АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2013 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів: Тамакулової В.О., Петренко І.О.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2, вказуючи, що шлюбні відносини між ними були припинені з січня 2013 року з причини різних поглядів на життя, що призводило до суперечок та сварок в сімї, втрати почуттів. Крім того, відповідачка проживає з іншим чоловіком.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2013 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Відповідачка не погодилася з даним рішенням, 07.06.2013 року звернулася з заявою про його перегляд і ухвалою суду першої інстанції від 20 серпня 2013 року вказане заочне рішення було скасовано і справа призначена до розгляду в загальному порядку.

У подальшому, Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 25 вересня 2013 року було ухвалене повторне заочне рішення про задоволення позову ОСОБА_3

З таким заочним рішенням не погодилась ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким надати шестимісячний строк для примирення.( а.с.58)

Перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Оскаржуване у справі рішення ухвалено з додержанням вказаних вимог закону.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст.104,110 СК України, вважаючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам самого подружжя, що має істотне значення. Такий висновок, колегія суддів вважає обґрунтованим та узгодженим з наявними у справі доказами і відповідає вимогам закону.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, з 03 грудня 2005 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, від якого дітей немає. З січня 2013 року подружжя припинило шлюбні відносини, з цього часу спільне господарство не ведуть, проживають окремо, відповідачка тривалий час проживає з іншим чоловіком. На теперішній час позивач знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою і має намір з нею одружитися.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка не погоджується на розірвання шлюбу, вважаючи, що дійсною причиною звернення позивача до суду є його намір в односторонньому порядку приватизувати кімнату в гуртожитку та позбавити її , як члена сімї, права приймати участь в приватизації житла.

Колегія суддів не приймає до уваги зазначені ОСОБА_2 доводи, оскільки вони нічим не підтверджені, як і не спростовані нею пояснення ОСОБА_3 стосовно причини припинення шлюбних відносин та неможливості подальшого спільного життя подружжя.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не мають правового значення для вирішення спору, висновки суду першої інстанції не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Згідно ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів, належить суду, який оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а тому переоцінка доказів на вимогу сторони не допускається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: