У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» червня 2013 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого: Височанської Н.К.,

суддів: Литвинюк І.М., Міцнея В.Ф.

секретар: Лисак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 квітня 2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2013 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного 02.01.2007 року Кредитного договору №CVMWRX 34790023 відповідач ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 1336,50 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном погашення 01.01.2008 року.

Відповідач ОСОБА_2 порушив зобовязання за кредитним договором і заборгованість станом на 15.01.2013 року становить 26 225,98 гривень, з яких: 1336,50 гривень заборгованість за кредитом, 8 919,76 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 235,18 гривень заборгованості по комісії за користування кредитом, 14009,49 гривень пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, 500 гривень штраф (фіксована частина), 1225,05 гривень штраф (процентна складова), які просили стягнути з відповідача.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24.04.2013 року у позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовлено.

На рішення суду ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вважає, що суд неправильно застосував норми матеріального і процесуального права.

Договором передбачено, що він припиняється лише в разі належного та повного виконання відповідачем умов договору.

Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення договору, яке мало місце під час його дії. Не здійснення чергових платежів по кредитному договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення. Законом або договором може бути передбачено, що невиконання сторонами умов договору тягне припинення зобов'язань сторін за договором. Договір, у якому відсутня така умова, визнається чинним до певного у ньому моменту закінчення сторонами виконання зобов'язань. У договорі така умова відсутня. Клієнт не виконав зобов'язань перед банком, тому правовідносини з кредитного договору не припинилися. Відповідач продовжує користуватися коштами банку, відповідно термін дії договору не припинився.

Колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги ПАТ "Приватбанк" не убачається.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 02 січня 2007 року між ПАТ "Приватбанк" та відповідачем ОСОБА_2 був укладений строковий споживчий кредитний договір №CVMWRX34790023, згідно умов якого відповідачу було видано кредит в сумі 1336 грн. 50 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 01 січня 2008 року (а.с.6-7).

Відповідно до ст.11 Закону "Про захист прав споживачів" договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Офіційне тлумачення статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» надано в Рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), згідно якого "положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року N1023-XII (1023-12) з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (254к/96-ВР) треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вказане часове обмеження примусового захисту цивільного права або інтересу спрямоване на забезпечення стабільності майнових відносин у суспільстві та на конкретизацію прав і обов'язків їх учасників. Воно захищає потенційних відповідачів від прострочених позовів, які буде тяжко заперечити, та несправедливості, яка може мати місце, якщо суд буде змушений ухвалити рішення щодо подій, які відбулися у віддаленому минулому, спираючись на докази, які могли стати недостовірними та неповними внаслідок давності.

За ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п.5.5 умов надання споживчого кредиту фізичним особам, терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Як зазначено вище, кредитний договір з ОСОБА_2 укладено 02 січня 2007 року. Строк кредиту - 24 місяці, по 02 січня 2008 року.

Перебіг строку позовної давності розпочався з 02 січня 2008 року і закінчився 02 січня 2013 року.

Позов до суду ПАТ "Приватбанк" подало 11 лютого 2013 року. Тобто, за межами строку позовної давності.

Пунктом 7 абзацу другого частини 13 ст.11 Закону "Про захист прав споживачів" передбачено, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив публічному акціонерному товариству комерційному банку "Приватбанк" в позові до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за споживчим кредитом в сумі 26225,98 грн. за пропуском позовної давності.

Рішення суду відповідає встановленим обставинам справи, вимогам матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не убачається.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді:

Апеляційний суд Чернівецької області

м. Чернівці, вул. Емінеску, 4, 58002, (0372) 55-34-03