АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/618/13 Головуючий 1 інстанції: Руднєва О.О.
Справа № 2/2011/5057/2012 Доповідач: Івах А.П.
Категорія: відшкодування шкоди
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2013 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Ізмайлової Г.М., Пшенічної Л.В.,

при секретарі - Варюшичевій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_2, до Авіакомпанії ТОВ «Українсько-Середземноморські авіалінії», Авіакомпанії ТОВ «Роза вітрів», треті особи: фізична особа - приватний підприємець ОСОБА_4, Приватне підприємство «Слобода - тур», Управління служб у справах дітей та соціальної політики Харківської міської ради, про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року ОСОБА_1 у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до суду з вказаним позовом.

Уточнивши 1 серпня 2012 року позовні вимоги, позивач просив стягнути з ТОВ «Українсько-середземноморські авіалінії» та ТОВ «Роза вітрів» солідарно грошові кошти у сумі 2 837 грн. - на відшкодування матеріальної шкоди і 4 000 грн. - на відшкодування моральної та судові витрати по справі.

В обгрунтування доводів позовних вимог посилався на те, що 28 травня 2008 року між ним та туристичним агентом ОСОБА_4 був укладений договір - поручення № 02/280508 про реалізацію туристичного продукту вартістю 5 265 грн. - туру до м. Таба (Єгипет), терміном на 8 днів/7 ночей з 30 травня 2008 року по 6 червня 2008 року для себе та своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2; виліт з м. Харкова - 30 травня 2008 року, виліт з м. Таба (Єгипет) - 6 червня 2008 року. Перевезення повинно було забезпечуватись авіакомпанією «Роза вітрів». Авіаквитки були йому надані третьою особою - ПП «Слобода - тур» на підставі агентської угоди, укладеної ПП «Слобода - тур» та авіакомпанією «Роза вітрів». У цей же день була складена заявка на бронювання туру за договором. Приватне підприємство «Слобода - тур» підтвердило заявку, в якій були зазначені усі дані про туристів (його та доньки), готель, трансфер, страховка та авіа переліт і сума в підтвердження до заявки у розмірі 995 доларів США. Того ж дня ним було оплачено вартість туру до Єгипту у сумі 5 265 грн. - відповідно до виставленого розрахунку та отримано від туроператора ПП «Слобода - тур» пам'ятку, квитки на літак, договір комплексного страхування подорожуючих, документ, що підтверджував бронювання місць у готелі.

30 травня 2008 року фактичний перевізник - відповідач ТОВ «Українсько-середземноморські авіалінії» виконав перевезення його разом з донькою за маршрутом Харків - Таба (Єгипет).

Проте, повертаючись з подорожі 6 червня 2008 року о 17-40 год. (як це було обумовлено договором) скористатися придбаними у ПП «Слобода - тур» авіаквитками на рейс Таба - Харків і вилетіти до м. Харкова вони не змогли, з невідомих причин не було гіду, трансферу, також не був поданий для посадки літак. Разом з донькою він був змушений вирішувати виниклі проблеми з повернення до м. Харкова самостійно і витрачати додаткові кошти для виїзду до України. Придбавши 2 квитки на 8 червня 2008 року по маршруту Шарм-ель-Шейх - Київ, він разом з донькою повернувся до України.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2012 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє також і в інтересах неповнолітньої дитини, порушує питання про скасування рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2012 року та ухвалення нового, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, внаслідок неповноти та неправильного встановлення обставин, що мають значення для справи, неправильного дослідження та оцінки доказів, у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права ухвалене рішення суду є незаконним і необґрунтованим.

Справу судова колегія розглядає за відсутності відповідачів, які в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_5, який діє на підставі угоди про надання юридичної допомоги від 20 лютого 2013 року (а. с. 189), перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядом справи достовірно встановлено, що 28 травня 2008 року позивач ОСОБА_1 придбав в офісі тур агента ФОП ОСОБА_4 тур до м. Таба (Єгипет) терміном на 8 днів/ 7 ночей з 30 травня 2008 року по 6 червня 2008 року для себе та своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вартість туру склала 5 265 грн., 30 травня 2008 року - виліт з м. Харкова, 6 червня 2008 року - виліт з м. Таба (Єгипет). Перевезення повинно було забезпечуватись авіакомпанією «Роза вітрів». Авіаквитки були позивачу надані третьою особою - ПП «Слобода - тур» на підставі агентської угоди, укладеної ПП «Слобода - тур» та авіакомпанією «Роза вітрів».

30 травня 2008 року фактичний перевізник - відповідач ТОВ «Українсько-Середземноморські авіалінії» виконав перевезення його разом з донькою за маршрутом Харків - Таба (Єгипет).

Повертаючись з подорожі 6 червня 2008 року, скористатися придбаними авіаквитками на рейс Таба - Харків і вилетіти до м. Харкова позивач не зміг, а тому придбав 2 квитки на 8 червня 2008 року по маршруту Шарм-ель-Шейх - Київ.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості позовних вимог, недоведеності обставин, на які посилався позивач у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки. Суд вважав, що між позивачем та авіаперевізниками - відповідачами по справі договірні відносини відсутні, не зважаючи на наявність авіаційних квитків, проданих позивачеві.

Повністю погодитися з висновком суду першої інстанції не можна.

Наявні у матеріалах справи пасажирські авіаквитки № 2 828 НОМЕР_1 0 та № 2 828 НОМЕР_2 1 свідчать про той факт, що вони видані на ім'я ОСОБА_1 та його доньки ОСОБА_2 авіакомпанією ТОВ «Українсько-Середземноморські авіалінії» ( в скороченому варіанті - «UM air»). Отже, між сторонами фактично укладено договір перевезення. Факт скасування рейсу Харків - Таба - Харків 6 червня 2008 року підтверджено гарантійним листом директора ПП «Слобода - тур» від 27 червня 2008 року.

За п. 1 Умов договору, що викладені у вкладиші до квитка (аркуш 3) під терміном «договір» авіакомпанія і пасажир розуміють даний пасажирський квиток на авіаперевезення із зазначенням умов перевезення і меж відповідальності та багажну квитанцію; у випадку використання електронного квитка частину якого складають дані умови; «перевезення» є еквівалентом «транспортування»; «перевізник» - всі авіаперевізники, котрі перевозять або зобов'язуються перевезти пасажира, або його багаж за цим договором, або здійснюють інше обслуговування, пов'язане з даним авіаперевезенням; «електронний квиток» означає маршрут/квитанцію, що видається перевізником або від його імені, електронні купони та, якщо використовуються, документи на посадку.

Відповідно до п. 9 Умов договору, що викладені у вкладиші до квитка (аркуш 3), перевізник зобов'язується вжити всіх залежних від нього заходів, щоб перевезти пасажира і багаж у розумні строки. Час, вказаний в розкладі та інших документах, не гарантується і не є складовою частиною цього договору. Перевізник може без попередження передати пасажира для перевезення іншому перевізникові, замінити повітряне судно, змінити чи відмінити посадку в пунктах, зазначених у квитках. Розклад може бути змінений з попередженням. Перевізник не несе відповідальності за забезпечення стикових рейсів.

За положеннями ст. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідного квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

З огляду на сукупність наведених обставин судова колегія вважає, що суд помилково дійшов висновку щодо відсутності виникнення між сторонами договірних правовідносин. Сама наявність авіаквитків авіакомпанії «UM air» підтверджує наявність правовідносин.

Пункт 6.1.1 розділу 6 «Квиток» Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Державіаслужби 14 березня 2006 року № 187 (далі - Правила), що діяли на час виникнення правовідносин, встановлює, що квиток надає право пасажиру на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов'язує перевізника здійснити відповідне перевезення пасажира та його багажу, а також надати інші послуги, пов'язані з перевезенням, згідно з умовами договору перевезення.

Згідно п. 6.8.1 вказаного розділу Правил назва перевізника, крім його повного найменування, може також наводитися у квитку у вигляді коду перевізника. У квитках на ім'я позивача та його доньки у якості перевізника зазначена назва відповідача «UM air».

За положеннями розділу 13 Правил «Розклад руху, анулювання рейсів, заміна типу повітряного судна» перевізник повинен ужити всіх необхідних заходів для уникнення затримки в перевезенні пасажира і багажу. У разі дії форс-мажорних обставин (у тому числі несприятливих метеорологічних умов, надзвичайних ситуацій у контролі за повітряним рухом, страйків, бунтів, громадянських безладів, ембарго, війн, ворожих дій, порушень спокою, неврегульованих міжнародних відносин, технічних проблем або інших складнощів, які фактично загрожують або унеможливлюють безпечне виконання польоту) перевізник має право без повідомлення пасажира анулювати чи затримати рейс або анулювати раніше підтверджене бронювання.

Якщо у зв'язку з дією таких обставин перевізник анулює чи не виконає його у розумні строки поза часом, визначеним у розкладі руху або у квитку, або не надасть раніше підтверджене бронювання, не зупиниться в узгодженому місці зупинки або місці призначення, або вчинить так, що пасажир не встигне на пересадку на інший стикувальний рейс, на який він має підтверджене бронювання і який зазначений у тому самому квитку, що й попередній рейс, то перевізник зобов'язаний (за вибором пасажира): перевезти пасажира до місця призначення своїм наступним рейсом, на якому є вільне місце у сплаченому пасажиром класі обслуговування, або перевезти пасажира до місця призначення за іншим маршрутом своїми рейсами або рейсами іншого перевізника, або наземним транспортом, або повернути пасажиру суму.

На сукупність наведених обставин суд першої інстанції уваги не звернув та поспішно дійшов висновку про відсутність вини перевізника - відповідача Авіакомпанії ТОВ «Українсько-Середземноморські авіалінії» в спричиненні своєю бездіяльністю, неналежним виконанням договору перевезення матеріальної шкоди позивачеві.

Неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення.

З урахуванням особливості та характеру спірних правовідносин судова колегія вважає, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, пред'явлених позивачем до Авіакомпанії ТОВ «Українсько-Середземноморські авіалінії», слід скасувати та частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 і стягнути з Авіакомпанії ТОВ «Українсько-Середземноморські авіалінії» на користь останнього суму у розмірі 1 509 грн., з яких:

- 970 грн. - вартість двох квитків, придбаних позивачем на рейс 8 червня 2008 року по маршруту Шарм-ель-Шейх - Київ;

- 539 грн. - витрати на проживання в Єгипті у період з 6 по 8 червня 2008 року (вказана сума сплачена на підставі квитанції № К8/9/9 від 9 червня 2008 року - а. с. 65).

Вказана шкода матеріального характеру позивачу була завдана неналежним виконанням перевізником умов договору - ненаданням послуг авіаперевезення у зворотному напрямку рейсом ТАБА (Єгипет) - Харків 6 червня 2008 року, як того вимагали умови договору, тому судова колегія вважає за можливе саме цю суму стягнути з відповідача - перевізника, який не виконав умови договору перевезення.

Рішення суду в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні позову до Авіакомпанії ТОВ «Роза вітрів» у повному обсязі та щодо відмови у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди з відповідачів, судова колегія находить таким, що відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України.

Суд першої інстанції у своєму рішенні у цій частині навів мотиви, з яких вважає встановленою відсутність фактів, якими позивач обґрунтовував позов про стягнення моральної шкоди з відповідачів та відповідальність Авіакомпанії ТОВ «Роза вітрів». З висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості позову в цій частині судова колегія погоджується.

Обгрунтовуючи позов про стягнення моральної шкоди, позивач посилався на Закон України «Про захист прав споживачів», за положеннями ст. ст. 2, 4, 6, 8, 10, 22 якого він як споживач має право отримувати продукцію (послуги) належної якості у встановлений строк та на обумовлених умовах, а у випадку порушення своїх прав він має право на звернення до суду за їх захистом та на відшкодування моральної шкоди.

За положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) У фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) У душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) У душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) У приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Разом з тим, ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження таких наслідків.

Судова колегія не погоджується з посиланням суду першої інстанції у мотивувальній частині свого рішення на той факт, що позивачем пропущено строк для звернення з позовом до перевізника.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За вимогами ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Спеціальна позовна давність може бути застосована до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти (ст. 925 ЦК України).

За таких обставин вважати, що позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої невиконанням перевізником умов договору перевезення, порушив строки позовної давності - судова колегія підстав не вбачає.

Приймаючи до уваги викладене, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки, підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні.

Керуючись ст.. ст.. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2012 року - змінити: скасувати його в частині відмови у позові до ТОВ «Українсько-Середземноморські авіалінії» про відшкодування матеріальних збитків.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Українсько-Середземноморські авіалінії» в рахунок відшкодування матеріальних збитків суму - 1509 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -