Справа № 591/7961/13-ц
Провадження № 2/591/2674/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2013 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Клімашевської І. В.,

з участю секретаря Гребенькової О.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумського національного аграрного університету, третя особа: Управління соціального захисту населення Сумської міської ради, про зобов»язання оплати на санаторно-курортне лікування та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 28.06.1981 року водій Сумського філіалу Харківського сільськогосподарського інституту ОСОБА_5 на автомобілі ГАЗ, який належав інституту, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, скоїв ДТП, внаслідок чого їй було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, а в подальшому встановлена інвалідність І групи. Також зазначала, що вона потребує щорічного санаторно-курортного лікування в санаторії спинального профілю, зокрема в ДП «СКРЦ «Слов»янський курорт» ЗАТ «Укрпрофздоровниця». Самостійно оплатити своє лікування вона не спроможна, тому декілька разів зверталась до відповідача з проханням про оплату лікування в санаторії. Відповідач їй відмовляє в оплаті. За таких обставин, вона вимушені звертатись до суду та просила зобов»язати відповідача перерахувати кошти на рахунок ДП «СКРЦ «Слов»янський курорт» ЗАТ «Укрпрофздоровниця» в сумі 18980 грн. для оплати путівки на її санаторно-курортне лікування. Крім того, зазначала, що вказана відмова психологічно її пригнічує та завдає їй моральних страждань, розмір яких вона оцінює в 10000,00 грн. та просить стягнути на її користь.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надавали пояснення аналогічні тим, що містяться в обґрунтуваннях до позову.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог. Зазначив, що діючими нормами законодавства України не передбачено попередню оплату інваліду вартості путівки на санаторно-курортне лікування. Крім того, зазначав, що позивачу надаються путівки органами соціального захисту населення.

Представник третьої особи в судовому засіданні повідомила суду, що ОСОБА_6 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Сумської міської ради та користувалась путівками, які надавались їй в 2006, 2007 та 2010 роках. На даний час вона перебуває в загальній черзі для такої категорії осіб на видачу безоплатної путівки в санаторії спинального профілю під №71. Оскільки вказані черги є достатньо великими, то щорічно управління забезпечувати ОСОБА_6 путівками немає можливості.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28.06.1981 року водій Сумського філіалу Харківського сільськогосподарського інституту ОСОБА_5 на автомобілі ГАЗ, який належав інституту, із своєю сім»єю та сім»єю потерпілої ОСОБА_6 виїхали до Краснопільського району. Близько 23-00 год. 28.06.1981 року ОСОБА_5, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, скоїв наїзд на автомобіль КАМАЗ, чим порушив правила дорожнього руху, але, у зв»язку із смертю винного, кримінальна справа відносно нього закрита. Внаслідок ДТП позивачці були заподіяні тілесні ушкодження і за висновком МСЕК їй встановлено І групу інвалідності безстроково.

Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Обов'язок з відшкодування шкоди, завданої здоров'ю позивача, покладено на відповідача, що підтверджується рішеннями судів, які набрали законної сили, зокрема: рішеннями Ковпаківського районного суду м.Суми від 24.02.1984 року, від 17.04.1990 року, від 24.02.1994 року; рішеннями Зарічного районного суду м.Суми від 06.12.2005 року, 22.10.2008 року, від 03.08.2010 року, 11.01.2012 року. Крім того, такі обставини не заперечувалися представником відповідача у судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Частиною 2 статті 1202 ЦК України передбачено, що стягнення додаткових витрат, передбачених ч.1 ст.1195 цього Кодексу, може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання путівки, оплата проїзду, оплата спеціальних транспортних засобів тощо).

