АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8640/2013 Головуючий у І інстанції - Кондратенко О.О.
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2013 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Онищенко О.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - Головне управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Павелко Борис Олександрович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Білоконь Раїса Василівна, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», Закрите акціонерне товариство «Український страховий Дім», ОСОБА_9, Орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування майна із володіння добросовісного набувача та виселення без надання іншого житлового приміщення,

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2008 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому з урахуванням уточнень просила визнати недійсною довіреність серії ВЕВ № 777740, видану 05.10.2006 року державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори від імені ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_4 на продаж квартири АДРЕСА_1; визнати недійсним договір купівлі - продажу зазначеної квартири, посвідчений 16.05.2008 року приватним нотаріусом КМНО Павелко Б.О. між ОСОБА_3, від імені якої діяв на підставі довіреності ОСОБА_4, та ОСОБА_5; витребувати двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 із володіння добросовісного набувача ОСОБА_6 та повернути її у власність ОСОБА_3; виселити ОСОБА_6 з усіма залежними від нього особами із квартири АДРЕСА_1.

Вимоги обґрунтовує тим, що вищезазначена квартира належить їй на праві власності на підставі договору дарування від 01.04.1992 року. В серпні 2008 року їй стало відомо, що спірна квартира продана від її імені на підставі довіреності, яку ніби-то вона видала 05.10.2006 року на ім'я ОСОБА_4 Однак, довіреність на продаж належної їй квартири АДРЕСА_1 вона не надавала; з ОСОБА_4 вона не знайома та не уповноважувала його щодо продажу належної їй квартири ОСОБА_5 чи будь-кому іншому. 05.10.2006 року вона була відсутня в Україні, а тому вказана довіреність від її імені була підроблена. ОСОБА_5 продав вищезазначену квартиру ОСОБА_6, а тому вона повинна бути витребувана у останнього набувача та повернута законному власнику, оскільки вибула із його володіння поза його волею. Виселити ОСОБА_6 з усіма залежними від нього особами із квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 квітня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, вказуючи на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ «Комерційний Банк «Надра» проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

На підставі ст.. 305 ч.2 УПК України колегія суддів прийшла до висновку про розгляд справи за відсутності представників ОСОБА_3 та ОСОБА_6, які належним чином повідомлені про розгляд справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав

Судом встановлено, що 01.04.1992 року державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори Друцькою Т.В. посвідчено договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_11 подарувала, а ОСОБА_3 прийняла в дар квартиру АДРЕСА_1.

05 жовтня 2006 року державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. посвідчено довіреність, по якій, ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_4 продати належну їй квартиру АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_11 померла.

16 травня 2008 року нотаріусом Київського міського нотаріального округу ПавелкоБ.О. посвідчено договір купівлі-продажу квартири, по якому ОСОБА_3, в особі ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності, посвідченої державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. 05.10.2006 року, продала, а ОСОБА_5 купив квартиру АДРЕСА_1 та сплатив за неї грошову суму вказану в п. 4 цього договору. Продаж вчинено за 250.000 грн., які ОСОБА_5 сплатив ОСОБА_3, від імені якої діяв ОСОБА_4 щодо підписання цього договору.

07 липня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу БілоконьР.В. посвідчено договір купівлі-продажу квартири, по якому ОСОБА_5 продав квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_6

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач не надала доказів недійсності довіреності та договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 16 травня 2008 року між нею в особі ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності, посвідченої державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. 05.10.2006 року, та ОСОБА_5

Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, так як зазначені висновки не відповідають обставинам справи.

Суд першої інстанції послався на те, що позивачем не надано доказів недійсності довіреності, виданої від імені ОСОБА_3, оскільки не було заявлено клопотання та не була проведена почеркознавча експертиза на підтвердження недійсності довіреності.

Однак, судом не враховано, що висновок експертизи є одним із доказів, який повинен оцінюватися в сукупності з іншими доказами по справі і не має переважної сили перед іншими доказами.

Як вбачається із копії закордонного паспорта ОСОБА_3, прикордонною службою вчинені відмітки про в'їзд останньої на територію України 06.10.2006 року та виїзд 09.10.2006 року, що свідчить про те, що 5 жовтня 2006 року ОСОБА_3 в м.Києві та в Україні не перебувала, тому фізично видавати довіреність, яка була посвідчена в м.Києві, не могла.

Із відповіді П'ятої Київської державної нотаріальної контори за № 598 вбачається, що 05.10.2006 року довіреність за реєстровим № 5-3118 на нотаріальному бланку ВЕВ № 777740 в П'ятій Київській державній нотаріальній конторі від імені ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_4 не посвідчувалась.

Згідно листа № 9232/01-16 від 26.12.2012 року П'ятої Київської державної нотаріальної контори 5.10.2006 року за реєстровим № 5-3118 державним нотаріусом ІваненкоР.С. було посвідчено довіреність на розпорядження автомобілем не від імені ОСОБА_3 на ім. я ОСОБА_13, а від імені іншої особи на ім. я іншої особи. При цьому був використаний бланк серії № 777740. За реєстровим № 5-3124 від 5.10.2006 року державним нотаріусом Іваненко Р.С. було посвідчено довіреність також не від імені ОСОБА_3 на ім. я ОСОБА_4, а від імені іншої особи. При цьому був використаний бланк іншої серії і інший номер.

30 грудня 2008 року на підставі викладених обставин Шевченківським РУГУ МВС України в м. Києві порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Крім того, із листа Бобровицького РВ УМВС України у Чернігівській області вбачається, що в лютому 2007 року ОСОБА_4 звернувся із заявою про втрату паспорту і 15 березня 2007 року йому було видано новий паспорт серії НОМЕР_1, а договір купівлі-продажу квартири ОСОБА_4 від імені ОСОБА_3 було укладено 16.05.2008 року.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, оскільки довіреність від її імені на ім. я ОСОБА_4 є недійсною, так як ОСОБА_3 не видавалася, нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори 5.10.2006 року за реєстровим № 5-3118 не посвідчувалася.

Згідно ст.. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 не бажала відчужувати спірну квартиру, вона вибула із її володіння поза її волею, оскільки вона не видавала довіреність та не уповноважувала ОСОБА_4 продавати квартиру. З цих підстав договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, по якому ОСОБА_3, в особі ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності, посвідченої державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори ІваненкоР.С. 05.10.2006 року, продала, а ОСОБА_5 купив квартиру АДРЕСА_1 та сплатив за неї грошову суму вказану в п. 4 цього договору колегія суддів визнає недійсним.

Згідно ст.. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати ( добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 3) вибуло із володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Судом встановлено, що квартира вибула із володіння власника ОСОБА_3 не з її волі, іншим шляхом, тому повинна бути витребувана у добросовісного набувача на користь власника .

Оскільки суд задовольняє віндикаційний позов про витребування майна у ОСОБА_6., то задовольняє також вимоги про його виселення із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення, так як право користування квартирою є похідним від права власності, із втратою якого відповідач ОСОБА_6., втрачають і право користування житлом.

Керуючись ст..ст. 303, 307, 313-315, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 30 квітня 2013 року скасувати по постановити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати довіреність від 05 жовтня 2006 року по якій ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_4 продати належну їй квартиру АДРЕСА_1., посвідчену державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. за реєстровим № 5-3118, недійсною.

Визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16 травня 2008 року, укладений між ОСОБА_3., в особі ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності, та ОСОБА_5, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Павелко Б.О. за реєстровим № 3738, недійсним.

Витребувати у ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_6 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: