АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9508/13 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шаповалова І.С. Доповідач -
Калиновський А.Б.Категорія 31
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2013 року колегiя суддiв Судовоi
палати з цивiльних справ Апеляцiйного
суду Днiпропетровськоi областi в складi:

Головуючого судді:
Калиновського А.Б.

Суддів :
Каратаєвої Л.О., Кіктенко Л.М.

При секретарі :
Видюковій Ю.С.

Розглянула у вiдкритому судовому
засiданнi в місті Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 25 липня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Павлоградського МВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області про
перерахунок відшкодування шкоди

встановила:

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернулась
до суду з позовом до Павлоградського МВ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області про перерахунок відшкодування
шкоди.

Посилалась на те, що рішенням
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 19.04.2006 р.
відповідач зобов'язаний виплачувати їй
щомісячні виплати у зв'язку з втратою
працездатності, спричиненої джерелом
підвищеної небезпеки в розмірі 90% від
п*ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати в Україні і 75% на
медичний та побутовий догляд. Свої
зобов'язання відповідач останній час
не виконував, у зв'язку з чим за 2011 рік
утворилась заборгованість у розмірі
35773,73 грн., у 2012 році - 59296,5 грн., за січень
та лютий 2013 року - 12043,5 грн., а всього -
116996,25 грн.

Враховуючи прострочення виконання
грошових зобов'язань з урахуванням
індексу інфляції та 3% річних від
простроченої суми, позивачка просила
стягнути з відповідача у відшкодування
шкоди 120506,13 грн. та на відшкодування
моральної шкоди - 15000 грн.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25 липня 2013 року у
задоволені позову ОСОБА_2 до
Павлоградського МВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області про
перерахунок відшкодування шкоди
відмовлено.

В апеляцiйнiй скарзi, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права представник
позивача просить рішення суду
скасувати і ухвалити нове про
задоволення його позовних вимог.

Перевiривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегiя суддiв вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних пiдстав.

Судом встановлено, що 15 жовтня 1992
року позивач по справі потрапила в ДТП,
і з вини водія відповідача отримала
тілесні ушкодження. Відповідно до
довідок МСЕК від 13.03.1996 року та від
15.12.1998 року вона є інвалідом І групи
безстроково, їй встановлено 90% втрати
працездатності, вона потребує
загального та побутового догляду.

Вироком Павлоградського окружного
суду Дніпропетровської області від 23
червня 1993 року водія відповідача
ОСОБА_4. було засуджено за ч.2 ст.215 КК
України.

Вперше позивач звернулась до суду з
позовом в лютому 1994 року. В подальшому
справа переглядалась неодноразово.

Рішенням Павлоградського міського
суду від 14 березня 1997 року на користь
ОСОБА_2 з Павлоградського міськвідділу
було стягнуто у відшкодування
втраченого заробітку 134,50 грн. та за
належний догляд - 23,90 грн. (справа
1-12/489-97).

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 квітня 2006 року (справа
№2-941/06), яке набрало законної сили, на
користь ОСОБА_2 з Павлоградського МВ
УМВС України в Дніпропетровській
області стягнуто, з урахуванням Ухвали
суду від 27 квітня 2006 року - 34712,91 грн.
заборгованості по відшкодуванню
заробітку, втраченого позивачкою
внаслідок втрати працездатності та
присуджено до стягнення 1575 грн.
щомісяця на її користь з
Павлоградського МВ УМВС України в
Дніпропетровській області, починаючи з
01 травня 2006 року з подальшим
перерахунком у разі зміни ступеню
втрати професійної працездатності та
зміни розміру мінімальної заробітної
плати.

Рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10 грудня
2012 року (справа №22-ц/490/12163/12 (18)), у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 по
цивільній справі за позовом до
Павлоградського МВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області про
стягнення шкоди внаслідок ДТП та
моральної шкоди - відмовлено.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволені
позову, суд виходив з того, що є рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 19 квітня
2006 року, що набрало законної сили, яким
з відповідача на користь позивача, з
урахуванням Ухвали суду від 27 квітня 2006
року стягнута заборгованість по
відшкодуванню заробітку, втраченого
позивачкою внаслідок втрати
працездатності в сумі 34712,91 грн. та
присуджено до стягнення 1575 грн.
щомісяця з 01 травня 2006 року з подальшим
перерахунком у разі зміни ступеню
втрати професійної працездатності та
зміни розміру мінімальної заробітної
плати.

