Справа № 265/3289/13-ц
Провадження № 2/265/1468/13
У Х В А Л А

08 травня 2013 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл сумісно нажитого майна, -

В С Т А Н О В И В :

07 травня 2013 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до відповідача ОСОБА_3 про розподіл сумісно нажитого майна, в якому просить визнати 1/4 частину домоволодіння № 327 по вулиці Таганрозькій в місті Маріуполі, яка належить на праві власності ОСОБА_3, - об?єктом права спільної сумісної власності подружжя; визнати за нею право власності на 1/8 частину вказаного домоволодіння; визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобілю НОМЕР_1.

Ознайомившись із даним позовом, дослідивши матеріали, додані до нього, суддя приходить до висновку, що позовна заява подана із порушенням вимог ст. 119 ЦПК України з наступних підстав.

Як вбачається з позову, він містить вимогу майнового характеру (про визнання права власності на 1/8 чатину домоволодіння та на 1/2 частину автомобілю).

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру. При цьому ціна позову визначається відповідно до положень ст. 80 ЦПК України.

Відповідно п.п. 2, 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про право власності на майно або його витребування вартістю майна; у позовах про визнання права власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

При зверненні до суду із даним позовом позивачем ОСОБА_2 не зазначено його ціну.

Частиною пятою статті 119 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додається документ, який підтверджує сплату судового збору.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру встановлюється у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня року, у якому подається відповідна заява.

Проте, з матеріалів позовної заяви вбачається, що судовий збір за вимогу про визнання права власності на 1/8 частину домоволодіння сплачений позивачкою у сумі 321,12 гривень, тобто виходячи з інвентаризаційної, а не дійсної, як того вимагає процесуальний закон, вартості нерухомості; судовий збір за вимогу про визнання права власності на 1/2 частину автомобілю сплачений у сумі 214,70 гривень, проте до позову не додано жодних доказів на підтвердження вартості цього автомобілю.

Зважаючи на положення ст. 60 ЦПК України на позивача покладається обовязок доказування тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в тому числі й ціни позову, яка повинна визначатися у даному випадку виходячи з дійсної вартості відшукуваного позивачкою нерухомого та рухомого майна.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України, суддя постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави для залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, керуючись ст. 121 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл сумісно нажитого майна - залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення встановлених недоліків тривалістю пять днів з дня отримання копії ухвали суду і розяснити, що у разі, якщо у визначений термін недоліки не будуть усунуті, заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ______________________________