Справа № 349/109/13-ц
Провадження № 22ц/779/1790/2013
Головуючий у 1 інстанції Лошак О.О.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2013 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Мелінишин Г.П., Ясеновенко Л.В.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю ОСОБА_2, представника Державного територіального галузевого обєднання «Львівська залізниця» ОСОБА_3, представника Рогатинської районної державної адміністрації ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 сільської ради ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного територіального галузевого обєднання «Львівська залізниця» до Рогатинської районної державної адміністрації, ОСОБА_2, третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_5 сільської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження Рогатинської РДА від 19.12.2008 року в частині передачі у власність земельної ділянки та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рогатинського районного суду від 05 червня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року із зазначеним позовом в суд звернулося Державного територіального галузевого обєднання «Львівська залізниця», щоб ухвалити рішення, яким визнати незаконним та скасувати розпорядження Рогатинської РДА від 19.12.2008 року №333 про погодження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток із земель КСП агрофірми «Золотий колос» та передачу земельних ділянок (паїв) у власність в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, визнати недійсним державний акт про право власності на землю виданий ОСОБА_2 на підставі оскаржуваного розпорядження.

Заявлені вимоги представник позивача обґрунтував тим, що земельна ділянка яка передана у власність ОСОБА_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,3816 гектара на території ОСОБА_5 сільської ради Рогатинського району знаходиться на відстані 42 метра, хоча згідно плану відведення для залізної дороги у 1962 році повинна знаходитись на відстані 48 метрів від осі колії. У зв»язку з перекриттям земельною ділянкою ОСОБА_2 частини смуги відведення земель залізниці площею 0,0147 гектара, представник позивача просив визнати недійсним її державний акт, виданий на підставі розпорядження Рогатинської РДА від 19.12.2008 року №333.

Рішенням Рогатинського районного суду від 05 червня 2013 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Рогатинської РДА від 19.12.2008 року №333 про погодження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток із земель КСП агрофірми «Золотий колос» та передачу земельних ділянок (паїв) у власність в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Визнано недійсним державний акт про право власності на землю виданий ОСОБА_2 на підставі оскаржуваного розпорядження та стягнуто судові витрати.

На дане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Апелянт в скарзі зазначає, що рішення ухвалено з порушенням вимог матеріального і процесуального права, не враховано правовстановлюючі документи на її земельну ділянку. Суд не врахував, що земельна ділянка яка передана їй у власність перебувала у користуванні селянської спілки «Журівська» і призначалась для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Приватизована земельна ділянка надана в рахунок належного їй земельного паю у селянській спілці. Правомірність надання ділянки у власність підтверджена всіма картографічними документами та знаходиться не в межах земель залізниці, як відображено у публічно-кадастровій карті України. Суд першої інстанції повинен був взяти до уваги також, що позивачем пропущено строк звернення до суду і він не просив його поновити.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянта, яка вимоги скарги підтримала, представника позивача, який вимоги скарги не визнав, представників Рогатинської районної державної адміністрації та Підмихайлівської сільської ради, які вимоги скарги підтримали, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції встановив, що позивач використовує земельну ділянку на території Підмихайлівської сільської ради Рожнятівського району відповідно до Плану межі смуги відведення лінії «Ходорів-Станіслав» Львівської залізниці в адміністративних межах на той час Станіславської області розроблених у 1962 році. Відповідно до кадастрового плану та акту обстеження земельної ділянки від 11 жовтня 2012 року земельна ділянка яка передана ОСОБА_2 у приватну власність знаходиться на відстані 42 метра від осі колії, а не 48 метрів, тому площею 0,0147 гектара перекриває земельну ділянку колії. Через порушення права позивача, як законного землекористувача суд визнав незаконним та скасував розпорядження Рогатинської РДА від 19.12.2008 року №333 про погодження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток із земель КСП агрофірми «Золотий колос» та передачу земельних ділянок (паїв) у власність в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та державний акт про право власності на землю виданий ОСОБА_2

Однак, такий висновок судом першої інстанції зроблено при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому є підстави для його скасування та ухвалення нового рішення.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги позивач в позовній заяві правильно зазначив, що при облаштуванні залізничного полотна та смуги відведення земельної ділянки необхідно керуватись нормами Інструкції « Про норми і порядок відводу земель для залізних доріг і використання полоси відводу», затвердженої заступником міністра шляхів сполучення СРСР від 30.01.1963 року та Положенням про землі транспорту, затвердженого постановою ОСОБА_1 Міністрів СРСР від 08.01.1981 року.

Як доказ надання полоси відводу для залізнодорожного полотна позивачем на а.с. 12-15 надано План розроблений Дорожньою Проектною конторою Міністерства шляхів сполучення у 1962 році.

У поданому Плані позивачем відзначено, що земельна ділянка ОСОБА_2 частково накладається площею 0,0147 га на виділену залізній дорозі ділянку для будівництва колії.

Однак зазначеними позивачами нормативними актами, які діяли на час виділення земельної ділянки для будівництва колії, зокрема Інструкцією « Про норми і порядок відводу земель для залізних доріг і використання полоси відводу», затвердженої заступником міністра шляхів сполучення СРСР від 30.01.1963 року та Положенням про землі транспорту, затвердженого постановою ОСОБА_1 Міністрів СРСР від 08.01.1981 року, передбачено, що план полоси відводу повинен бути затверджений відповідним органом з оформленням акту встановлених межових знаків та наявністю документу на право користування землею та рішення про відвід землі.

У матеріалах справи відсутні документи про затвердження плану полоси відводу лінії для будівництва залізнодорожної колії, передбаченого Планом у 1962 році, оформлення акту встановлених межових знаків, документу на право користування землею та рішення про відвід землі.

У засіданні апеляційного суду представник позивача пояснив, що документу на право користування земельною ділянкою відповідно до плану полоси відводу лінії, розробленого у 1962 році, рішення про відвід землі чи акту встановлення меж і межових знаків немає.

Представник позивача жодним чином не довів також, що місцезнаходження земельної ділянки ОСОБА_2 суперечить нормам її розміщення, передбачених Інструкцією « Про норми і порядок відводу земель для залізних доріг і використання полоси відводу», затвердженої заступником міністра шляхів сполучення СРСР від 30.01.1963 року, хоча посилався на зазначені обставини. Як на підставу задоволення вимог. Відповідно до кадастрового плану на а.с.11 залізнодорожня колія від ділянки ОСОБА_2 відділена лісонасадженням, встановленого для її захисту.

Згідно зі ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при наявності документів, поданих позивачем, прийшов до передчасного висновку, що Державне територіальне галузеве об'єднання «Львівська залізниця» є належним землекористувачем і її право порушене шляхом накладення частини земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,0147 га, як це зазначено на а.с. 11,15.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка, яка надана ОСОБА_2 у приватну власність площею 0,3816га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва завжди знаходилася в користуванні колективного сільського підприємства, а останнім її землекористувачем відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю було КСП агрофірма «Золотий колос» села Підмихайлівці Рогатинського району. Про те, що земельна ділянка надана ОСОБА_2 як земельний пай із земель колективного сільськогосподарського підприємства, представник позивача не заперечував.

У зв'язку із зазначеними обставинами колегія суддів вважає, що Державний акт на право приватної власності на землю, виданий ОСОБА_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель, які перебували в постійному користуванні колективного сільськогосподарського підприємства, відповідає вимогам діючого земельного законодавства. Позовні вимоги Державного територіального галузевого об'єднання «Львівська залізниця» щодо порушення їх прав на землекористування є недоведеним, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

На підставі ст. ст. 152, 153 ЗК України

Керуючись ст. ст. 218, 307, 309, 316, ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Рішення Рогатинського районного суду від 05 червня 2013 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позову Державного територіального галузевого обєднання «Львівська залізниця» про визнання незаконним та скасування розпорядження Рогатинської РДА від 19.12.2008 року №333 про погодження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток із земель КСП агрофірми «Золотий колос» та передачу земельних ділянок (паїв) у власність в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, визнання недійсним Державного акту про право власності на землю виданого ОСОБА_2 відмовити за недоведеністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді Г.П. Мелінишин

ОСОБА_7