АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц /2090/7992/2012 Головуючий 1 інстанції Справа № 2028/557/2012 Покальчук Ю.М.
Категорія: житлові Доповідач-Костенко Т.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді : Костенко Т.М.

Гальянової І.Г.

суддів: Колтунової А.І.

при секретарі: Галушко Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 листопада 2012 року у справі за позовом Нововодолазької селищної ради до ОСОБА_4, третя особа відділ з питань громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Нововодолазького РВ ГУМВСУ в Харківській області про визнання ордеру на житлове приміщення недійсним, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення та скасування реєстрації за місцем проживання, -

встановила :

До районного суду звернулася з позовом Нововодолазька селищна рада Харківської області до громадянина ОСОБА_4 та третьої особи відділу з питань громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Нововодолазького РВ ГУМВСУ в Харківській області про визнання ордеру на житлове приміщення недійсним, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення та скасування реєстрації за місцем проживання, який в подальшому сторона позивача уточнила в порядку ст.31 ЦПК України та просила визнати ордер на жиле приміщення недійсним, визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення та скасування реєстрації за місцем проживання.

В судовому засіданні в суді першої інстанції представник позивача позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити в повному обсязі, пояснивши, що відповідач по справі громадянин ОСОБА_4 відповідно до рішення виконкому Нововодолазької селищної ради від 08.06.2006 року № 122 «Про видачу тимчасового ордеру на відомче житло по АДРЕСА_1» проживає у вищезазначеному жилому приміщенні. Підставою для звернення до суду позивача є припинення трудових відносин відповідача - громадянина ОСОБА_4 за основним місцем роботи - Нововодолазька центральна районна лікарня. Крім того, позивачем наголошено, що зазначена квартира є службовою, а видача тимчасового ордеру не передбачена нормами житлового законодавства.

Відповідач ОСОБА_4, та його представник в судовому засіданні в суді першої інстанції проти позову заперечували, зазначивши, що Нововодолазька селищна рада згідно діючого законодавства не могла сама скасовувати свої рішення. Крім того, у теперішній час основним місцем роботи ОСОБА_4 не є Нововодолазька центральна лікарня, але він продовжує практикувати як лікар хірург в вказаній лікарні не на постійній основі.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 листопада 2012 року позов було задоволено: визнано недійсним ордер на житлове приміщення №-0008 93 від 14 червня 2006 року, виданий виконавчим комітетом Нововодолазької селищної ради Харківської області громадянину ОСОБА_4 на право зайняття житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1; усунено перешкоди в розпорядженні відомчим житловим приміщенням шляхом визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування спірним житлом, виселено його з зазначеного приміщення, а також зобов*язано відділ з питань громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Нововодолазького РВ ГУМВСУ в Харківській області анулювати реєстрацію громадянина ОСОБА_4 за вищевказаною адресою.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, де зазначає, що районний суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому таке рішення має бути скасоване.

Зокрема, апелянт зазначає, що на питання щодо незаконності видачі ордеру на житлове приміщення розповсюджується трирічний термін позовної давності, який позивачем пропущений. Що ж стосується правомірності скасування позивачем рішення виконавчого комітету селищної ради, то таке скасування, на думку відповідача є незаконним, оскільки суперечить діючому законодавству. Крім того, у теперішній час основним місцем роботи ОСОБА_4 не є Нововодолазька центральна лікарня, але він продовжує практикувати як лікар хірург у вказаній лікарні не на постійній основі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явились, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Нововодолазької селищної ради від 08 червня 2006 року ОСОБА_4 було видано ордер № 000893 від 14.06.2006 року на житло, яке знаходиться АДРЕСА_1. Зазначене рішення було прийняте на підставі подання адміністрації Нововодолазької центральної районної лікарні від 17 квітня 2006 року №-176 про видачу тимчасового ордеру на зазначене відомче житло (однокімнатна квартира) для молодого спеціаліста лікаря-хірурга Нововодолазької ЦРЛ ОСОБА_4 та клопотання первинної профспілкової організації працівників охорони здоров'я Нововодолазької центральної районної лікарні.

Також судом першої інстанції встановлено, підтверджено наявними у справі доказами та не спростовано відповідачем, що на момент отримання ордеру на житло останній на квартирному обліку не перебував, підстави для постановки на квартирний облік в 2006 році були відсутні, прийняття рішення виконкомом Нововодолазької селищної ради 08 червня 2006 року про надання відомчого житла ОСОБА_4 мало місце виключно в зв'язку з його трудовою діяльністю по обслуговуванню жителів району, в тому числі і мешканців Нововодолазької селищної ради.

Одночасно судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до норм житлового законодавства України з урахуванням рекомендацій житлової комісії селищної ради рішенням виконавчого комітету Нововодолазької селищної ради від 11 вересня 2001 року № 434 квартирі АДРЕСА_1, що є комунальною власністю селищної ради, наданий статус службового житла, а тому починаючи з вересня 2001 року квартира використовувалася відповідно до наданого статусу, як службова.

Статтею 122 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як свідчить надана суду апеляційної інстанції копія постанови Нововодолазького районного суду Харківської області від 30 серпня 2012 року, ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо визнання дій Нововодолазької селищної ради стосовно відмови йому в приватизації спірного житла саме з тих підстав, що квартира АДРЕСА_1 є службовою. На теперішній час зазначена постанова набрала законної сили та не скасована у встановленому законом порядку.

Вказані вище обставини свідчать про той факт, що при видачі ордеру ОСОБА_4 не потребував поліпшення житлових умов, на квартирному обліку не перебував, а тому у відповідності до ст.31 ЖК України не мав права на отримання житла у державному або громадському житловому фонді.

При цьому судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно визнання ОСОБА_4 таким, о втратив право користування спірним житловим приміщенням, оскільки право користування цим приміщенням припинилось у відповідача у зв*язку з припиненням трудових правовідносин.

За таких обставин рішення суду першої інстанцій в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачу в задоволенні цих вимог із зазначених вище підстав.

Враховуючи той факт, що рішенням XX сесії VI скликання від 15 березня 2012 року №-645 рішення виконавчого комітету Нововодолазької селищної ради №-122 від 08.06.2006 року «Про видачу ордера на відомче житло АДРЕСА_1»було скасоване та це рішення на теперішній час є чинним, судова колегія не приймає до уваги доводи відповідача щодо спливу строку позовної давності щодо оскарження ордеру на житлове приміщення.

Що стосується посилання відповідача на приписи рішення Конституційного суду України від 16 квітня 2009 року щодо скасування рішень органів місцевого самоврядування, судова колегія в цій частині зазначає, що в даному випадку скасування рішення виконавчого комітету сесією селищної ради не може свідчити про порушення прав відповідача, оскільки такого права на час видачі ОСОБА_4 ордера на отримання житла в порядку ст.31 ЖК України останній не мав.

Розглядаючи питання щодо виселення відповідача з житлового приміщення квартир АДРЕСА_1, судова колегія звертає увагу на наступне.

Відповідно до вимог ст. 124 ЖК України та п. 34 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року № 37, робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову Нововодолазької селиної ради в зазначеній частині, правомірно виходив з того, що ОСОБА_4, як лікарю-хірургу Нововодолазьккої ЦРЛ 14.06.2006 року була надана службова квартира АДРЕСА_1 на підставі ордера № 000893 від 14 червня 2006 року. Згідно довідки № 344 від 12.03.2012 року, виданої головним лікарем Нововодолазької ЦРЛ, ОСОБА_4 працював лікарем хірургом за основним місцем роботи з 14.04.2005 по 18.09.2011 року. З 01.10.2011 року по теперішній час працює в Нововодолазькій ЦРЛ на 0,5 ставки як зовнішній сумісник. Отже, з 18 вересня 2011 року ОСОБА_4 припинив із позивачем трудові відносини, що є безпосередньою підставою для звільнення службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення.

Статтею 125 ЖК України визначено вичерпний перелік осіб, яких не може бути виселено із службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення. До кола зазначених осіб відповідач не належить.

Судова колегія також відзначає, що звертаючись до суду з зазначеним позовом, Нововодолазька селищна рада за правилами ст.15 ЦПК України фактично звернулася за захистом своїх порушених прав шляхом усунення перешкод у користуванні майном, що належить їй на праві власності.

Оскільки судом встановлено та не спростовано відповідачем ані в суді першої інстанції, ані в апеляційному суді, що ОСОБА_4 не має права користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1, окрім як в зв*язку з виконанням ним трудових обов*язків, то поновлення порушеного права у даному випадку може відбуватися шляхом виселення відповідача з зазначеного житлового приміщення та зняття його з реєстрації в цьому житлі. Такі дії є способом усунення перешкод у користуванні позивачем його власним майном, а відтак і способом захисту його порушених прав.

Між тим, судова колегія не може погодитися з висновком суду щодо зобов*язання відділу з питань громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Нововодолазького РВ ГУМВСУ в Харківській області зняти ОСОБА_4 з реєстраційного обліку в спірній квартирі, оскільки він зроблений судом з порушенням норм процесуального права.

Так, як свідчать матеріали справи, відділ з питань громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Нововодолазького РВ ГУМВСУ в Харківській області залучений до участі у справі в якості 3-ї особи, права якого обмежені ст.27 ЦПК України, в зв*язку з чим третя особа у справі не може нести будь-яку відповідальність за рішенням суду.

За таких обставин рішення суду в цій частині підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального права з ухваленням в цій частині нового рішення про усунення перешкод в розпорядженні зазначеним житлом шляхом виселення відповідача із спірного приміщення та зняття його з реєстраційного обліку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Змінити рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 листопада 2012 року, скасувавши його в частині визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 та зобов*язання відділ з питань громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Нововодолазького РВ ГУМВСУ в Харківській області анулювати реєстрацію ОСОБА_4 у вказаному житловому приміщенні.

В задоволенні позовних вимог Нововодолазької селищної ради в частині визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням - відмовити.

Усунути перешкоди в розпорядженні зазначеним житловим приміщенням шляхом виселення ОСОБА_4 з житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 та знаття його з реєстрації в зазначеному житловому приміщенні.

В іншій частині рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 листопада 2012 року залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді