Справа № 190/665/13-ц
Провадження 2/190/291/13
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 травня 2013 року м. Пятихатки

Пятихатський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Резніченка М.С.,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частку домоволодіння,

в с т а н о в и в:

20.11.2008 р. ОСОБА_2 предявила до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області позов до ОСОБА_4 про визнання права власності на частку домоволодіння, обґрунтовуючи вимоги тим, що з березня 1985 р. проживала з ОСОБА_4 у фактичних шлюбних відносинах на вул.. Кооперативній, 18 в м. Жовті Води в належному їй на праві власності будинку, а з травня 1986 р. продовжили проживати разом в ІНФОРМАЦІЯ_1 також у її будинку. У травні 1988 р. будинок в м. Жовті Води було знесено, а їй виплачено грошову компенсацію, надано окрему однокімнатну квартиру на АДРЕСА_1., де з ОСОБА_4 проживали разом до травня 1996 р.. На цій жилій площі відповідач був прописаний як член сімї з 26.01.1993 р. по 26.05.1996 р.. В період перебування у фактичних шлюбних відносинах з березня 1985 р. по березень 1997 р. разом вели спільне господарство, збудували два шлакоблочних гаражі і гаражному масиві «Електрон» м. Жовті Води, придбали вантажний автомобіль ГАЗ-53, який зареєстрували за ОСОБА_4. Рішенням Жовтоводського міськвиконкому від 05.01.1989 р. № 2/4-39 ОСОБА_4 надано в безстрокове користування земельну ділянку площею 600 кв.м. по пров. Сонячному, 30 в м. Жовті Води для будівництва індивідуального житлового будинку розміром 12 х 9,6 м житловою площею 61,5 кв.м. і загальною площею 100,5 кв.м., а рішенням від 14.02.2008 р. № 92 міськвиконком вніс зміни в частині нумерації відведеної земельної ділянки з № 30 на № 28 по пров. Сонячному. За спільні кошти і спільними зусиллями восени 1989 р. з ОСОБА_4 розпочали будівництво, яке вели до березня 1997 р., поки не припинили шлюбні відносини, бо відповідач пішов до іншої жінки. За її заявою працівники Жовтоводського БТІ склали технічний паспорт станом на 10.09.1997 р., який відображає ступінь завершеності будівництва і його вартість на момент припинення спільного проживання, яка склала 10258 грн.. Пізніше вона в період з березня 1997 р. по 2008 р. за власні кошти і без участі ОСОБА_4, але з його відома і дозволу, закінчила будівництво. Зареєструвати на своє імя домоволодіння не могла, оскільки земельна ділянка надавалася відповідачеві, до реєстрації обєкта права власності не могла заявити свої претензії щодо права власності. Згідно свідоцтва про право власності № 151 від 21.10.2008 р., виданого ОСОБА_5 міськвиконкомом 30.10.2008 р., домоволодіння № 28 по пров. Сонячному в м. Жовті Води зареєстроване за ним під реєстраційний № 25128333, а його інвентарна вартість станом на 30.10.2008 р. становить 435807 грн.. Реєстрацію будинку ОСОБА_4 провів потайки від неї, питання визначення її частки в домоволодінні уникав. Після продажу 23.05.1996 р. належної їй квартири АДРЕСА_2 в спірному будинку проживали разом, з 27.12.2002 р. вона була в ньому зареєстрована і постійно проживає, самостійно веде всі витрати по утриманню будинку з березня 1997 р., договори на користування електроенергією і на водопостачання та водовідведення укладені з нею. Вважає, що має право на 1/2 частки домоволодіння, оскільки з ОСОБА_4 проживали однією сімєю, за спільні кошти створювали спільну власність. На будівництво витрачала свої власні кошти з отриманої грошової компенсації за знесений будинок у сумі 4367,37 грн., а пізніше 180000000 крб., одержаних з продажу її ж квартири. Стан готовності будівництва на 10.09.1997 р. становив 50 %, а вартість складала 10258 грн.. На момент реєстрації садиби 30.10.2008 р. його вартість складала 435807 грн., у тому числі вартість житлового будинку з урахуванням проведених нею самостійно будівельних робіт складає 355796 грн., тому вважає, що на момент завершення будівництва нею виконані роботи, що складають 50 % вартості домоволодіння, а їй на праві власності в спільній частковій власності належить ? частки спірної садиби. Просить стягнути понесені нею судові витрати.

18.12.2008 р. ОСОБА_4 подав до Жовтоводського міського суду зустрічний позов до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю, виселенні та витребування майна із чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що вказаним рішенням Жовтоводського міськвиконкому від 05.01.1989 р. йому надано земельну ділянку в безстрокове користування по пров. Сонячний, 30 в м. Жовті Води для будівництва будинку. На будівництво він взяв кредит в Ощадбанку у розмірі 20000 крб. з виплатою до 2017 р., з заводом «Електрон» уклав договір будівельного підряду і приблизно з кінця 1989 р.-початку 1990 р. власними силами і за власні кошти розпочав будівництво жилого будинку, за рахунок кредитних коштів придбавав будівельні матеріали. Після при ладнання 1-го поверху будинку для проживання і на час возведення 2-го поверху він почав в ньому проживати, перевіз речі і документи. З його дозволу, не маючи наміру укладати шлюбні стосунки, створювати спільне майно чи вести спільне господарство в будинку почала проживати ОСОБА_2. Приблизно у 1992 р. будівництво було завершено. Він проживав з нею на вул.. Будьонного, 20/55 з її згоди, квартира належала їй на праві власності, що свідчить про те, що ОСОБА_2 не мала на меті створювати інше спільне майно, не вела спільне господарство. У 1997 р. він одружився і проживав за місцем проживання дружини, а ОСОБА_2 залишилася в будинку. Не намагався ставити питання про виселення, оскільки вважав, що вона добровільно виселиться, але навпаки - стала перешкоджати йому користуватися власністю, без його дозволу зареєструвалася в будинку, добудувала інші споруди, не впускає його в будинок, не має можливості забрати документи на будинок і розрахункові квитанції на придбані ним будівельні матеріали. Оскільки він є власником будинку просить усунути перешкоди в користуванні власністю з боку ОСОБА_2, виселити її з будинку.

Позивач ОСОБА_2 і її представник ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Відповідач в особі його представників ОСОБА_6 і ОСОБА_7, залучених ухвалою Жовтоводського міського суду від 15.03.2012 р. до участі у справі як правонаступників померлого ОСОБА_4 (а.с. 76, 102 т. 2), про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином за адресами, встановленими Жовтоводським міським судом (а.с. 172, 173 т. 2) і за якими вони викликалися раніше. Поштове повідомлення про судове засідання, призначене на 20.05.2013 р., направлене ОСОБА_6 в м. Мелітополь вул.. Баумана, 13, повернулося до суду з відміткою про вручення судової повістки особисто ОСОБА_6 14.05.2013 р., а судова повістка, направлена ОСОБА_7 на вул.. Мічуріна, 67 м. Пятихатки, повернулася до суду з поштовим написом «за закінченням терміну зберігання, залишено повідомлення». В судове засідання, призначене на 31.05.2013 р., ОСОБА_6 і ОСОБА_7 не зявилися повторно, судові повістки повернулися з написом «за закінченням терміну зберігання».

Згідно ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України.

Ухвалою Пятихатського районного суду від 31.05.2013 р. позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю залишено без розгляду в порядку ст. 169 ч. 3, 207 ч. 1 п. 1 ЦПК України.

