Справа № 2-932/12
Провадження № 2/1015/8981/11
УХВАЛА

Іменем України

24.02.2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської

області в складі: головуючого судді Волчка А.Я.

при секретарях Тичковській Н.І., Андрейчуку Т.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 , треті особи приватний нотаріус Києво-Святошинського нотаріального округу ОСОБА_6, орган опіки та піклування Боярської міської ради Києво-Святошинського району, про визнання договорів купівлі-продажу житлового будинку недійсними та визнання права власності на житловий будинок,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2005 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 23 березня 2004 року він, ОСОБА_1, на прохання своїх родичів ОСОБА_7, та ОСОБА_8, які мешкають в АДРЕСА_1, підписав у приватного нотаріуса Києво-Святошинського

нотаріального округу Київської обл., ОСОБА_6 договір купівлі-продажу належного йому на праві власності приватного будинку №120 по вул.І.Франко в м.Боярка, та за домовленістю переїхав мешкати до сімї Жиганів.

Отримані по договору купівлі-продажу гроші в сумі зі слів подружжя Жиганів 20000 доларів США, були покладені подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_8, були в той же день внесені ними в Ощадбанк №5399 в м.Боярка, вул..Седого, 9, для його утримання, так як за домовленістю з ними вони повинні були утримувати його за рахунок продажі його будинку, турбуватись про нього, надавати медичну допомогу, та доглядати до смерті. Підписуючи договір купівлі-продажу він був впевнений що це є договір довічного утримання, він навіть прочитати його не встиг, а нотаріус чітко різницю між цими документами йому не пояснила.

Через деякий час проживання у подружжя Жиганів, його стали принижувати та виганяти з будинку після чого він вимушений був переїхати в приватний будинок за адресою АДРЕСА_2, за цією адресою будинок для проживання не придатний так як відсутнє опалення і йому літній людині приходиться проживати там та утримувати себе за рахунок пенсії, бо Жигани на його прохання надати йому допомогу його викинули зі свого помешкання й попередили щоб він більше не приходив до них і взагалі вони не розуміють що він хоче від них.

В судовому засіданні представник позивача доповнила та уточнила позовні вимоги, просила визнати договір купівлі-продажу будинку № 120 по вул.. І.Франка, який розташований в м. Боярка від 23 березня 2004 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 і неповнолітнім ОСОБА_4, недійсним з тих підстав, що на час його укладання ОСОБА_1 перебував в такому стані, що не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. А оскільки сімя ОСОБА_4 продала будинок відповідачці Афзаль, то просила визнати і цей договір купівлі-продажу від 16 вересня 2004 року недійсним, та визнати за позивачем право власності на спірний будинок.

Відповідачі та їх представники позов не визнали, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, просили в його задоволенні відмовити.

Третя особа по справі нотаріус ОСОБА_6 допитана судом в якості свідка, пояснила, що угода була укладена згідно чинного законодавства і у неї на час її укладення не виникало ніяких сумнівів щодо дієздатності позивача.

Третя особа орган опіки та піклування Боярської міської ради, а саме його представники в судове засідання не зявилися, про день розгляду справи повідомлені.

Суд заслухавши осіб які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

За правилами ст.. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій тане могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті-за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 23 березня 2004 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та неповнолітнім ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу будинку № 120 по вул.. І. Франка в м. Боярка, який посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований за реєстром № 1177.

На час укладання цього договору позивач за своїм психічним станом не міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Дані обставини підтверджуються оглянутою в судовому засіданні медичною картою № 229 з медичного центру амбулаторного хворого ОСОБА_1 з ТОВ «Класік-Р»за 19.06.2005 року де зазначено діагноз-органічне ураження головного мозку, складного ґенезу (травматичного судинного, інтоксикаційного). Деменція з клінічною окресленою симптоматикою на протязі останніх трьох років.

Свідок ОСОБА_9, яка є психіатром, пояснила в суді, що вона особисто обстежувала ОСОБА_1 влітку 2005 року. З першого погляду вона побачила в ОСОБА_1 низький інтелектуальний рівень,погано фіксував події.Цей свідок стверджувала, що ця хвороба могла початися у ОСОБА_1 протягом 3-5 років тому.

Свідок ОСОБА_10, яка є психологом, зазначила, що у ОСОБА_1 на момент обстеження в 2005 році були яскраві погіршення уваги, памяті та критики. На її думку станом на 2004 рік у ОСОБА_1 вже були ці порушення і розвиваються вони на протязі трьох років, і таки порушення повязані з віковими змінами, пошкодженнями та хворобами.

Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №262 від 15 березня 2006 року на період укладання договору купівлі-продажу житлового будинку від 23 березня 2004 року ОСОБА_1 за своїм психічним станом не міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Даний висновок експертизи підтвердив в судовому засіданні член даної судово- психіатричної комісії ОСОБА_11

Таким чином суд приходить до висновку, що правочин вчинений між позивачем та відповідачам ОСОБА_4 необхідно визнати недійсним, оскільки на час його укладення ОСОБА_1 не в повній мірі усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними.

Оскільки визнається недійсним основний правочин, то на підставі чинного законодавства слід визнати недійсними всі інші правочини вчинені стосовно спірного будинку, тобто слід визнати недійсним і договір купівлі-продажу будинку укладений між відповідачами ОСОБА_4 та притягнутою до участі в розгляді справи в якості відповідача ОСОБА_5. від 16 вересня 2004 року.

Відповідачі в судовому засіданні не спротували вимоги позивача та не надали беспірних доказів, якіб спростовували вищенаведені та досліджені в судовому засіданні докази.

Суд в даному випадку не може покласти в основу судового рішення в якості заперечень покази нотаріуса ОСОБА_6, оскільки дана особа не є фахівцем в галузі

медицини та психіатрі її не може розцінювати стан позивача як фізичний так і психологічний під час посвідчення угоди.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідачів.

Керуючись ст.. ст.. 225 ЦК України, ст.. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку № 120 по вул.. І. Франка, який розташований в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, та посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 від 23 березня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1177 укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 і неповнолітнім ОСОБА_4.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку № 120 по вул.. І Франко, який розташований в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, та посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, ОСОБА_12 від 16 вересня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4939, укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_3, неповнолітнім ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок № 120 по вул.. І.Франко, розташованого в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 солідарно на користь держави мито в розмірі 165.63 гривні та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та шляхом подання апеляційної скарги протягом 20 днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя А.Я. Волчко