На виконання вказаного рішення
відповідач нараховує заборгованість з
урахуванням зміни розміру мінімальної
заробітної плати і добровільно
виплачує суми в межах обсягів видатків
спецфонду бюджету, що свідчить про
відсутність його вини і підстав для
задоволення позову.

З такими висновками суду погодитись
не можна.

Як видно з довідок про грошові
виплати ОСОБА_2 відповідачем за період
2010-2011 та за 2012 рік, сплачено у
відшкодування втраченого заробітку -
55984, 78 грн. та на побутовий та медичний
догляд - 9633,75 грн.

Остаточна заборгованість станом на
01.03.2013 р. складала - 69619,50 грн. -
відшкодування втраченого заробітку та
11603, 25 грн. - на сторонній та побутовий
догляд. Згідно платіжних доручень,
наданих представником відповідача в
судовому засіданні в червні 2013 року на
користь ОСОБА_2 відповідачем
перераховано - 1147 грн. на побутовий
догляд, 2294 грн. на сторонній догляд, 4866
грн. у відшкодування заробітку,
втраченого позивачкою внаслідок
втрати працездатності; в липні 2013 року -
15780 грн. у відшкодування заробітку
втраченого позивачкою внаслідок
втрати працездатності (а.с. 5, 6, 18, 25-28).

З урахуванням сум, виплачених
позивачу у червні та липні 2013 року (1147
грн. + 2294 грн. + 4866 грн. + 15780 грн. = 24087 грн.),
остаточна заборгованість відповідача
на 01 березня 2013 року складає 57135,75 грн.
(81222,75 грн. - 24087 грн.).

Примусове виконання рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 19 квітня
2006 року не здійснюється, оскільки, як
пояснив представник позивача в
судовому засіданні ні він, ні його
довіритель - позивач по справі,
виконавчий лист не отримували.

Вирішуючи спір, суд зазначені
обставини справи та вимоги закону не
врахував, помилково дійшов висновку
про відсутність підстав стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості на відшкодування шкоди,
пов'язаної з втратою працездатності за
спірний період.

Враховуючи викладене, рішення суду
в частині відмови ОСОБА_2 в задоволенні
позовних вимог про відшкодування шкоди
у вигляді стягнення щомісячного
відшкодування заробітку, втраченого у
зв'язку з втратою працездатності,
витрат на сторонній догляд, підлягає
скасуванню з ухваленням нового в цій
частині про стягнення з відповідача на
користь позивача на відшкодування
втраченого заробітку у зв'язку з
пошкодженням здоров*я, сторонній та
побутовий догляд за період з 01.01.2012 року
по 01.03.2013 року 57135,75 грн.

Що стосується рішення суду в
частині стягнення заборгованості по
відшкодуванню шкоди з урахуванням
індексу інфляції та 3% річних від
простроченої суми, то в цій частині
воно підлягає залишенню без змін,
оскільки між сторонами виникли
деліктні зобов'язання, на які ст.625 ЦК
України не розповсюджується.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК
України, колегiя суддiв -

вирішила:

Апеляцiйну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25 липня 2013 року скасувати в
частині відмови ОСОБА_2 в задоволенні
позовних вимог про відшкодування шкоди
у вигляді стягнення щомісячного
відшкодування заробітку, втраченого у
зв'язку з втратою працездатності,
витрат на сторонній догляд.

Стягнути з Павлоградського МВ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області на користь ОСОБА_2 на
відшкодування втраченого заробітку у
зв'язку з пошкодженням здоров*я,
сторонній та побутовий догляд за
період з 01.01.2012 року по 01.03.2013 року 57135,75
грн.

В решті рішення суду залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Суддi: