Справа № 1716/1951/2012
Номер провадження 2/570/157/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2013 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

при секретарі Захарук Г.Л.

за участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівному

цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном та зобов"язання вчинення дій,

в с т а н о в и в :

У звязку з тим, що він є власником житлового будинку з надвірними будівлями № 51 по вулиці Козацький шлях в селі Дядьковичі Рівненського району та земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування цього будинку, на даний час хоче встановити паркан навкруги своєї земельної ділянки, але відповідач чинить йому в цьому перешкоди, висловлює погрози, на своїй земельній ділянці самочинно, без відповідних дозволів і проектів побудував гаражі, при експлуатації яких завдає йому незручностей задимленням, неприємними запахами, шумовим забрудненням, позивач звернувся до суду з позовом і просить зобовязати відповідача усунути перешкоди у користуванні майном та знести самочинно побудовані гаражі.

Позивач ОСОБА_5 позов підтримав, пояснив суду, що відповідач побудував гараж на його земельній ділянці прямо на межі і це перешкоджає встановити паркан. Той паркан, який стояв раніше, він вимушений був зняти, бо він був пошкоджений. Частина гаража відведена під сарай, поряд ним лежить гній, що призводить до забруднення неприємними запахами. Тому вимушений звертатися до суду з даним позовом і просить його задоволити.

Представник позивача ОСОБА_2 в суді позов підтримав, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Подав пояснення, де вказує, що відповідач самочинно побудував гараж на земельній ділянці, яка не виділялась йому для цієї мети, і хоча на даний час земельна ділянка ним приватизована, але самочинне будівництво порушує права позивача, тому таке самочинне будівництво має бути знесеним. Пояснив, що позивач не може встановити паркан, бо заважають гаражі. Відповідач використовує гаражі як сервісний центр, тому йде постійне задимлення від автомобілів, які обслуговуються. Частина гаражів використовується під сарай, звідки йдуть неприємні запахи. Вважає позов обґрунтованим, тому просить його задоволити.

Представник позивача, його син ОСОБА_1, позов також підтримав і суду пояснив, що він з сімєю фактично проживає в с.Дядьковичі і це йому чиняться перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Коли він розпочав процес приватизації, то гараж відповідача вже був побудований. Він неодноразово звертався в різні інстанції, але ніякої реакції не було. Оскільки гараж відповідача частково заходить на його земельну ділянку, то він хотів встановити паркан впритул до стіни гаража, але відповідач не дав йому цього зробити. Тобто він перешкоджає у встановленні паркану. Для нього є незручності в тому, що там по вулиці їздить великогабаритний транспорт, шумить, забруднює територію. Від гною, який лежить біля сараю відповідача йде сморід. Тому вважає, що позов батька є обгрунтованим і просить його задоволити, знести гараж відповідача, щоб він міг встановити паркан на свій розсуд.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав і суду пояснив, що сільською радою йому виділено земельну ділянку для будівництва гаража і дано дозвіл на таке будівництво. В даний час він проводить процес приватизації земельної ділянки. Хоча гараж свого часу був побудований самочинно, але він знаходиться в межах його земельної ділянки. Позивач добровільно зняв свій паркан і переніс його на межу з іншими сусідами, бо там у нього також був спір за межу. В його гаражі перебуває трактор і легковий автомобіль, ніякого задимлення він не спричиняє. Гараж ним ніколи не використовувався як сервісний центр, тому ці твердження позивача є неправдивими. Вважає позов безпідставним і просить в його задоволенні відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав і суду пояснив, що наданими доказами не доведено того, що відповідач чинить позивачу перешкоди у встановленні паркану. На 10.07.2012 року вже було встановлено огорожу, але позивач добровільно демонтував її і переніс на межу з ОСОБА_6. Ніхто не перечить позивачу встановлювати паркан відповідно до меж земельної ділянки, зазначених в його Державному акті, але він хоче порушити ці межі. Стосовно самочинного будівництва, то є рішення сільської ради про виділення земельної ділянки для цього будівництва і в даний час відповідачем проводиться процес приватизації цієї земельної ділянки. Відповідач також проводить роботу по реєстрації права власності на цей гараж. Знесення самочинного будівництва можливе, якщо його проведено на чужій земельній ділянці. В даному випадку будівництво гаража проведене поза межами земельної ділянки позивача і на момент успадкування ним будинку і приватизації земельної ділянки гараж вже був побудований. Вважає, що позов є безпідставним і не доведеним належними доказами, а тому просить в його задоволенні відмовити.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що гараж відповідача побудований на земельній ділянці, яка була йому виділена для цього. Як будувався гараж, ніхто ніяких претензій не мав. Потім гараж став заважати позивачу. Гараж побудований раніше, ніж ОСОБА_5 приватизував свою земельну ділянку. Позивач сам добровільно переніс паркан на іншу сторону свого огороду, де у нього був спір з іншим сусідом, а новий паркан хотів поставити впритул до гаража ОСОБА_3, таким чином перегородивши можливість вільного доступу до гаража. Із-за цього між сторонами виник спір. Гараж і сарай ОСОБА_3 нікому не заважає, більше задимлення йде з дороги, а не від гаража відповідача.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що він проживає в одному будинку з ОСОБА_3 Бачив, як син позивача ставив паркан і сказав йому, що він ставить паркан не в тому місці, на що той відповів "пройде, то пройде". Із-за цього між сторонами виник спір. Гараж відповідач побудував раніше, ніж ОСОБА_5 приватизував свою земельну ділянку. Ні гараж, ні сарай відповідача нікому не заважає, ніякого задимлення від гаража не йде, ніяких зайвих шумів не має. По селу їздять великогабаритні автомобілі і інша техніка, які створюють шум.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 грудня 2004 року позивач ОСОБА_5 успадкував житловий будинок з надвірними будівлями № 51 по вулиці Козацький шлях в селі Дядьковичі Рівненського району Рівненської області. 24.01.2005 року позивач зареєстрував своє право власності на будинок в КП "РОБТІ". Ці обставини стверджуються вказаним свідоцтвом, копія якого долучена до матеріалів справи і копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

12 жовтня 2011 року ОСОБА_5 на підставі рішення Дядьковицької сільської ради від 22 грудня 2010 року № 20 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 207601 на земельну ділянку площею 0,2048 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в с.Дядьковичі Рівненського району Рівненської області.

Рішенням Дядьковицької сільської ради № 291 від 16 вересня 2008 року ОСОБА_3 дано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,01 га для індивідуального гаражного будівництва в с.Дядьковичі по вул.Козацький шлях за рахунок земель запасу сільської ради (землі житлової та громадської забудови, рілля).

Дядьковицька сільська рада своїм рішенням № 314 від 25 вересня 2013 року затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для будівництва індивідуального гаража, площею 0,01 га в с.Дядьковичі Рівненського району і надала йому у власність вказану земельну ділянку. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.09.2013 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,01 га для будівництва і обслуговування будівель тимчасового проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1. Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.09.2013 року вбачається, що цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування будівель тимчасового проживання, а в описі обєкта нерухомого майна зазначено вид використання - для будівництва індивідуальних гаражів.

Рішенням виконкому Дядьковицької сільської ради Рівненського району № 103 від 19 листопада 2013 року ОСОБА_3 дано дозвіл на користування раніше побудованим гаражем та господарською будівлею, які знаходяться в с.Дядьковичі по вул.Козацький шлях, 49-б Рівненського району.

Згідно акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 04.12.2013 року вбачається, що земельна ділянка, на якій розміщені господарські будівлі (гараж і сарай) належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Комунальним підприємством "РОБТІ" проведено технічну інвентаризацію гаража та видано технічний паспорт. Під час будівництва господарських будівель (гараж, сарай) дотримані вимоги ДБН. Виявлено порушення вимог законодавства, а саме: виконано будівельні роботи без затвердженої проектної документації.

Виходячи із цього акту, в листі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області від 12.12.2013 року № 01-25/с-3907 зазначено, що ОСОБА_3 самовільно збудував господарську будівлю на вул.Козацький шлях, 49-б в с.Дядьковичі Рівненського району, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності. Адміністративний штраф в сумі 850 гривень ОСОБА_3 сплачено 11 грудня 2013 року, що підтверджується відповідною квитанцією. Як ствердив в суді ОСОБА_3 в даний час ним виготовляється відповідна документація для реєстрації права власності на гараж.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем не було надано жодного доказу, який би підтвердив факт задимлення, шумового забруднення чи неприємного запаху, що завдає позивачу незручностей у користуванні земельною ділянкою та причинно-наслідкового звязку між обслуговуванням відповідачем вищевказаного гаражу і свого власного транспорту та порушенням земельних прав позивача. Також не підтверджено факту перешкоджання встановлення паркану.

