Справа №2/1416/3130/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02 листопаду 2012 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в

складі: головуючого - судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2012 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою №107 по провулку Кобера, 15 у м. Миколаєві з підстав передбачених ст. ст. 71, 72, 163 ЖК УРСР. Третіми особами в позові вказані Миколаївська міська рада і Ленінський районний відділ Миколаївського міського управління УМВС України в Миколаївській області

В судовому засіданні позивачка, яка погодилася на заочний розгляд справи, допитана в якості свідка, суду показала, що вселилася і прописалася у 1995 р. в дану неприватизовану квартиру, де проживав відповідач зі своєю матір'ю, як дружина відповідача, від якого у 1996 р. народила сина. Коли сину було 8 місяців, вона пішла від відповідача, потім на прохання свекрухи, повернулася. У подальшому неодноразово уходила з квартири і поверталася. В подальшому розлучилася з відповідачем, але продовжувала проживати у квартирі. У 2000 р. відповідача було виписано з цієї квартири у зв'язку із засудженням за вбивство, свекруха у тому ж році померла, вона залишилися єдиною хто був прописаний у квартирі. З того часу, в даній квартирі проживає вона, її другий чоловік, який там не зареєстрований, та двоє її неповнолітніх дітей, які у квартирі зареєстровані. Відповідач зявившись у 2012 р. попросив у неї прописатися, а вона це дозволила, щоб він міг влаштуватися на роботу, але не дозволяла проживати у квартирі. Оформленням прописки в ЖЕКу займався відповідач, вона прийшла туди і щось підписала. Потім відповідач систематично дзвонив їй, вимагав квартиру продати або пустити його проживати до квартири, а доньку виписати. Востаннє він телефонував їй влітку 2012 р. Платить за квартиру лише вона, ніяких речей відповідача у квартирі немає. Вона його не впустить до квартири, оскільки боїться за свою сімю.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Треті особи - представники Миколаївської міської ради та Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області в судове засідання не зявився. Представник Ленінського РВ ММУ направив заяву про розгляд справи без його участі.

Суд заслухавши показання позивачки та свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

Згідно довідки форми №3, виданої комунальним житлово-експлуатаційним підприємством «Зоря» 23 серпня 2012 р., квартира АДРЕСА_1 є неприватизованою, двокімнатною, загальною площею 48,7 кв.м.. житловою 27,8 кв.м. У ній з правом на житлову площу зареєстровані: основний квартиронаймач - позивачка ОСОБА_1, члени її сімї - син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. В даній квартирі 21 лютого 2012 р. і колишній чоловік позивачки - відповідач ОСОБА_2 (а.с.5).

Відповідно до копії паспорту, позивачка з грудня 2008 р. і по теперішній час перебуває у шлюбі із ОСОБА_4 (а.с.4)

Із копії розрахункової книжки по оплаті за опалення, вбачається, що з 2012 р. розрахунки за дану квартиру ведуться за 4-х осіб (а.с.31).

Свідок ОСОБА_3, який проживає у квартирі навпроти квартири позивачки, підтвердив, що тривалий час відповідача не бачив і у квартирі ОСОБА_1 той не проживає.

Факт не проживання відповідача з 2000 р. у даній квартирі підтверджується висновком ДІМ Ленінського РВ ММУ від 06 серпня 2012 р. (а.с.8).

Наявні докази підтверджують показання позивачки та її волевиявлення на те, що вона мала намір надати відповідачу лише реєстрацію у квартирі АДРЕСА_2, без права на використання останнім квартири для проживання.

Але, на думку суду, спосіб захисту, який обрала відповідачка не відповідає обставинам, якими позов обгрунтований.

Із змісту позову і пояснень на його підтримку в суді позивачки, вбачається, що його метою є зняття відповідача з реєстрації.

Визнати таким, що втратив право користування, згідно ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР, внаслідок не проживання понад 6 місяців можливо лише члена сімї наймача і лише того, хто відсутній у житлі без поважних причин.

Обставини справи свідчать про те, що відповідач жодного особистого юридичного звязку з позивачкою немає, не проживає з моменту реєстрації у вказаній квартирі, не веде спільного господарства з сімєю позивачки (ст. 64 ЖК УРСР). Отже, відповідач не є членом сімї позивачки. Позивачка заперечує можливість допуску відповідача до її квартири.

Тому підстави для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартою згідно ст. 71,72 ЖК УРСР відсутні.

Підставою позовних вимог стаття 163 ЖК УРСР слугувати не може, оскільки вона регулює правовідносини із користування житла, яке перебуває у приватній власності.

Керуючись ст.. 212-215, 224 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням відмовити.

Позивачем рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя

ОСОБА_5