Броварський міськрайонний суд Київської області
справа 2-357/11
РІШЕННЯ

Іменем України

23 жовтня 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Шинкаря А.О.

при секретарі Брейкіній Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.С.А», треті особи: ПАТ «УСК «Гарант-Авто», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2010 року позивач звернувся до суду з названим позовом та з врахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з відповідача на його користь заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в розмірі 17646,92 грн., витрати на санаторно-курортне лікування в розмірі 22961,10 грн., моральну шкоду шкоду в розмірі 2 435 000 грн., за надання правової допомоги 11560 грн., за проведення експертного дослідження 2727 грн.

Свої вимоги обґрунтовує, тим, що 25 серпня 2009 року в м. Києві, ОСОБА_2, керуючи автомобілем паливоцистерною ГАЗ-3307, реєстраційний номер 070-89-КА, що належить відповідачу, грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Опель Вектра», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням позивача.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2010 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати апеляційного суду м. Києва у кримінальних справах від 06 жовтня 2010 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до двох років обмеження волі з іспитовим строком 2 роки та позбавлено права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Позивач зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, у звязку з чим протягом 8 місяців перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в різних лікувальних закладах. На лікування ним було витрачено 13602 грн.

Оскільки він не міг самостійно рухатись, то для перевезення його до лікувальних закладів використовувався автомобіль його дружини. На придбання бензину для цих цілей було витрачено 4044,92 грн.

Крім того, за рекомендацією лікарів він придбав путівку на лікувальний курорт Хевін, вартість якої 22961,10 грн.

Також позивач вважає, що неправомірними діями ОСОБА_2 йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у витратах немайнового характеру, які він поніс після ДТП, отримавши тілесні ушкодження та тривалу втрату працездатності, у звязку з чим змушений був докладати суттєвих фізичних та душевних зусиль на подалання наслідків ДТП.

Оскільки він до цього часу продовжує лікуватись, а відповідач намагається уникнути відповідальності за заподіяну шкоду, то позивач оцінює моральну шкоду в розмірі 2 435 000 грн.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 скоїв дорожньо-транспортну пригоду будучи працівником ТОВ «Ю.С.А.», під час виконання ним трудових обовязків, позивач вважає, що заподіяну йому шкоду повинен відшкодовувати відповідач відповідно до вимог ст. 1172 ЦК України.

У судовому засдінанні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. У судове засідання 22 жовтня 2012 року позивач та його представник не зявились. Позивач направив листа про перенесення розгляду справи на другу половину грудня у звязку з хворобою його представника. Оскільки судом неодноразово переносився розгляд справи у звязку з хворобою представника та враховуючи, що позивач мав можливість укласти угоду з іншим представником, однак в наданий судом строк до дебатів цього не зробив та сам не зявився у судове засідання, та беручи до уваги тривалість розгляду справи, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи у відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що на момент ДТП між ТОВ «Інтерформ» та ТОВ «Ю.С.А.» було укладено договір перевезення вантажу. ОСОБА_2 працював водієм у ТОВ «Інтерформ», яке є і власником автомобіля ГАЗ-3307, реєстраційний номер 070-89-КА, а у відповідача він працював за сумісництвом на посаді експедитора та супроводжував лише документальне оформлення вантажів. Тому відповідач вважає, що належним відповідачем повинно бути ТОВ «Інтерформ».

Представник третьої особи у судовому засіданні пояснив, що дійсно на момент ДТП ОСОБА_2 працював водієм у ТОВ «Інтерформ», а у відповідача працював за сумісництвом.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 25 серпня 2009 року в м. Києві, ОСОБА_2, керуючи автомобілем паливоцистерною ГАЗ-3307, реєстраційний номер 070-89-КА, власником якого є ТОВ «Інтерформ», грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Опель Вектра», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням позивача.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2010 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати апеляційного суду м. Києва у кримінальних справах від 06 жовтня 2010 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та засуджено за ч.1 ст. 286 КК України до двох років обмеження волі з іспитовим строком 2 роки та позбавлено права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ААС630396, власником вантажного автомобіля паливоцистерни ГАЗ-3307, реєстраційний номер 070-89-КА є ТОВ «Інтерформ».

Згідно копії наказу № 14 від 01.04.2009 року по ТОВ «Ю.С.А.», ОСОБА_2 прийнятий на посаду експедитора за основним місцем роботи з 01 квітня 2009 року.

Наказом № 33/1 від 03.07.2009 року ОСОБА_2 переведено на посаду експедитора ТОВ «Ю.С.А.» за сумісництвом з 06 липня 2009 року, а наказом № 80/2 від 30.09.2010 року його звільнено з роботи за власним бажанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання своїх трудових (службових) обовязків.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки з звязку з трудовими відносинами з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо).

Згідно з розясненнями п. 5 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, під час розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди за ст. 1172 ЦК України суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває у трудових відносинах із цією організацією, і шкоду було заподіяно нею у звязку з виконанням трудових (службових) обовязків незалежно від того, яким саме працівником цієї організації (постійним, сезонним, тимчасовим, за трудовим договором чи на інших умовах) вона була.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

З огляду на наведене та враховуючи, що позивачем не надано належних доказів, що ОСОБА_2 на момент ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем в якості водія, та на підтвердження, що відповідач є володільцем автомобіля на відповідній правовій підставі, суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки ТОВ «Ю.С.А.» є неналежним відповідачем.

При цьому суд враховує, що відповідно до ч.1 ст. 33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Протягом усього часу розгляду справи від позивача не надходило клопотання про заміну відповідача або залучення співвідповідача, тому суд відмовляє в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1166, 1172, 1187 ЦПК України, ст.ст. 10, 11. 60, 212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.С.А», треті особи: ВАТ «УСК «Дженералі Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Шинкар А.О.