Справа № 132/4046/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

17.12.2013 Калинівський районний суд
Вінницької області

в складі: головуючого Янків
Т.П.

при секретарі
Гордієнко А.М.,

розглянувши у судовому засіданні в
місті Калинівка цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 в позові вказує, що з
відповідачем по справі перебувала у
фактичних шлюбних відносинах,
починаючи з 2000 року. За цей час в сторін
народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне сімейне життя не склалось, при
цьому відповідач матеріальної
допомоги на утримання дитини не надає,
не цікавиться умовами життя сина.
Добровільно домовитись про спільне
утримання дитини сторони не можуть, а
тому позивачка звернулась до суду з
даним позовом.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала та просить
задовольнити їх на підставі доказів,
наявних в матеріалах справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги, заявлені позивачкою,
визнав, не заперечує проти стягнення з
нього аліментів на утримання сина
ОСОБА_3

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши
зібрані по справі докази, суд вважає за
необхідне позов задовольнити з таких
підстав. Сторони по справі перебували у
фактичних шлюбних відносинах,
поничаючи з 2000 року, за цей час у
останніх народився син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (згідно свідоцтва про
народження дитини (а.с. 6).

Спільне сімейне життя сторін не
складається, при цьому відповідач
невідповідально ставиться до
виконання своїх батьківських
обов'язків, так, не надає коштів на
утримання сина, не цікавиться умовами
його життя, не займається вихованням.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону
дитинства» кожна дитина має право на
рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного та
соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Способи
виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними ( ч.1 ст. 181 СК
України).

Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам
надано право укласти договір про
сплату аліментів на дитину, умови якого
(про розмір аліментів, строки їх
виплати, тощо) не повинні порушувати її
права. При цьому, розмір аліментів
сторони визначають за домовленістю між
собою, але за жодних обставин він не
може бути меншим від передбаченого у
ст. 182 СК України. Договір має бути
укладено письмово та підлягає
нотаріальному посвідченню. За
відсутності домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину той із
них, з ким вона проживає , вправі
звернутись до суду з відповідним
позовом.

ОСОБА_3 перебуває на утриманні матері
ОСОБА_1, даний факт підтверджується
довідкою №710 від 30.10.2013 року, що видана
виконкомом Гущинецької сільської ради
Калинівського району.

Позивачці важко самотужки утримувати
дитину, оскільки її матеріальне
становище вкрай скрутне та вона не може
самотужки в достатній мірі забезпечити
побутові потреби дитини.

Відповідач інших аліментних
зобов'язань не має, а, згідно довідки,
наданої Управлінням пенсійного фонду
України в Калинівскьмоу районі,
отримує пенсію за віком при повному
стажі, розмір пенсії за період з травня
по жовтень 2013 року склав 8021,04 грн., а
тому останній має можливість надавати
кошти для утримання своєї дитини.

Угоди про сплату відповідачем
аліментів в добровільному порядку між
сторонами не досягнуто.

Даних про те, що відповідач не в змозі
надавати матеріальну допомогу на
утримання дитини, судом не встановлено,
відповідачем не доведено, тому суд
визнає, що вимоги позивачки про
стягнення з відповідача аліментів є
обгрунованими та доведеними.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України,
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Згідно статті 183 СК України, частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Оцінивши наявні в матеріалах справи
докази, врахувавши обставини справи,
вимоги чинного законодавства, суд
дійшов переконання в тому, що
відповідач зобов'язаний та може
надавати кошти на щомісячне утримання
сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів
його заробітку (доходу) щомісяця, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку до досягнення
дитиною повноліття.

Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК
України з відповідача підлягають до
стягнення на користь держави судові
витрати, які складаються з суми
судового збору, від сплати якого
звільнено позивачку.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 180, 181, 183, 191 СК України, ст.ст.10, 60, 88,
212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Стягувати з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1, ІПН:
НОМЕР_1 аліменти на користь ОСОБА_1 на
утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 1/4 частини його заробітку
щомісяця, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з дня подання позовної заяви
до суду, тобто з 04.11.2013 року, до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя
АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1. судовий збір в
сумі 229,40 грн. на користь держави.

Допустити негайне виконання рішення
суду в межах суми платежу за один
місяць.

Повний текст рішення виготовлено 20.12.2013
року.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: