Справа № 635/4526/13-ц
Провадження № 2/635/2867/2013
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2013 року сел. Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого Полєхіна А.Ю.,
за участю секретаря Бабенко О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення суми боргу,-
Позивач в судовому засіданні просила позов задовольнити в повному обсязі, підтримала заявлені вимоги.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце слухання справи повідомлений належним чином рекомендованою кореспонденцією з повідомленням та через оголошення у пресі.
Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував. Просив відмовити позивачу в повному обсязі. В своїх запереченнях вказував на те, що позивачем пропущено строк звернення зазначений ч. 4 ст. 559 ЦК України.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідачем ОСОБА_3 в судовому засіданні було вказано на те, що позивачем пропущено строк звернення зазначений ч. 4 ст. 559 ЦК України, проте сам відповідач в судовому засіданні стверджував, що позивач до нього зверталася за виплатою та ним було проведено декілька платежів в рахунок погашення заборгованості за вищезазначеною розпискою. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачем не вірно кваліфікована дана стаття цивільного кодексу України та позивачем, встановлений строк не пропущено.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Статті 553, 554 Цивільного кодексу України зазначають, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Постановою пленуму Верховного суду України № 5 від 25.05.2001 року, про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, проте позивачем не надано зазначених доказів, що мають значення для вирішення даної позовної вимоги.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України: з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 489,60 грн.
Виходячи з вище викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-216, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 625, 1046 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: А.Ю. Полєхін