 17,37$, 28.11.11 р. -
16,08$, 28.12.11 р. - 13,36$, 26.01.12 р. - 11,21$, 28.02.12 - 8,64$,
27.03.12 - 5,91$, 23.04.12 - 3,94$. Разом 106,61 дол. США

Нараховані відсотки Відповідачем були
переведені на рахунок НОМЕР_6
Прострочені нараховані доходи за
кредитами на поточні потреби, що надані
фізичним особам) тобто в статус
прострочених відсотків.

Однак згідно виписки по рахунку НОМЕР_2
прострочені відсотки частково були
погашені, а саме: 21.05.09 р. - 0,72$, 29.01.10 р. -
74,18$, 22.06.10р. - 15,95$, 27.07.10 р. - 4,67$. Загальна
сума погашених прострочених відсотків
становить 95,52 дол. США.

Таким чином згідно даних
бухгалтерського обліку та первісних
бухгалтерських документів
непогашеними відсотками як поточними
так і простроченими є лише 11,09 дол. США.

Крім цього слід зазначити, що
відповідно до виписки по рахунку
НОМЕР_4 29.12.2012 р. відбулось списання
позичальнику прострочених відсотків
на суму 1842.50 дол. США. І таким чином сума
несплачених відсотків становить 0.00
грн.

Як випливає із виписки по рахунку
НОМЕР_2 у період з 23.05.2007р. по 26.05.2008 р.
Позивачем без жодних порушень та
прострочень було повернуто позики
(тіло кредиту) на загальну суму 4556,81 дол.
США. (362,43, 361,35, 368,31, 367,57, 320,86, 277,04, 376,05, 382,24,
282,51, 285,09, 393,43, 390,25, 389,68).

Як про це було вище згадано у період з
26.05.2008 по 23.12.2008 р. Позивачем знову ж таки
без жодних порушень було сплачено 2510,00
дол. США (450,00 + 400,00 + 350,00 + 350,00 +
320,00+320,00+320,00). Із цих надходжень
Відповідачем у відповідності до
первинних бухгалтерських документів
було нараховано та стягнуто відсотків
у розмірі 17,72 + 26,75 = 44,47 дол. США.

Решта коштів у розмірі 2465,53 дол. США
надійшли Відповідачу, однак в силу того
що відсотки та винагорода у вказаний
період не нараховувались такі кошти
повинні бути зараховані як погашення
тіла кредиту.

Таким чином станом на 23.12.2008 р. сплачено
тіла кредиту на загальну суму 7022,34 дол.
США (4556,81+2465,53).

В період з 23.12.2008 р. до 25.03.2009 р. на
рахунок Позивача поступило 303,54 дол. США
(100,00 + 73,54+ 30,00 + 100,00). В силу того, що
відсотки та винагорода у вказаний
період не нараховувались такі кошти
повинні бути зараховані як погашення
тіла кредиту.

Як випливає із виписки по рахунку
НОМЕР_5 Прострочена заборгованість за
кредитами на поточні потреби, що надані
фізичним особам) Відповідачем
несвоєчасно сплачені Позивачем
чергові платежі були визначені як
прострочені та в силу надходження
коштів погашались. Так 21.05.09 р. було
погашено 94,66 дол. США, 29.01.2010 p. - 420,89 дол.
США, 22.06.2010 p. - 311,47 дол. США, 27.07.2010 р. -
191,88 дол. США. Разом 1018,90 дол. США.

Відповідно до вказаної виписки по
рахунку 21.09.2011 р. в дебет pax. НОМЕР_5
було відображено кошти в розмірі 1892,17
дол. США із pax. НОМЕР_3, що згідно плану
рахунків є поточними рахунками
банку-управителя з довірчого
управління. Крім цього відповідно до
меморіального ордеру від 21.09.2011 р.
призначенням платежу вказано угоду
РЕПО, яка по суті не має і не може мати
жодного відношення до Позивача.

Таким чином Відповідачем було
безпідставно, неправомірно збільшено
суму простроченої заборгованості
Позивача на 1892,17 дол. США.

Враховуючи списання простроченої
заборгованості за кредитом на суму 4728,32
дол. США, що відбулось 29.12.12 р. беручи до
уваги сплати простроченої
заборгованості у загальному Позивачем
було погашено простроченого кредиту на
суму 5747,22 дол. США.

Крім цього відповідно до виписки по
рахунку НОМЕР_2 на рахунок поступали
кошти у наступних розмірах:

21.05.2009 р. - 100,00 дол. США, які були
розподілені відповідно до первісних
бухгалтерських документів: 0,72 $ -
прострочені відсотки, 4,62 $ - поточні
відсотки, 94,66 $ -прострочений кредит.

29.01.2009 р. - 2942,88 дол. США. з яких лише 420,89
дол. США були зараховані в погашення
простроченої заборгованості по
кредиту та 74,18 дол. США були зараховані
в погашення прострочених відсотків
(відповідно до первинних
бухгалтерських документів). Решта
коштів у розмірі 2447,81 дол. США (1280,14 + 771,40
+ 196,50 + 185,81 + 13,96) були зараховані не у
відповідності до Плану рахунків тобто
на безпідставні не відповідні рахунки.

22.06.2010 р. - 327,47 дол. США, які були
розподілені відповідно до первісних
бухгалтерських документів: 15,95 $ -
прострочені відсотки, 311,47 $ -
прострочений кредит.

27.07.2010 р. - 2248,23 дол. США, з яких лише 191,88
дол. США були зараховані в погашення
простроченої заборгованості по
кредиту та 4,67 дол. США були зараховані в
погашення прострочених відсотків
(відповідно до первинних
бухгалтерських документів). Решта
коштів у розмірі 2051,68 дол. США (1460,90 + 413,35
+ 117,90 + 59,42 + 0,11) були зараховані не у
відповідності до Плану рахунків тобто
на безпідставні рахунки.

03.03.2012 р. - 6592,04 дол. США, які взагалі були
розподілені незрозумілим незаконним
способом. Як вказано у призначенні
платежу із отриманих коштів Відповідач
1341,19 дол. США зарахував як погашення
процентів хоча згідно виписки по
рахунку НОМЕР_1 такі кошти навіть не
були нараховані. Крім цього дві суми
1620,60 та 432,30 дол. США відповідач з
незрозумілих, безпідставних причин
зарахував як обмін валюти. Подальша
доля коштів невідома і на думку
Позивача їх будь-яке використання
Відповідачем є незаконним.

Також 3197,95 дол. США було використані як
погашення пені. Як випливає із виписки
по pax. НОМЕР_7 (даний рахунок представник
Відповідача називає рахунком на якому
обліковуються суми пені) пеня в сумі
3197.95 дол. США ніколи не обліковувалась.
В дебеті даного рахунку вказано суму
лише 1036.80 дол. США. Врахгшуючи те що
відповідачем не представлено жодних
інших документів, які б підтверджували
правомірність нарахування та
стягнення пені в такому розмірі
вважаємо що Відповідач самовільно без
належних на це прав та повноважень
зарахував кошти в сумі 3197,95 дол. США як
пеню.

Крім цього на підтвердження
нарахування пені Відповідач надав
виписку по рахунку НОМЕР_7. Однак
виписка по такому рахунку не може бути
належним законним доказом
підставності та правильності
нарахування пені чи штрафів оскільки,
відповідно п. 16 Загальних положень до
Інструкції про застосування Плану
рахунків бухгалтерського обліку
банків України

З рахунки у класі 8 відкриваються
банками для ведення управлінського
обліку та кореспондують тільки між
собою. Залишки за рахунками класу 8 не
враховуються під час складання
фінансової звітності банку.

В свою чергу як випливає із Інструкції
про застосування Плану рахунків
бухгалтерського обліку банків України,
затвердженої постановою НБУ від 17.06.2004
р. № 280 пеня та штрафи повинні
обліковуватись та нараховуватись на
рахунках, що починаються з 6397 - Штрафи,
пені, що отримані банком.

Відповідно до Плану рахунків у класі 6
доходи за кредитом рахунків
проводяться суми нарахованих,
отриманих доходів, що належать до
звітного періоду. За дебетом рахунків
проводяться суми зменшення доходів, що
виникають за операціями; суми, що
списуються під час формування
результату роботи за звітний рік.

Таким чином єдиним належним документом
який підтверджує правильність
нарахування пені може бути виписка по
рахунку який починається з цифр 6397
відкритому на ім'я Позивача, яку
Відповідач свідомо не надає, оскільки
на думку Позивача такий рахунок на ім'я
Позивача не відкривався та суми пені не
нараховувались.

Порядок нарахування та розмір пені
вказаний у п. 4.1 Кредитного договору.

Відповідно до вказаного пункту пеня
нараховується у випадку невиконання
Позичальником умов договору.

