АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2013 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М.,Слюсар Т.А.

При секретарі Круглик В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 жовтня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна , зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, вселення та встановлення порядку користування житловим приміщенням.

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 жовтня 2013 року у задоволені первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов задоволено.

Вселено ОСОБА_5 до квартири АДРЕСА_4 .

Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_4, за яким виділено у користування ОСОБА_5 ізольовану житлову кімнату , позначену у технічному паспорті № 2 площею 18,9 кв.м , місця загального користування : кухню, вбиральню, ванну кімнату , лоджію залишено у спільному користуванню .

Стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою : АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_5 , проживає за адресою : АДРЕСА_1 судові витрати в розмірі 114 грн. 71 коп.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення , яким задовольнити первісний позов та поділити спільне майно подружжя в натурі , виділивши у приватну власність позивача двокімнатну квартиру АДРЕСА_4, залишивши ОСОБА_5 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 та стягнути грошову компенсацію з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 частку у спільному майні подружжя і стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати, оскільки висновки суду не відповідають вимогам закону та обставинам справи та судом порушені вимоги матеріального права.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_1, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги з підстав викладених в ній , представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно ч.1,2 ст. 364 ЦК України Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Згідно ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майніможе бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річє неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 25 постанови № 11 від 21.12.2007" Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК , за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Судом встановлено, що згідно ордеру на жиле приміщення виконкому Київської міської ради народних депутатів № 344 серії А від 30.03.1990 року ОСОБА_4 надано трикімнатну квартиру на сім'ю із чотирьох чоловік, загальною площею 41, 76 кв.м. АДРЕСА_1 (а.с.6).

Відділом приватизації комунального житлового фонду Дарницької райдержадміністрації від 21 серпня 1998 року ОСОБА_4 та членам його сім'ї : ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 в рівних долях кожному із них( а.с. 20)

Згідно довідки житлово - експлуатаційної контори № 202 від 29.10.2008 року в зазначеній квартирі проживають та зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (а.с. 7-8).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 грудня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_4.

Поділено майно , що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та виділено на праві власності ОСОБА_4 будинок, розташований за адресою АДРЕСА_6 на земельній ділянці площею 0, 1048 га (кадастровий номер НОМЕР_2), як об'єкт незавершеного самочинного будівництва (будівельні матеріали та обладнання), вартістю 277318, 00 грн.; ОСОБА_5 - земельну ділянку площею 0, 071 га (кадастровий номер НОМЕР_3) за адресою АДРЕСА_7 вартістю 340792, 00 грн.; автомобіль ВАЗ-21043 (номер кузова/шасі НОМЕР_4), 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 15 168, 00 грн., гаражний бокс АДРЕСА_8 як об'єкт незавершеного будівництва (будівельні матеріали та обладнання), вартістю 32299, 00 грн., холодильник "Вірпул" вартістю 4649, 00 грн. ; телевізор "Філіпс" вартістю 2967, 00 грн.; мікрохвильову піч "Панасонік" вартістю 2084, 00 грн.; відеокамеру "Соні" вартістю 2350, 00 грн., а всього на суму 400 309, 00 грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відмовлено (а.с. 9-12).

З довідки з місця проживання про склад родини та прописку ОСББ " Простір" випливає , що у квартирі АДРЕСА_4 на час розгляду спору зареєстрований лише ОСОБА_4 ( а.с. 83)

Відмовляючи у задоволені первісного позову, суд правильного виходив з того , що вимоги позивача про виділ в натурі із спільної часткової власності: позивачу квартири АДРЕСА_4 , а відповідачці 2/5 частки в квартирі АДРЕСА_1 не підлягають задоволенню, оскільки рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 грудня 2012 року уже вирішено спір щодо поділу спільного майна подружжя , в тому числі і квартири АДРЕСА_4.

При цьому позивач, як випливає зі змісту позовної заяви , правовою підставою заявленого позову про виділ частки із майна , що є у спільній частковій власності вказує ст. 364 ЦК України, якою регулюється питання виділу у натурі частки із спільного майна .

В даному випадку позивач просить виділити його в натурі частку у квартирі , проте виділ частки в квартирі неможливо, а відтак положенням ч.2 ст. 364 ЦК України передбачено , що в такому випадку співвласник , який бажає виділу має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Однак , такі вимоги позивачем не заявлялися.

Питання про припинення права відповідачки на частку у спільному майну відповідно до вимог ст. 365 ЦК України позивач не ставив і умови передбачені ч.2 ст. 365 ЦК України не здійснив.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживаннявласника та місцезнаходження майна.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майнамає право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Положенням ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майнав натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

За рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 грудня 2012 року визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_4.

Згідно плану квартири № 53 загальною площею 69,9 кв.м , жилою площею 38,9 кв.м по АДРЕСА_4 квартира складається з двох ізольованих кімнат площею 18,00 кв.м та 20,9 кв.м та місць загального користування: кухні - площею 13,1 кв.м , ванної кімнати - 3,2 кв.м вбиральні 1,8 кв.м, балкону 2,1 кв.м ( а.с.43)

Судом встановлено і не заперечував ОСОБА_4 , що ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_4 не проживає і відповідач за зустрічний позовом перешкоджає останній користуватися належною їй часткою у квартирі .

З огляду на зазначені обставини та вимоги статей 317, 358 та 391 ЦК України , суд обґрунтовано задовольнив вимоги ОСОБА_5 та вселив її в спірну квартиру і встановив порядок користування цією квартирою, виділивши їй в користування кімнату 18,00 кв.м.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права є необґрунтованими , оскільки колегія суддів з матеріалів справи не вбачає.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону , а тому колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. 303,304,307, 308,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_1 відхилити, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: