УКРАЇНА
Апеляційний суд міста Києва

Справа №22- 4969 Головуючий у 1-й інстанції: Майбоженко А.М.
Доповідач Волошина В.М.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2012 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :
Головуючого Волошиної В.М.
Суддів Котули Л.Г., Рейнарт І.М.
при секретарі Вендоліної А.М.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 27 січня 2011р. в цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5, КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району м.Києва, про виселення.
Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -
В с т а н о в и л а :
В березні 2010р. позивачі звернулися до суду із позовом до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5, КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району м.Києва, про виселення з підстав ст.ст. 65, 109 ЖК України, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно ордеру № Г 314884 від 13.01.1978р. АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_6 та членам його сімї ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_5 Відповідачка є дружиною ОСОБА_5 , після реєстрації шлюбу неодноразово намагалася вселитися у спірну квартиру, однак позивачі ніколи не надавали дозвіл на її реєстрацію у спірній квартирі. Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 03.09.2004р. позивачі були позбавлені права користування спірною квартирою і зняті з реєстрації за вказаною адресою. 22.10.2004р. відповідачка зареєструвалася за вказаною адресою. , не отримавши на це згоди позивачів. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 17.02.2005р. рішення Оболонського районного суду м.Києва від 03.09.2004р. було скасовано. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 13.07.2009р. відновлено за позивачами право користування спірною квартирою, задоволено позов про вселення позивачів до спірної квартири. 23.02.2010р. позивачі були вселені до спірної квартири згідно акту державного виконавця. Просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 27 січня 2011р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивачі просили рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Зокрема зазначали, що висновки суду є необґрунтованими, оскаржуваним рішення обмежені права позивачів у користуванні спірною квартирою. Зауважили, що рішення Оболонського районного суду м.Києва від 03 вересня 2004р. , яким позивачів було визнано такими , що втратили право користування спірним житлом, було скасоване ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2005р. , 21.03.2005р. провадження по справі закрито. А 13 липня 2009р. рішенням Апеляційного суду м.Києва позивачів було вселено до спірної квартири , а незаконна приватизація була анульована. Отже, примусове вселення позивачів відбулося лише у лютому 2010р. , коли і були зареєстровані знову позивачі на спірній житловій площі. А тому, висновки суду про те, що на момент реєстрації відповідачки позивачі у спірній квартирі не проживали, вселилися у неї у лютому 2010р. та на момент реєстрації відповідачки набрало законної сили рішення про визнання позивачів такими, що втратили право на користування спірним житлом , не відповідають дійсності, оскільки те рішення на яке посилається суд було визнано незаконним , а отже позивачі ніколи не втрачали свого права користування спірним житлом. Судом також не було встановлено причин не проживання позивачів, не можливості користування спірною квартирою на момент реєстрації у ній відповідачки. Судом не було встановлено, хто на момент реєстрації відповідачки у спірній квартирі 22.10.2004р. був наймачем спірної квартири. Так, згідно довідки ЖЕК -507 від 04.06.2004р. наймачем спірної квартири був ОСОБА_6, однак до 22.10.2004р. він помер ,а новий наймач житла не був визначений. Звернули увагу суду на те, що на момент реєстрації відповідачки у спірній квартирі позивачі взагалі не знали про те, що існує рішення про визнання їх такими , що втратили право користування житлом , оскільки справу розглянуто у їхню відсутність. Свідчення відповідачки про те, що не було письмових чи усних заперечень позивачів щодо її постійного проживання у спірній квартирі суперечать дійсності, адже з листопада 2004р. позивачі всіляко намагалися вселитися у спірну квартиру, а з 28.07.2006р. по 03.04.2008р. виселити у судовому порядку відповідачку з неї. Окрім того, відповідачка, не зважаючи на те, що позивачами у суді було оскаржено право на проживання та користування спірним житлом , взагалі не зверталася до суду із зустрічним позовом про визнання права за нею на користування спірною квартирою. Водночас судом проігноровано, що підпис на згоді на реєстрацію і поселення відповідачки у спірній квартирі , наданий ОСОБА_7, насправді не ОСОБА_7
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Статтею 65 ч.1 ЖКУ наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачі на момент реєстрації відповідачки у спірній квартирі не проживали , у яку вселилися у лютому 2010р., та на момент реєстрації відповідачки набрало законної сили рішення про визнання позивачів такими , що втратили право користування житловим приміщенням .
Таких висновків суд дійшов , керуючись вимогами матеріального ст.ст. 9, 65, 109 ЖКУ та процесуального права.
З матеріалів справи вбачається, що згідно ордеру № Г 314884 від 13.01.1978р. АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_6 та членам його сімї ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_5
Станом на червень 2004р. у спірній квартирі були зареєстровані та проживали позивачі по справі, ОСОБА_7, ОСОБА_5 та неповнолітня ОСОБА_9 ( а.с 11).
Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 03.09.2004р., в подальшому скасованого Апеляційним судом м.Києва 17.02.2005р., позивачів було визнано такими, що втратили право користування спірним житлом.
З 17.01.1998р. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі. ( а.с.17). 13 травня 1999 р. у них народилась дочка ОСОБА_9, яка з часу народження стала проживати на спірній жилій площі та була зареєстрована згідно довідки ЖЕК-507 /а.с.18/. Мати дитини відповідачка ОСОБА_4 також проживала з дитиною та своїм чоловіком на спірній жилій площі з 1998 р.
22.10.2004р. ОСОБА_4 була зареєстрована у спірній квартирі ( а.с.12). за згодою ОСОБА_7 та ОСОБА_5 ( а.с.14), саме в той період часу, коли рішення суду про визнання позивачів такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням ( підстави позову ст. 71 ЖК України/ набрало чинності.
На час предявлення позову до суду на спірній жилій площі зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_5 рідні брати, їх дружини та 2-є дітей сторін. Квартира складається із 3-х кімнат. Іншого житла сторони не мають. Однокімнатна квартира, яку мала відповідачка була нею відчужена в 2000 р.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2009 р./а.с.7-8/ рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 листопада 2008 року та додаткове рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2009 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким в позові ОСОБА_5, ОСОБА_4, які діяли також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9, до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа КП "Служба замовника житлово- комунальних послуг Оболонського району м. Києва про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовлено
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, що діють також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9, Органу приватизації Оболонського району м. Києва про вселення, визнання приватизації незаконною, визнання свідоцтва про право власності незаконним, треті особи ОСОБА_3, Орган опіки та піклування Оболонського району м. Києва задоволено.
Вселено ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_2.
Визнано недійсними свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3 від 12.11.2004 р. та розпорядження №2772 органу приватизації Оболонського району м.Києва від 12.11.2004 р.
Цим же рішенням було встановлено, що в грудні 1994 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишили спірне помешкання й переїхали проживати до батьків ОСОБА_2 в с. Горенку, Києво-Святошинського району, Київської області, а оскільки правовими підставами для предявлення позову про визнання осіб такими, що втратили право користування спірним житлом була ст. 107 ЖК України вибуття наймача та членів його сімї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту, то апеляційний суд, як вбачається із рішення суду, таких правових підстав, на які посилалась сторона не знайшов.
Позов про визнання позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням покійна ОСОБА_7 предявляла до суду в липні 2004 р. з підстав ст. 71 ЖК України і зазначала, що позивачі не проживають на спірній жилій площі з листопада 1994 р. Позов був задоволений, але в подальшому рішення скасоване, а провадження по справі закрито у звязку зі смертю позивачки.
Виходячи із встановлено факту рішенням вищезазначеного суду, то на момент вселення ОСОБА_4 на спірну жилу площу після реєстрації шлюбу - 1998 р., позивачі самі не проживали на спірній жилій площі з 1994 р. Заява позивача ОСОБА_4 до ЖЕКу від 23.01.2002 р./ через 4 роки після вселення відповідачки до спірного житла/ з приводу того, щоб без його згоди нікого не реєстрували на спірній жилій площі не свідчить про конфлікт між сторонами, причини її подачі не перевірялись і як вбачається з матеріалів справи неприязні стосунки щодо спірного житла виникли між сторонами лише з 2005 р., про що свідчать судові справи з різних підстав та за позовами обох сторін.
Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_4 на спірній жилій площі проживає з 1998 р. та зареєстрована на ній 22.10.2004 р. зі згоди осіб, які на той час були зареєстровані покійної ОСОБА_7 свекрухи та свого чоловіка ОСОБА_5, а питання про виселення відповідачки з 1998 р. позивачами не ставилось.
Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження в суді першої інстанції, отримали належну оцінку і висновків суду не спростовують.
За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги є не суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права які призвели або могли призвести до неправильного вирішення цього спору.
Оскільки рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, колегія суддів вважає, що підстав до його скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,- У х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.
Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 27 січня 2011р. залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Головуючий: Судді: