Справа № 304/1423/13-ц
Провадження № 2/304/434/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2013 рокум. Перечин

Перечинський районний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - Шешені М. О.,

при секретарі - Багара Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості та моральної
шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Перечинського
районного суду Закарпатської області з
вищезазначеним позовом, у якому
просить стягнути із ОСОБА_2 на його
користь 30 224 грн.13 коп., з яких: 25631 грн. 86
коп. - борг, 1076 грн. 54 коп. - збитки від
інфляції, 1515 грн. 73 коп. - 3% річних, 2000
грн.00 коп. - моральна шкода та судові
витрати. Свої позовні вимоги мотивує
тим, що 29 серпня 2011 року він надав у
позику відповідачу грошові кошти у
розмірі 50000,00 російських рублів, що
становить на дату подання позову
відповідно до офіційного курсу НБУ - 12090
грн.50 коп., що підтверджується
розпискою, яку власноруч написав
відповідач та згідно якої зобов»язався
повернути йому борг до 08 вересня 2011
року. Крім цього, 29 серпня 2011 року
ОСОБА_2 зобов»язався відшкодувати
заподіяну його автомобілю марки
«Тойота», д/н НОМЕР_1 шкоду в розмірі
56000,00 російських рублів, що становить на
дату подання позову відповідно до
офіційного курсу НБУ - 13541 грн.36 коп., про
що також відповідач власноруч написав
розписку із зазначенням дати сплати
грошових коштів до 09 вересня 2011 року.
Однак, відповідач ОСОБА_2 дані кошти
йому по цей час так і не повернув, у
зв»язку з чим просив стягнути їх з
відповідача. Крім цього зазначив, що
внаслідок не виконання зобов»язань
відповідач завдав йому ще і моральні
страждання, які оцінює в сумі
2000грн.00коп. та просить їх стягнути.

У судовому засіданні, яке відбулося 06
грудня 2013 року, представник позивача
ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив їх
задовольнити, посилаючись на обставини
викладені в позовній заяві. Однак, у
судове засідання призначене на 25
грудня 2013 року ані позивач ОСОБА_1, ані
його представник ОСОБА_3 не з»явилися,
при цьому позивач подав заяву, у якій
просив суд розглянути справу без його
участі, позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому
засіданні, яке відбулося 06 грудня 2013
року заявлений позов до нього не визнав
та пояснив суду, що він дійсно давав
позивачу ці дві розписки, однак
особисто від позивача ніяких грошей не
отримував та не заподіював такому
будь-якої шкоди, а навпаки, сам позивач
примусив його підписати такі боргові
розписки. У призначене на 25 грудня 2013
року позивач не з»явився, хоча був
належним чином повідомлений, причини
своєї неявки суду не повідомив, а тому
суд розглянув справу за його
відсутності.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні, яке
відбулося 06 грудня 2013 року пояснив
суду, що він особисто не був присутній
при тому, коли його рідний брат ОСОБА_2
давав розписки позивачу ОСОБА_1, однак
зі слів брата позивач примусив його до
написання таких боргових розписок.

Суд, дослідивши матеріали справи,
пояснення представника позивача,
відповідача та свідка, прийшов до
наступного висновку.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що 29 серпня 2011 року відповідач ОСОБА_2
дав позивачу ОСОБА_1 розписку, згідно
якої ОСОБА_2 зобов»язався заплатити
ОСОБА_1 борг в розмірі 50000,00 російських
рублів, що на дату подання позову
відповідно до офіційного курсу НБУ
становило - 12090грн.50коп., до 08 вересня 2011
року.

Також встановлено, що 29 серпня 2011 року
відповідач ОСОБА_2 дав позивачу ОСОБА_1
ще одну розписку, згідно якої ОСОБА_2
зобов»язався повернути ОСОБА_1 гроші за
заподіяну шкоду автомобілю марки
«Тойота», д/н НОМЕР_1, в розмірі 56000,00
російських рублів, що на дату подання
позову відповідно до офіційного курсу
НБУ становило - 13541 грн.36 коп., до 09
вересня 2011 року.

Разом з цим встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 не повернув позивачу
вищевказані суми боргу та заподіяної
шкоди, внаслідок чого у нього виникла
заборгованість всього на загальну суму
- 25631 грн.86коп., з яких 12 090 грн.50коп. - сума
не погашеного боргу та 13 541грн.36коп. -
сума заподіяної шкоди.