Навпаки, судом встановлено і це підтверджується Протоколом засідання комісії по земельних спорах від 10.07.2012 року, що на земельній ділянці ОСОБА_5 станом на 10.07.2012 року вже була встановлена огорожа, а ОСОБА_3 не порушував меж земельної ділянки відповідача. В подальшому ОСОБА_5 самостійно демонтував частину огорожі, що межувала з земельною ділянкою, відведеною ОСОБА_3 і перемістив її для обгородження своєї ділянки по межі з земельною ділянкою ОСОБА_6, що було підтверджено показами свідків в судовому засіданні. На даний момент ОСОБА_5 бажає звести огорожу з порушенням меж своєї земельної ділянки та земельної ділянки відповідача. Хоча в Державному акті позивача та кадастровому плані земельної ділянки відповідача вказано межі їх земельних ділянок, однак позивач, не враховуючи перелом в точках 5 і 6, намагається встановити огорожу впритул до стіни гаража відповідача, що знаходиться на земельній ділянці, яка належить на праві власності ОСОБА_3

Крім того, згідно протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 00223-01771-13 від 04.04.2013 року транспортний засіб, зокрема автомобіль марки "Мерседес-Бенц", державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_9, після технічного контролю визнано технічно справним. Як ствердив відповідач трактором він користується рідко, навесні та восени, під час польових робіт.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що технічно справний автомобіль і трактор, який використовується сезонно, не може спричиняти задимлення і шуми вище встановленої норми, а бажання позивача встановити паркан з порушенням меж як своєї земельної ділянки, так і земельної ділянки відповідача не відповідає вимогам закону і не може бути підтримане судом.

Виходячи із правил добросусідства (ст.103 Земельного кодексу України), власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. На думку суду, ці правила стосуються як відповідача ОСОБА_3, так і позивача ОСОБА_5 А ст.152 ЗК України встановлює, що держава забезпечує громадянам рівні умови захисту права власності на землю.

Тепер, що стосується знесення самовільно побудованого гаража.

Відповідно до ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частина 4 цієї ж статті встановлює, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Позивач обґрунтовує свої вимоги про знесення гаража саме ч.4 ст.376 ЦК України. Але ця стаття встановлює обовязок знесення самовільного будівництва, що було зведене особою на чужій земельній ділянці на вимогу власника цієї земельної ділянки. Однак, судом встановлено, що ОСОБА_3 побудував гараж не на земельній ділянці позивача, а на земельній ділянці, яка була виділена йому для цього будівництва ще в 2008 році, і яка на даний час належить йому на праві власності.

У п.5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" встановлено, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого обєкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України).

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що гараж відповідач побудував на земельній ділянці, яка була виділена йому для цього будівництва, при цьому межі земельної ділянки ОСОБА_5 не були порушені, під час будівництва дотримано Державних будівельних норм і єдиним порушенням вимог законодавства є виконання будівельних робіт без затвердженої проектної документації. За це порушення ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності, але йому не було видано припис про усунення зазначених порушень і на даний час він проводить процедуру реєстрації свого права власності на цей гараж.

Будь-яких претензій до ОСОБА_3 стосовно побудованого гаража Дядьковицька сільська рада не має. А ні позивач, ні його представники не вказали ні в позові, ні в своїх поясненнях в суді в чому ж виражаються перешкоди у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном, не надали цьому жодного доказу.

Суд критично оцінює пояснення сина позивача про те, що гараж побудовано на його земельній ділянці, що йому чиняться перешкоди у встановленні огорожі, яку він хоче поставити на свій розсуд, впритул до стіни гаража. Але це, на думку суду, свідчить про те, що фактично спір виник між сином позивача і відповідачем і останній ніяких перешкод для самого позивача, власника земельної ділянки, не чинить.

Стаття ж 375 ЦК України передбачає, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди і він набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Виходячи із пояснень відповідача, він в даний час виготовляє всі необхідні документи для реєстрації свого права власності на гараж.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що права позивача порушені не були, позов є безпідставним і не доведеним належними доказами, а тому до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.57, 59, 60, 213-215, 294, 295 ЦПК України, ст.ст.375, 376, 391 ЦК України, ст.ст.103, 152, 158 Земельного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном та зобов"язання вчинення дій - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Остапчук Л.В.