Справа № 2-2737/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2012року

Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Мички Б.Р.

при секретарі Трілі Б.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ЛКП „Старий Сихів, третя особа виконавчий комітет Львівської міської ради про здійснення перерахунку платежів, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вище вказаним позовом, просить визнати незаконним дії відповідача по нарахуванню вартості послуг з утримання будинку і прибудинкової території за період з жовтня 2005 р. по 15 березня 2008р., повернути незаконно набуті кошти у розмірі 830грн. шляхом зобов`язання відповідача суму зайво сплачених коштів зарахувати як переплату на майбутній період за послуги з утримання житла та прибудинкової території. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на спільних зборах ГО „Вартові закону та ЧБО „Львівська міська спілка захисту прав громадян від 03.11.2011р. їй повідомили, що рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №1032 від 30.09.2005р. на підставі якого з жовтня 2005р. по 15 березня 2008р. відповідач проводив нарахування за утримання будинку та житла у розмірі затвердженого тарифу 0,71 грн. за 1 м.кв. загальної площі, визнано незаконним постановою Львівського апеляційного Господарського суду від 11.12.2006р. справа №3/131-20/126А, надалі правота цього рішення була підтверджена Вищим адміністративним судом України та Верховним Судом України. Зважаючи на вище наведені обставини, розрахунок „квартирної плати за вказаний період повинен був здійснюватись на підставі тарифів затверджених розпорядженням Львівської обласної держаної адміністрації №455 від 20.05.2003р. зі змінами від 10.12.2004р. №1017 та рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №1484 від 06.06.2003р. „Про сплату за користування житлом (квартирну плату) і утримання житла населення у м.Львові з додатками 1 і 2, згідно якого була встановлене структура усередненого розміру квартирної плати (плати за утримання житла з ПДВ) у сумі 0,30 грн. за 1 м.кв. загальної площі. Належна їй квартира має загальну площу 68,4 м.кв., нарахування по незаконному рішенню Виконавчого комітету Львівської міської ради №1032 від 30.09.2005р. проводилося впродовж 29,5 місяців. Таким чином з неї незаконно отримали: 29,5 (міс.)*0,41 грн.*68,4 (м.кв. площа квартири) = 830грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Додатково пояснила, що дізналася про те, що їй неправомірно нараховували плату за утримання житла та прибудинкової території за період з жовтня 2005р. по березень 2008р. з статті в газеті «Львівські новини»за 31 грудня 2009р.- 08 січня 2010р., в подальшому їй повідомили це на спільних зборах ГО „Вартові закону та ЧБО „Львівська міська спілка захисту прав громадян від 03.11.2011р. 12 грудня 2011р. вона звернулася до відповідача з заявою про здійснення перерахунку, однак їй було відмовлено.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила. Просить застосувати строк позовної давності щодо предявлення позову про здійснення перерахунку плати за утримання житла та прибудинкової території, оскільки такий пропущений позивачем без поважних причин. Зокрема Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 11.12.2006р. було опубліковано в газеті „Ратуша від 28.12.2006р.- 03.01.2007р. №52 (1317), з якої позивач довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Просить у задоволенні позову відмовити у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Представник третьої особи Виконавчого комітету Львівської міської в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, а тому суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що плата за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в оспорюваний період нараховувалася відповідачем згідно тарифів, встановлених рішенням виконкому Львівської міської ради №1032 від 30.09.2005р., яке було визнано незаконним постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.12.2006р., а тому розрахунок плати повинен був здійснюватися за весь спірний період на підставі тарифів, які були встановлені розпорядженням голови ЛОДА №455 від 20.05.2003р. (з додатком №1) зі змінами від 10.12.2004р. №1017 та рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №484 від 06.06.2003р. «Про плату за користування житлом (квартирну плату) та за утримання житла для населення у м.Львові»з додатками 1, 2. А відтак, позивачу дійсно неправомірно нараховувалась плата з утримання будинку та прибудинкової території в оспорюваний період.

Однак, згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частина 1 ст. 261 ЦК України передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Підставою для подання даного позову стало визнання постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.12.2006р. незаконним рішення виконкому Львівської міської ради № 1032 від 30.09.2005р. «Про впорядкування тарифів на послуги з утримання будинків та при будинкової території для населення м. Львова». Вказане рішення суду було офіційно опубліковано у періодичному виданні «Ратуша»від 28.12.2006 р., копія якого знаходиться в матеріалах справи, отже з цього моменту інформація була загальнодоступною, і позивач могла дізнатись про порушення свого права.

Отже, 28 грудня 2006 року слід вважати днем початку перебігу строку позовної давності, який, відповідно, сплив 28 грудня 2009 року. До суду позивач звернулася з позовною заявою лише 13 грудня 2011 р.. Про застосування строку позовної давності до позовних вимог ОСОБА_1 заявлено представником відповідача ЛКП «Старий-Сихів», доказів поважності пропуску строку позовної давності позивачем суду не надано.

На підставі наведенного, суд приходить до висновку про пропущення позивачем строку позовної давності звернення до суду з вимогою про здійснення перерахунку платежів без поважних причин, що є самостійною підставою для відмови у позові.

На підставі ст.ст.256, 257, 261, 267 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ЛКП „Старий Сихів, третя особа виконавчий комітет Львівської міської ради про здійснення перерахунку платежів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Головуючий

Оригінал рішення виготовлено в одному примірнику, який зберігається в справі №2-2737/11р.