Заслухавши позивача і її представника, дослідивши наявні у справі письмові докази суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що власником житлового будинку № 28 по провулку Сонячний в м. Жовті Води Дніпропетровської області житловою площею 124,8 кв.м. і загальною площею 364,6 кв.м. на земельній ділянці площею 1070 кв.м. загальною вартістю 435807 гривень згідно свідоцтва про право власності від 21.10.2008 р., виданого виконавчим комітетом Жовтоводської міської ради за № 151, зареєстрований ОСОБА_4 (а.с. 8, 67-70 т. 1).

Технічний паспорт на садибний житловий будинок виготовлений КП «Жовтоводське міжміське бюро технічної інвентаризації» (реєстровий № 33-115-4213) 30.10.2008 р. на власника ОСОБА_4 (а.с. 9-15 т. 1).

Дослідженими у судовому засіданні договором купівлі-продажу (а.с. 23 т. 1), Рішенням № 123 (а.с. 24, 30 т. 1), договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 13.09.1989 р. (а.с. 22, 25-26 т. 1) підтверджується те, що ОСОБА_4 дійсно надано 600 кв.м. земельної ділянки під забудову по пров. Сонячний, 28 в м. Жовті Води, а будинок № 18 по вул.. Кооперативній вартістю 4367,37 руб., належний ОСОБА_2, визнано непридатним для проживання, дано дозвіл на його знесення. 23.05.1996 р. ОСОБА_2 продала квартиру АДРЕСА_2 за 180 млн. крб..

Адресним листком вибуття (а.с. 27 т. 1) підтверджується факт зміни місця реєстрації ОСОБА_4 з вул.. П.Морозова, 19 на АДРЕСА_3.

Згідно договору на водопостачання та водовідведення, укладеного 03.11.2008 р. КП «Жовтоводський водоканал» з ОСОБА_2, підприємство надавало їй та членам її сімї послуги з водопостачання до будинку № 28 по пров. Сонячний в м. Жовті Води (а.с. 28-29 т. 1), а з довідки № 852 (а.с. 31, 32 т. 1) вбачається, що з заробітної плати ОСОБА_2 проводилися відрахування за холодну воду з січня 2005 р. по лютий 2008 р. включно.

Крім того, згідно договору № 9690182 від 16.05.2008 р. (а.с. 36-39 т. 1) ОСОБА_2, яка проживає на ІНФОРМАЦІЯ_2, є споживачем електричної енергії.

ОСОБА_4 надано суду Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта (а.с. 71-73 т. 1), з якого вбачається, що будівництво 2-х поверхового житлового будинку по пров. Сонячний, 28 в м. Жовті Води здійснено на підставі рішення виконкому Жовтоводської міської ради № 352 від 08.09.1989 р.. Державна комісія, утворена 26.05.2008 р. розпорядженням міського голови № 172р, будинок прийняла в експлуатацію.

Згідно листа від 03.11.2008 р. (а.с. 75 т. 1) жителі пров. Сонячний м. Жовті Води посвідчили те, що ОСОБА_2 і ОСОБА_4 спільно будували будинок № 28 по пров. Сонячний з 1989 р. і продовжували його будівництво до 1997 р..

Квитанціями, касовими вимогами підтверджується, що документи оформлені на ОСОБА_4 про те, що він сплачував кошти на погашення суди, на придбання будівельних матеріалів в період з 1988 р. по 1992 р. (а.с. 179-190 т. 1), а накладні на арк.. 191-195, 202-203, 209-210 т. 1 виписані на ОСОБА_2 (період 1990-1998 р.р.). Підписи отримувача будматеріалів у всіх вказаних документах виконані ОСОБА_2, що нею підтверджено у судовому засіданні і свідчить про те, що ОСОБА_2 нарівні зі ОСОБА_4 приймала участь у будівництві спірної садиби.

З висновку № 572/573-10 від 30.06.2010 р. судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 39-46 т. 2) вбачається, що ринкова вартість домоволодіння № 28 по пров. Сонячний в м. Жовті Води за порівняльним підходом на момент оцінки (29.06.2010 р.) складає 127317,11 гривень.

Згідно висновку № 358-11 від 31.03.2011 р. додаткової будівельно-технічної експертизи (а.с. 66-72 т. 2) імовірна середньо ринкова вартість домоволодіння № 28 (у складі на 1997 рік) по пров. Сонячний в м. Жовті Води за порівняльним підходом на момент оцінки (29.06.2010 р.) складає 69623 грн.. Ідеальна частка у вказаному домоволодінні позивачки ОСОБА_2 складає 73/100 частки, а ОСОБА_4 27/100 частки домоволодіння.

Судом встановлено, що факт будівництва спірного будинку сторонами під час проживання однією сімєю в період з 1989 року і станом на 10.09.1997 р. підтверджується наявними у справі письмовими доказами. Споруди, внесені у технічний паспорт станом на 30.10.2008 р. та які не значаться у технічному паспорті, виготовленому станом на 10.09.1997 р., збудовані ОСОБА_2 особисто без участі ОСОБА_4.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Частиною 2 ст. 331 ЦК України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відносини, повязані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Зокрема, частиною 1 ст. 4 цього Закону встановлено випадки обовязкової державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, що знаходиться на території України, у тому числі право власності на нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 цього Кодексу до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Частиною 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох або більше осіб із зазначенням часток кожного з них у праві власністю є спільною частковою власністю.

У відповідності до вимог ст. 357 ч. 2 цього Кодексу якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

До набрання чинності Закону України № 997-V від 27.04.2007 р. діяв Закон України «Про власність» від 07.02.1991 р., статтею 12 якого визначені підстави виникнення права приватної власності. Зокрема, частиною першою ст. 12 встановлено, що праця громадян є основою створення і примноження їх власності.

Крім того, частиною 1 ст. 13 Закону визначено, що обєктами права приватної власності є, в тому числі, жилі будинки. З ч. 1 ст. 17 цього Закону вбачається, що майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем трудової участі.

Вказані положення Закону України «Про власність» підтверджені постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зі змінами і доповненнями (п. 5 постанови).

Суд звертає увагу, що до набрання чинності Законом України «Про власність» діяли норми ЦК УРСР 1963 року. Зокрема, статтею 88 цього Кодексу встановлено, що основу особистої власності громадян становлять трудові доходи. Стаття 100 передбачала, що в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

Обмеження встановлювалися статтею 101 цього Кодексу, а саме, в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності.

Право власності одного або кількох громадян з числа зазначених в ч. 2 ст. 101 ЦК УРСР, на частину будинку не позбавляє права інших з цих громадян мати у власності другу частину (частини) цього ж будинку.

Вказаним Законом, а саме ст.ст. 102-104, були встановлені і інші обмеження, що в сукупності пояснює причину одержання ОСОБА_4 позики та його реєстрації за іншою адресою пров. П. Морозова, 19 в м. Жовті Води, хоча фактично мешкав разом з ОСОБА_2 в належній їй квартирі АДРЕСА_4.

Крім того, статтею 392 ЦК України визначено спосіб захисту права власності, а саме, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Таким чином, судом встановлено, підтверджено поясненнями позивача, наявними у справі письмовими доказами, що ОСОБА_2 має право власності на 73/100 частки спірного домоволодіння.

Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України, яка діяла на час предявлення ОСОБА_2 позову до суду, статтей 86, 88 цього Кодексу стягненню з відповідача підлягають понесені ОСОБА_2 судові витрати, а саме сплачені нею 3268,55 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 1, 2 т. 1), а також 4674,97 грн. витрат на проведення експертизи (а.с. 33, 63 т. 2).

На підставі ст.ст. 328, 331, 356, 357, 392 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 73/100 частки домоволодіння № 28 по провулку Сонячний в м. Жовті Води Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 3268 гривень 55 копійок сплаченого судового збору, 30 гривень понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а також 4674 гривень 97 копійок витрат на проведення експертизи.

В решті заявлених вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення складено 05 червня 2013 р..

Суддя