Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №1023/439/12

Провадження №2/1023/200/12

24 липня 2012 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючого: Малишенко Т.О., при секретарі: Горобинській О.Г., сторони не з,явилися.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа Орган Опіки та Піклування виконкому Славутицької міської Ради Київської області - про визнання права власності на частку майна, що є об,єктом спільної сумісної власності,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 третя особа Орган Опіки та Піклування виконкому Славутицької міської Ради Київської області - про визнання права власності на частку майна, зо є об.єктом спільної сумісної власності. Просить визнати за їх неповнолітнім сином, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частку житлового приміщення яке знаходиться за адресою; АДРЕСА_1. Та не чинити перешкоди у користуванні даним жилим приміщенням.

В судове засідання позивач не з,явилася, до суду надано письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наданими до суду документами.

Відповідач в судове засідання не з,явився, його представник відповідно до наданого доручення до суду надав письмову заяву про розгляд справи без участі його довірителя і його, позовні вимоги визнали в повному обсязі.

Представник Органу Опіки і Піклування виконкому Славутицької міської Ради Київської області, в суд не з'явився, про час і місце слухання справи належним чином завчасно повідомлені, надійшла заява, згідно якої просять слухати справу за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Суд дослідивши письмові докази, прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та достатність підстав для їх задоволення у повному обсязі.

Відповідно свідоцтва про право власності на житло від 24 червня 1999 року квартира яка знаходиться за адресою Єреванський кв-л 6.4 кв.2 у м Славутичі належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6.

Згідно Договору купівлі - продажу 21 серпня 1999 року, ОСОБА_3 діючи від себе та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 продав за 9000 грн. нерухоме майно, яке належало їм на праві спільної сумісної власності, яким є одна друга частка квартири за адресою: АДРЕСА_2, громадянину ОСОБА_7

Відповідно до Договору купівлі-продажу 27.08.1999 року ОСОБА_3 придбав кв. №45 у б.№9 Добринінського кв-лу м. Славутича.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, став ОСОБА_2, батьком з свідоцтвах про його народження записаний ОСОБА_3.

З оглянутої в судовому засіданні справи 2-480/2005 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виселення з квартири за неможливості спільного проживання, рішенням Славутицького міського суду від 22.11.2005 року ОСОБА_3 в задоволенні позову було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27.01.2006 року та ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області, як суду касаційної інстанції, від 11.03.2008 року рішення Славутицького міського суду Київської області від 22.11.2005 року - залишено без змін. В своїх рішеннях вищевказаними судами було зафіксовано, що ОСОБА_3 та неповнолітньому сину ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить двокімнатна квартира за адресою: Київська обл., м.Славутич. АДРЕСА_3.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або: не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При укладенні договору від 27.08.1999 року купівлі житла за адресою АДРЕСА_4 відповідач ОСОБА_3, діяв в рамках вимог ст.14 ЦК України, в редакції від 18.07.1963 року, де вказано, що за неповнолітніх, які не досягли п'ятнадцяти років, угоди укладають від їх імені батьки (усиновителі) або опікун. В судовому засіданні знайшло підтвердження того що при придбанні житла за адресою АДРЕСА_4 між матір,ю неповнолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_1 ОСОБА_3 була усна угода, що спірна квартира є спільною сумісною власністю його та їх неповнолітнього сина ОСОБА_8. де кожному з співвласників належатимуть одна рівна частка спільної сумісно власності - спірної квартири.

Статтею 17 Закону України «Про власність» в редакції Закону від 07 лютого; 1991 року визначено, що майно, придбане внаслідок спільної праці або на спільні кошти членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлені: письмовою угодою між ними.

У відповідності до ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є спільні» сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. При придбанні житла за адресою АДРЕСА_5 між сторонами була домовленість, що спірна квартира є спільною сумісною власністю відповідача і неповнолітнього сина ОСОБА_8, де кожному з співвласників належатимуть одна рівна частка спільної сумісної власності - спірної квартири. Інше законом також не встановлено. Тому судом зроблено висновок, що у кожного з співвласників виникло право, на 1/2 частку спірного житлового приміщення.

Тому вищенаведені обставини та додані позивачем письмові докази, дають підстави суду задовольнити вимоги позивача.

Керуючись ст.218 ЦПК України, ст. 368,372 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частку житлового приміщення яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_6.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перешкод в користуванні жилим приміщенням яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_6.

Копію рішення направити сторонам для ознайомлення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Т. О. Малишенко