Відповідно до ч. З ст. 549 ЦК пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Як випливає із умов договору
Позичальник взяв на себе зобов'язання
проводити погашення позики та кредиту
рівними частинами тобто по 320,00 $. Таким
чином така відповідальність за
невиконання грошового зобов'язання як
пеня може застосовуватись Кредитором
виключно до суми невиконаного
позичальником грошового зобов'язання
тобто до суми чергового щомісячного
платежу який невчасно сплатив
Позичальник.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог: про
стягнення неустойки (штрафу, пені);

Відповідно до ч. 2 ст. 616 ЦК України суд
має право зменшити розмір збитків та
неустойки, які стягуються з боржника,
якщо кредитор умисно або з
необережності сприяв збільшенню
розміру збитків, завданих порушенням
зобов'язання, або не вжив заходів щодо
їх зменшення.

Враховуючи те що заставне майно
Відповідачем було вилучено 20.04.2011 p., а
реалізовано лише 03.03.2012 р. тобто майже
через один рік з моменту вилучення
майна в результаті чого саме дії
Відповідача призвели до збільшення
розміру відповідальності вважаємо
сума пені, яка стягнута банком є такою
що не відповідає вимогам кредитного
договору та суперечить ст. 549, 258 ЦК
України.

Крім цього, як передбачено договором
розмір пені становить лише 0,15 % за кожен
день прострочення платежу. Відповідно
до умов договору Позичальник взяв на
себе зобов'язання сплачувати щомісячно
по 320 $.

Таким чином шляхом математичних
розрахунків із врахуванням положень
про позовну давність в один рік можна
дійти до висновку, що суми пені
визначені та стягнуті Відповідачем є
значно завищені, а тому стягнення таких
сум в односторонньому порядку без
жодного попередження чи повідомлення
Позичальника є порушенням прав
Позивача.

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Відповідно 258 ЦК
України позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог: 1) про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

п. 31 Постанови № 5 Пленуму ВСУ від 30
березня 2012 року Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин передбачено,
що враховуючи положення пункту 7
частини тринадцятої статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
суди мають виходити з того, що у спорах
щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв'язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Таким чином Відповідач навіть якщо б і
належним чином нарахував пеню мав би
право стягнути із позичальника пеню
нараховану виключно в межах одного
року тобто у Відповідача не було
законних підстав для стягнення із
Позивача пені у розмірі 3197,95 дол. США.

Підсумувавши усі суми як надійшли на
рахунок Відповідача як платежі по
кредитному договору можна дійти
висновку, що:

Загальна сума усіх надходжень
становить 21174,11 дол. США.

На підставі первинних бухгалтерських
документів Відповідачем було
нараховано стягнуто відсотків
(поточних та прострочених) у розмірі
1382,21 дол. та 95,52 дол. США. Разом 1477,73 дол.
США.

Погашення тіла кредиту, що відбулось
згідно первинних бухгалтерських
документів становить 4556,81 дол. США -
реально сплачені та 5747,32 дол. США -
списані згідно рішення Кредитного
комітету. Разом 10304,13 дол. США.

Кошти, що сплачені Позивачем та
розподілені Відповідачем невідомо
яким чином: 2465,53 + 303,54 + 2447,81 + 2051,68 + 6592,04 =
13860,60 дол. США

Для повного погашення тіла кредиту та
нарахованих відсотків Позивачу мали би
бути зараховані в тіло кредиту 3734,45 дол.
США (14038,58-10304,13) та в погашення
прострочених відсотків 11,09 дол. США

Таким чином безпідставно у Відповідача
перебувають кошти, що належать
Позивачу у сумі: 13860,60 - 3734,45 - 11,05 = 10115,10
дол. США, які повинні бути повернуті
Позивачу.

В судовому засідання представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просить позов
задоволити з мотивів наведених у
позовній заяві.

Представник відповідача проти
позову заперечив у повному обсязі.
Просив у позові відмовити.

Суд заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
наявні у справі докази приходить до
наступного висновку.

20.04.2007 року між позивачем та
відповідачем було укладено кредитний
договір щодо отримання кредиту на
купівлю автомобіля, сума кредиту 18476,08
доларів США

Отримуючи кредит в повному об'ємі
позивач не пред'являв до відповідача
вимог щодо зміни Кредитного Договору,
порядку та строків сплати кредиту.
Зазначені умови кредитного договору є
суттєвими і оговорені в самому
договорі, а його форма та зміст
відповідають положенням ст. 203 ЦК
України.

Отже, Позивач до укладання договору
був ознайомлений з умовами кредитного
договору та всією інформацією про
порядок його отримання,
використовування та обслуговування.
Окрім того інформація в повному обсязі
викладена в тексті Кредитного
договору, з чим позивач в повній мірі
погодився, особисто підписавши
Кредитний договір, і на момент
укладення даного договору не існувало
ніяких інших умов, які б примусили
Позивача підписати даний кредитний
договір на вкрай невигідних для нього
умовах.