Як вбачається з довідки МСЕК, ОСОБА_6 є інвалідом І групи (підгрупа Б), причина інвалідності загальне захворювання, інвалідність встановлена безстроково. Згідно індивідуальної програмі реабілітації інваліда №771 ОСОБА_6 потребує щорічного санаторно-курортного лікування в санаторії спинального профілю. (а.с. 7-10)

За правилами ч.4 ст.23 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» індивідуальна програма реабілітації має для інваліда, дитини-інваліда рекомендаційний характер. Інвалід (законний представник дитини-інваліда) має право відмовитися від будь-якого виду, форми та обсягу реабілітаційних заходів, передбачених його індивідуальною програмою реабілітації, або від усієї програми в цілому. Інвалід (законний представник дитини-інваліда) самостійно вирішує питання про вибір та забезпечення конкретними засобами чи послугами реабілітації, включаючи засоби пересування, вироби медичного призначення, друковані видання зі спеціальним шрифтом, звукопідсилювальну апаратуру, санаторно-курортне лікування тощо в межах його індивідуальної програми реабілітації.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_6 перебувала на лікуванні у спинальному санаторії, але позивачу рекомендовано щорічний курс санаторно-курортного лікування в умовах спинального санаторію.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 06.12.2005 року, яке набуло законної сили та виконано відповідачем, відповідача зобов»язували оплатити вартість путівки на санаторно-курортне лікування ОСОБА_6 у сумі 11550 гривень. (а.с. 34-35)

За довідкою від 22.04.2013 року та інформації від 19.06.2013 року, наданих ДП «СКРЦ «Слов»янський курорт» ЗАТ «Укрпрофздоровниця», вартість путівки для спинального хворого становить 18980,00 грн. (строком на 45 днів, по 422,00 грн. за 1 койко/день) (а.с. 4).

Суд не погоджується з посиланням відповідача на те, що позивач має право лише на санаторно-курортну путівку, якою забезпечує її Управління соціального захисту населення, виходячи з наступного.

Кабінетом Міністрів України у постанові від 22 лютого 2006 р. N 187 затверджено порядок забезпечення санаторно-курортними путівками деяких категорій громадян органами праці та соціального захисту населення.

Вказаний порядок визначає механізм забезпечення органами праці та соціального захисту населення санаторно-курортними путівками до санаторно-курортних закладів відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", «Про жертви нацистських переслідувань" та «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Пунктом 2 порядку встановлено, що органи праці та соціального захисту населення забезпечують за рахунок коштів державного бюджету безплатними путівками до санаторно-курортних закладів інвалідів усіх категорій за рахунок коштів, передбачених Мінсоцполітики.

Інваліди I та II групи із захворюваннями нервової системи (з наслідками травм і захворюваннями хребта та спинного мозку) забезпечуються путівками до санаторіїв спінального профілю з лікуванням строком на 45 днів (відповідно до медичних рекомендацій) у порядку черговості в міру надходження путівок. (п. 10 порядку)

В той же час, як з»ясовано в судовому засіданні, ОСОБА_6 не отримує щорічно путівок, хоча за своїм станом потребує цього.

За таких обставин, враховуючи те, що позивач є інвалідом внаслідок ДТП заподіяної водієм, який працював у відповідача, позивач потребує постійного щорічного санаторно-курортного лікування, їй таке санаторно-курортне лікування рекомендовано в 2013 році, безоплатною путівкою в 2013 році вона не забезпечувалась, суд вважає за необхідне зобов»язати відповідача перерахувати кошти на розрахунковий рахунок санаторію для оплати путівки для санаторно-курортного лікування за 2013 рік у розмірі 18980,00 гривень.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В той же час, суд вважає, що до правовідносин, про які йдеться в позові, що склались між сторонами, немає підстав застосовувати вимоги ст. 1187 ЦК України, на які посилається позивач, обґрунтовуючи необхідність стягнення моральних збитків на її користь, а тому вимога про стягнення моральної шкоди є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з Сумського національного аграрного університету на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 114,70 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов»язати Сумський національний аграрний університет перерахувати на розрахунковий рахунок ДП «СКРЦ «Слов»янський курорт» ЗАТ «Укрпрофздоровниця» (р/р 9415 у ПАТ «Банк Перший» у м.Київ, ОКПО 30708792, МФО 320995, свідот.№06584764, Індивід.подат.№24) кошти в сумі 18980 грн. для оплати путівки на санаторно-курортне лікування ОСОБА_1.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Сумського національного аграрного університету про стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути з Сумського національного аграрного університету на користь держави судовий збір в сумі 114,70 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Сумської області через Зарічний районний суд м.Суми протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, можуть оскаржити його протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І. В. Клімашевська