Крім цього встановлено, що у зв»язку з
неповерненням позивачу ОСОБА_1 суми
боргу в розмірі 12 090 грн.50коп. у
відповідача ОСОБА_2 виникло ще і
зобов»язання сплатити такому 507 грн.80
коп. - сума інфляції за весь час
прострочення та 715 грн.49коп. - 3% річних
від простроченої суми боргу, виходячи з
розрахунку за період з 08.09.2011р. по
27.08.2013р.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
1)припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Згідно ст.614 ЦК України особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за

наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Також, відповідно до ч.1,п.1-ч.2 та ч.3 ст.22
ЦК України особа, якій завдано збитків
у результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа
зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки). Збитки
відшкодовуються у повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
розмірі.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд приходить до висновку, що позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості підлягає частковому
задоволенню, зокрема з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
всього 26 855грн.15коп., з яких: 13
541грн.36коп.- сума заподіяної шкоди, 12 090
грн.50коп. - сума непогашеного боргу, 507
грн.80 коп. - сума інфляції за весь час
прострочення та 715 грн.49коп. - 3% річних
від простроченої суми боргу.

Твердження ж відповідача ОСОБА_2 про те,
що він особисто від позивача ніяких
грошей не отримував та не заподіював
такому будь-якої шкоди, а навпаки, сам
позивач примусив його підписати такі
боргові розписки, суд не бере до уваги,
оскільки такі жодними належними та
допустимими доказами не підтверджені,
а аналізуючи їх з іншими доказами по
справі суд вважає їх неправдивими та
такими, що спрямовані на ухилення від
цивільної відповідальності.

Щодо показань свідка ОСОБА_2 про те, що
його рідний брат відповідач ОСОБА_2
нібито примусово давав розписки
позивачу ОСОБА_1, то такі показання
також суд не бере до уваги, оскільки з
самих показань убачається, що свідок не
був прямим очевидцем факту надання
таких розписок, а довідався про такі
тільки від свого брата.

Що стосується заявлених ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 2000 грн. 00 коп., то суд приходить
до наступного висновку.

Так, відповідно до ст.23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній особі неправомірними
діями, відшкодовується особою, яка
завдала цю шкоду за наявності її вини.

Як встановлено у судовому засіданні
фактично відповідач заподіяв позивачу
матеріальну шкоду, а саме: автомобілю
марки «Тойота», д/н НОМЕР_1, з приводу
чого позивач зазнав моральні
страждання, почувався приниженим, що
відбилося на його самопочутті,
створювало нервозність та змушувало
докладати додаткових зусиль до
нормалізації свого життя. Тому суд
вважає, що за це відповідач
зобов»язаний відшкодувати позивачу
заподіяну моральну шкоду. Розмір
моральної шкоди з урахуванням обставин
справи, тяжкості наслідків, що настали,
фінансового стану відповідача та
можливості реального стягнення шкоди,
суд вважає за необхідне визначити в
сумі 500грн.00коп.

Разом з цим, що стосується стягнення
моральної шкоди за невиконання
відповідачем зобов»язання за борговою
розпискою в розмірі 50000,00 російських
рублів, то суд приходить до такого.

Так, як встановлено судом, між
сторонами фактично існували договірні
відносини. Заподіяння моральної шкоди
позивач ОСОБА_1 мотивував неналежним
виконанням відповідачем ОСОБА_2
зобов»язання по поверненню отриманих в
борг коштів.

Однак, доказів про те, що сторони
передбачили в разі неналежного
виконання обов»язків за договором
позики відшкодування моральної шкоди,
ані позивачем ані його представником
суду надано не було. Чинним
законодавством не передбачено
відшкодування моральної шкоди за
обставин, на які посилається позивач
ОСОБА_1

Отже, з урахуванням вищевикладеного,
суд приходить до висновку, що в цій
частині у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди слід
відмовити.

Тому, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-216
ЦПК України, ст.ст.22,23,526, 530,
536,610,614,625,626,629,1046, 1047, 1049, 1166,1167 ЦК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу про стягнення
заборгованості та моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 27
355грн.15коп., з яких: 13 541грн.36коп.- сума
заподіяної шкоди, 12 090 грн.50коп. - сума
непогашеного боргу, 507 грн.80 коп. - сума
інфляції за весь час прострочення, 715
грн.49коп. - 3% річних від простроченої
суми боргу та 500 грн.00коп. моральної
шкоди.

В решті у позові - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Закарпатської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
десятиденний строк апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_4