Позивачем при мотивуванні своїх
вимог не враховано - оплату банком
страхових платежів за Позичальника, за
автомобіль. Не зарахована оплата
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 0,14 % в місяць, не
враховано винагороду відповідно до п.
6.2 за додатковий, моніторинг
(Позичальник неодноразово виходив на
прострочку, не виконував зобов'язань).
Положення п. 6.3, де вказано, що всі
види платежів (за винятком кредиту,
винагороди за проведення додаткового
моніторингу, неустойки), що вносяться
Позичальником за цим договором, с
відсотками в розумінні ЦК України..
Не враховано, що банк згідно п. 3.4
розраховує календарний рік в розмірі 360
днів. . Сплата відсотків за
прострочену заборгованість відповідно
до п. 7.4 в розмірі 2,09 % в місяць.
Строк дії договору встановлений до
20.04.2012 року, а продаж автомобіля
відбувся 03.03.2012року. отже застосування
га нарахування пені банком було
правомірним, оскільки договір був
діючим і на сьогоднішній день договір с
не розірваним, договірні відносини
надалі тривають.

Згідно з положениями норм ст.1054 ЦК
України передбачено, що за кредитним
договором банк зобов'язується надані
грошові кошти позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. Згідно
параграфу 1 Глави 71 ЦК договір є
укладеним з моменту передання грошей.

Тобто, в даному випадку відповідач
виконав свої зобов'язання, а саме надав
кредитні кошти, а Позивач, в свою чергу
прийняв пропозицію Банку в розумінні
ст.642 ЦК. Прийняття пропозиції
виражається в певних діях, а саме в
тому, що Позивач добровільно погашав
кредит та відсотки за користування
кредитом. Проти даного факту Позивач не
заперечує.

Твердження Позивача про те, що банк не
проводив дії по зменшенню кредитних
зобов'язань нічим не підтверджуються,
оскільки банк проводив (підтвердження
згідно виписки і розрахунку
заборгованості, видно, що при оплаті 500
доларів США,з 23.05.2007 р. замість 320
доларів США, як передбачено договором,
банк зарахував на тіло кредиту 362,43
доларів США, беручи до уваги, що
відповідно до п.7.1 банк нараховує
відсотки на залишок заборгованості по
кредиту, то банк виконав відповідну
корекцію у зв 'язку з чим кредитні
зобов' язання зменшувались.

Щодо продажу автомобіля, слід
зазначити що20.04.2011 р. згідно акту
прийому передачі ОСОБА_1 заставний
автомобіль передав в заклад банку і
доручив банку 23.05.2011 року згідно
доручення продати автомобіль за ціну
та на умовах на їх розсуд.

03.03.2012 р. заставний автомобіль Merceres Benz,
модель: VITO, рік випуску: 2002, тип ТЗ:
реєстраційний номер: НОМЕР_8 було
реалізовано за ціною 6592,04 доларів США,
що за курсом 7,98 відповідно до
службового розпорядження НБУ від 03.03.2012
року складає 52604,48 грн.

Отримані кошти у відповідності до п 3.3
умов кредитного договору за
реалізований автомобілі» направлено
на погашения заборгованості
позичальника у відповідності до умов
кредитного договору, а саме насамперед
погашено виграти банку, сплачена пеня,
сплачена прострочена винагорода,
сплачено прострочені відсотки,
сплачено прострочений кредит; сума, що
залишилася направляється на погашення
чергових платежів по не простроченим
винагороді, відсоткам та кредиту.

На момент підписання договору
сторонами було досягнуто згоди з усіх
його істотних умов. Надаючи грошові
кошти Позичальнику, HAT КБ "ПРИВАТБАНК"
задовольнив його вимогу, надавши майно
(кредитні грошові кошти), при цьому
кредитним договором та договором
застави сторони визначили порядок
здійснення розрахунків за
користування кредитом. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами,
як і зазначено у ст. 629 ЦК У, а ст.ст. 526, 527,
530 ЦК У передбачено, що зобов'язання
повинні виконуватися належним чином та
в установлений строк відповідно до
умов договору га вимог закону.

Окрім того суд враховує, що
відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона має довести ті обставини
на які посилається, як на підству свого
позову. Суд, враховуючи вищенаведене,
вважає, що позивачем не доведено
обставини, щодо того що банк
неправомірно користувався коштами
позивача чи неналежним чином їх
обліковував.

Керуючись ст. 10,11,57,60,88,208,209
ч.3,212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку "Приватбанк" про
визнання незаконним стягнення сум
пені, визнання зобов"язання по
кредитному договорі виконаними та
стягнення коштів в користь позивача -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення суду, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду Львівської області
через Жовківський районний суд
Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Мікула В. Є.