Справа № 488/5860/13-ц
Провадження № 2/488/2164/2013 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

19 грудня 2013 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі - судді Безпрозванного В.В.,

при секретарі судового засідання - Харитонової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Перший Український ОСОБА_2 про визнання кредитного договору, договору іпотеки недійсними, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати недійсним кредитний договір № 6205823 від 28 березня 2008 року, що укладений між сторонами; визнати недійсним договір іпотеки від 28 березня 2008 року, який укладено між сторонами у справі та посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за р.№ 782/9; зобовязати приватного нотаріуса ММНО ОСОБА_3 виключити з реєстру іпотеки та заборони відчуження запису про іпотеку та заборонити відчуження запису про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано у іпотеку за вказаним договором.

В обґрунтування позову позивач вказувала, що кредитний договір суперечить нормам ЦК України та діючого законодавства. Вказував на відсутність у позивача дозволу на здійснення таких банківських операцій як надання кредиту в іноземній валюті, в зв'язку із чим посилається на недійсність вказаних договорів.

В судове засідання позивач не зявилася, про час та дату судового розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомила.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечував проти задоволення позову, вказував на необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

28 березня 2008 року між ЗАТ Перший Український ОСОБА_2 банк, правонаступником якого є ПАТ Перший Український ОСОБА_2 банк, та ОСОБА_1, згідно якого ОСОБА_2 надав позивачу кредит у розмірі 64000 доларів США на придбання нерухомості квартири АДРЕСА_1, з відсотковою ставкою за його користування 13,49 % відсотків річних строком до 28 березня 2028 року.

В забезпечення виконання вказаного кредитного зобовязання між вказаними сторонами був укладений договір іпотеки від 28 березня 2008 року. Відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала Банку в іпотеку нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, але докази таких порушень закону суду не надано.

Посилання позивача, що кредитний договір суперечить законодавству України щодо використання іноземної валюти як засобу платежу на території України, спростовується чинним законодавством.

Стаття 192 ЦК України встановлює, що законним засобом платежу на всій території України, є грошова одиниця України - гривня, та одночасно з цим, ч. 2 зазначеної статті вказує про можливість використання іноземної валюти на території України, у випадках та порядку, встановлених законом. Основним законодавчим актом, який регулює найсуттєвіші правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю».

Відповідно до ст. 5 Декрету операції з валютними цінностями здійснюється на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного Банку України.

Та обставина, що ОСОБА_2 мав всі законні підстави для укладання кредитного договору в іноземній валюті підтверджуються копіями свідоцтвами, ліцензією, дозволом (а.с. 32, 33, 34,35-36).

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору. Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими до актів цивільного законодавства.

Сторони, підписавши Кредитний договір, відповідно письмово погодили умови договору.

Твердження позивача про недійсність договору іпотеки спростовується, оскільки частина 1 ст.215 ЦК України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч.1 ст.229 ЦПК України суд може визнати правочин недійсним, якщо особа, яка його вчинила, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення. Разом з тим, істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

На підставі встановлених обставин справи суд приходить до переконання, що позивач в момент укладення договору іпотеки чітко розумів природу і зміст спірного договору, права та обовязки сторін, а також наслідки невиконання умов кредитного договору.

Суд також не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача щодо зобовязання вчинити певні дії, оскільки вона є похідною від основної, в задоволенні якої відмовлено.

Таким чином, суд відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні позову, оскільки в супереч частини 1 ст. 60 ЦК України остання не довела ті обставини, на які вона посилається.

Керуючись ст. 208-209; 212; 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Перший Український ОСОБА_2 про визнання кредитного договору, договору іпотеки недійсними, зобовязання вчинити певні дії відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення. можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В. В. Безпрозванний