17.05.2013 Справа №2/337/804/2013 р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в забезпеченні позову

17 травня 2013 року суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя Ширіна С.А., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд

ВСТАНОВИВ:

01.03.2013р. до Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Хортицький ВДВС ЗМУЮ про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

15.03.2013 року ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя було відкрите провадження по вище вказаній справі.

Разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладання арешту на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 з забороною відчуження до розгляду позовної заяви по суті.

Відповідно до вимог частин 1 і 3 ст. 151 та ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно чинних норм закону завданням забезпечення позову є застосування судом, в провадженні якого перебуває справа, заходів щодо захисту матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання у майбутньому прийнятого судового рішення за його позовом.

Відповідно до розяснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.8 зазначеної вище статті суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Проаналізувавши фактичні обставини по справі і характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що забезпечення позову шляхом накладання арешту на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 є не співмірними із заявленими позовними вимогами.

Крім того, 17.05.2013 року провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа: Хортицький відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів було закрито, таким чином, відсутні умови для забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Хортицький ВДВС ЗМУЮ про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: С,ОСОБА_3