Дата документу 14.11.2013 Справа № 554/4857/13-ц
Провадження № 2/554/2427/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

14 листопада 2013 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі Іщенко С.С.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтава матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Октябрської районної у м.Полтаві ради, про вселення та усунення перешкод в користуванні житлом та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 в її та в інтересах малолітнього ОСОБА_6 про розірвання договору найму та визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_7 Вікторівни в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Октябрської районної у м.Полтаві ради, про вселення та усунення перешкод в користуванні житлом задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_6 в квартиру АДРЕСА_1.

Зобовязати ОСОБА_3 надати ОСОБА_1 ключі від квартири АДРЕСА_1 та не перешкоджати ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_6 проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 в її та в інтересах малолітнього ОСОБА_6 про розірвання договору найму та визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 114 грн. 70 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.І.Савченко

Справа № 554/4857/13-ц

Провадження № 2/554/2427/2013

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2013 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі Іщенко С.С.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтава матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Октябрської районної у м.Полтаві ради, про вселення та усунення перешкод в користуванні житлом та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 в її та в інтересах малолітнього ОСОБА_6 про розірвання договору найму та визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, до відповідача ОСОБА_3, визначивши третьою особою орган опіки та піклування Октябрської районної у м.Полтаві ради, про вселення та усунення перешкод в користуванні квартирою № 89 у будинку № 23 по вул.Сільськогосподарській в м.Полтава, посилаючись на те, що 11 червня 2008 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_8, сином відповідача. 23 серпня 2008 року була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3, яка належить ОСОБА_3 18 лютого 2010 року у неї з чоловіком народився син ОСОБА_6 і вони з сімєю проживали у вказаній квартирі. 12 лютого 2013 року ОСОБА_8 помер. За період спільного проживання останній зловживав алкоголем, у звязку з чим у нього часто проявлялася агресія небезпечна для її життя та здоровя сина. В період одного з таких нападів вона змушена була зібрати речі та втекла з дитиною до свого брата. Через два дні, повернувшись додому, дізналася, що її чоловік помер. Після похорону мати її покійного чоловіка ОСОБА_3 силою вигнала її з дитиною з квартири та змінила замки. На сьогодні вона змушена винаймати житло, при цьому самостійно утримуючи сина, а тому фінансовий стан її родини тяжкий. Відповідач має у власності інше житло та у спірній квартирі не проживає. Вона ж з дитиною вкрай потребує житла, тому звернулася до суду з позовом.

Відповідач ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до позивача ОСОБА_1 про розірвання договору найму та визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що у звязку з тяжкою хворобою її сина, ОСОБА_1 08 січня 2013 року добровільно із малолітнім сином перейшла на постійне місце проживання в кв.№ 18 по ОСОБА_9, 13 в м.Полтава, залишивши її сина у тяжкому стані, який помер 12 лютого 2013 року. Вважає, що договір найму жилого приміщення підлягає розірванню, а позивач з дитиною є такими, що втратили право користування квартирою, оскільки вони добровільно вибули з її квартири до іншого постійного місця проживання.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали, зустрічний позов не визнали, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснили, що ст.107 ЖК України, на яку посилається, відповідач не може бути застосована до даних правовідносин, оскільки вибуття особи із жилого приміщення відбувається шляхом зняття з реєстрації у органах внутрішніх справ, що передбачає заповнення листків вибуття та проставлення відповідних відміток у паспорті громадянина. Жодна із цих дій ОСОБА_1 не виконана, і вона не планувала цього робити. Таким чином договір найму не припинив своєї дії. Крім того, ОСОБА_8 хворів алкогольною залежністю і в стані спяніння неодноразово створював ситуації, коли ОСОБА_1 змушена була боятися за своє життя та здоровя сина. Зазначили, що відповідно до ст.265 СК України баба, дід зобовязані утримувати своїх малолітніх онуків, якщо у них немає одного з батьків та за умови, що вони можуть надавати таке утримання. Відповідач має можливість надати утримання своєму онукові шляхом надання житла, однак всупереч закону та моралі відмовляє у цьому.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, зустрічний позов підтримали. Пояснили, що ОСОБА_3 є інвалідом 1 групи по зору та потребує сторонньої допомоги. Спірну квартиру вона отримала як працівник Полтавського УВО Електроконтакт УТОС, оскільки потребувала поліпшення житлових умов. Іншого житла на даний час вона не має. Посилалися на те, що ОСОБА_1 добровільно залишила її сина та виїхала з квартири, забравши всі особисті та дитячі речі, мебель, а коли останній помер, вирішила заволодіти житлом. Зазначили, що позивач пропонувала гроші щоб викупити квартиру, що свідчить що вона матеріально забезпечена, їй допомагають батьки, а тому житла вона не потребує.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Октябрської районної у м.Полтаві ради ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, в зустрічному позові прохав відмовити та прийняти рішення в інтересах малолітньої дитини, не позбавляючи її житла.

Заслухавши сторони та їх представників, представника третьої особи, свідків, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 11 червня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 044272 виданим Центральним відділом РАЦС Полтавського МУЮ 11 червня 2008 року (а.с.5).

Від шлюбу у них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-КЕ № 109132 видане Октябрським відділом РАЦС Полтавського МУЮ 02 березня 2010 року (а.с.6).

Із свідоцтва про смерть серії 1-КЕ № 234234 виданого Центральним відділом РАЦС Полтавського МУЮ 13 лютого 2013 року вбачається, що ОСОБА_8 помер 12 лютого 2013 року (а.с.7).

Відповідач ОСОБА_3 є матірю померлого 12 лютого 2010 року ОСОБА_8, що не заперечувалося сторонами у судовому засіданні, а тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України вказана обставина не потребує доказування.

Як слідує із договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, посвідченого 14 грудня 2001 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_10, її власником є ОСОБА_3 Вказаний договір зареєстрований в Полтавському БТІ Інвентаризатор за № 8727 (а.с.87-88).

Вказану квартиру ОСОБА_3 придбано Полтавським УВО Електроконтакт УТОС, як інваліду по зору, у звязку з поліпшенням житлових умов (а.с.69-86).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована у кв.№ 89 в буд.№ 23 по вул. Сільськогосподарській в м.Полтава з 20 серпня 2008 року, малолітній ОСОБА_6 зареєстрований з 21 квітня 2010 року, що підтверджується Формою А та Формою Б (а.с.146-147).

Факт реєстрації позивачів у спірній квартирі підтверджується також довідкою виданою Горбанівським геріатричним пансіонатом ветеранів війни та праці за вих.№ 06-333 від 17 квітня 2013 року (а.с.91).

Судом також встановлено, що ОСОБА_8 зловживав алкогольними напоями, тому його дружина ОСОБА_1 декілька раз залишала його з сином, щоб він одумався, а потім до нього поверталася. Цей факт підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13

Після чергового тривалого вживання спиртних напоїв, 10 січня 2012 року позивач зібрала свої особисті та дитячі речі, деяку мебель, зокрема диван, дитяче ліжко, пральну машинку та переїхала до свого брата, який орендував квартиру. Вважала, що так зможе вплинути на чоловіка. Однак 12 лютого 2012 року ОСОБА_8 помер. Після похорон позивач повернулася до квартири, але зясувалося, що замки були змінені. Коли вона звернулася до свекрухи, щоб остання впустила їх з сином до квартири, отримала відмову.

Оскільки позивач обгрунтовує свої позовні вимоги обставинами, які свідчать про наявність правовідносин між власником та членами його сімї, суд не змінюючи підстав позову, вважає за можливе застосувати до даних правовідносин норми ст. 156 ЖК України, а не ст.ст. 109, 110, 114 ЖК України, на які посилається ОСОБА_1

Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст.156 ЖК України члени сімї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) члени його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням.

Згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 18 Закону України Про охорону дитинства Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Оскільки ОСОБА_1 вселилася в спірну квартирою за згодою власника ОСОБА_3, як дружина її сина, який був членом сімї відповідача, малолітній ОСОБА_6 був зареєстрований за місцем проживання свого батька, суд вважає, що позивач разом з малолітнім сином проживали в кв.№ 89 по вул.Сільськогосподарській, 23 в м.Полтава на законних підставах як члени сімї сина власника.

Твердження ОСОБА_3 про те, що вона не надавала згоди на реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 у своїй квартирі, судом спростовується, оскільки остання не надала жодних доказів на підтвердження своїх слів. Обставин, які б підтвердили, що відповідач починаючи з 2008 року намагалася оспорити реєстрацію позивача, в судовому засіданні не встановлено.

Покази свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 про те, що ОСОБА_1 виселилася з квартири до іншого постійного місця проживання, забравши всі свої речі, не спростовують наявності у позивача безумовного права на вселення в квартиру, зокрема з врахуванням обставин, які змусили її тимчасово залишити своє місце проживання.

Не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та обставина, що ОСОБА_3 не має іншого житла, оскільки нормами Житлового Кодексу України не встановлено такого обмеження при вселенні особи до квартири.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Разом з тим, підстав для задоволення зустрічного позову суд не знаходить виходячи з наступного.

Встановлено що договір найму жилого приміщення між сторонами взагалі не укладався, а тому відповідно і розірваним він бути не може.

Посилання відповідача на вибуття позивача зі своїм сином на постійне місце проживання у інше житло, а також залишення ОСОБА_1 свого чоловіка ОСОБА_8 у звязку з тяжкою хворобою, є неспроможним, оскільки не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні.

Суд вважає, що до даних правовідносин норми ст.107 ЖК України застосовані бути не можуть, оскільки вони регулюють правовідносини між наймачем та членом його сімї, а не між власником і членами його сімї, які є предметом судового розгляду.

З цих підстав зустрічні позовні вимоги про розірвання договору найму та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України та стягує судовий збір у сумі 114 грн. 70 коп. на користь позивача з Державного бюджету України, оскільки відповідач від сплати судового збору звільнена на підставі п.9 ст.5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_7 Вікторівни в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Октябрської районної у м.Полтаві ради, про вселення та усунення перешкод в користуванні житлом задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_6 в квартиру АДРЕСА_1.

Зобовязати ОСОБА_3 надати ОСОБА_1 ключі від квартири АДРЕСА_1 та не перешкоджати ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_6 проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 в її та в інтересах малолітнього ОСОБА_6 про розірвання договору найму та визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 114 грн. 70 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_17