№ 2-1416-2997/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2012 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участі позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначили, що ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 19.05.1987 належить на праві приватної власності будинок № 25-А по вул. Кірова в м. Миколаєві. Відповідачем ОСОБА_4, яка проживає у сусідньому будинку за адресою: м. Миколаїв, вул. Легпромівська, 30, самовільно побудовано сарай та інші господарські будівлі, при цьому зайнято частину земельної ділянки, яка знаходиться у його користуванні, чим створила перешкоди у доступі до стіни гаража.

Посилаючись на викладене позивачі просили усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та гаражем шляхом покладення зобовязання ОСОБА_4 знести самовільно побудований сарай та встановити паркан на межі їх земельних ділянок, а також стягнути з відповідачки 5000 грн. вартості відновлюваного ремонту гаража та 5000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені ним в позовній заяві, наполягав на задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання 07.12.2012 не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. В попередніх судових засіданнях позов підтримала, просила про його задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, надав суду письмові заперечення проти позову.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду невідомо.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

ОСОБА_3 є власником житлового будинку № 25-А по вул. Кірова в м. Миколаєві, якій належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 19.05.1987. Зазначений житловий будинок придбано позивачами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в період шлюбу та є їх сумісною власністю (а. с. 19-20, 21) Крім того, в користуванні позивачів знаходиться земельна ділянка площею 563 кв. м., яку виділено в користування відчужувачу будинку ОСОБА_6 рішенням Миколаївського міськвиконкому № 112 від 11.03.1954 та № 479 від 19.05.1981 (а. с. 9).

На підставі договору дарування від 20.09.1985 власником ? частки житлового будинку № 30 вул. Легпромівській в м. Миколаєві, який знаходиться на суміжній земельній ділянці з ділянкою позивачів є ОСОБА_7, яка померла 23.09.2005, а співвласником іншої частини є ОСОБА_5 (а. с. 25-29, 30-31, 32, 49-52). Після смерті ОСОБА_7 відповідачка ОСОБА_4, яка є її донькою прийняла спадщину та володіє вказаною нерухомістю, але не оформила своїх спадкових прав (а. с. 34). В її користуванні, відповідно до даних технічного паспорту, виготовленого станом на 04.09.2008, знаходиться земельна ділянка загальною площею 587 кв. м. (а. с. 49-52)

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.07.2012 касаційну скаргу представника відповідача задоволено, скасовано рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 21 березня 2012 року, а справу передано на новий судовий розгляд. В ухвалі зазначено, що судами не встановлено межа між спірними земельними ділянками, не зясовано чи надавалась згода попередніми власниками на будівництво у 1984 році бані літ. Г-1.

Відповідно до ч. 1 ст. 107 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Пунктом 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 січня 1993 року за № 15 «Про порядок ведення державного земельного кадастру» визначено, що до земельно-кадастрової документації належать кадастрові карти та плани (графічні і цифрові), схеми, графіки, текстові та інші матеріали, які містять відомості про межі адміністративно-територіальних утворень, межі земельних ділянок власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, правовий режим земель, що перебувають у державній, колективній і приватній власності, їх кількість, якість, народногосподаську цінність та продуктивність по власниках землі і землекористувачах, населених пунктах, територіях сільських, селищних, міських, районних Рад народних депутатів, областях, Республіці Крим та Україні в цілому.

З пояснень сторін вбачається, що земельно-кадастрова документація необхідна для відновлення меж відсутня.

Частиною 2 статті 107 ЗК України встановлено, що у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки.

Згідно з висновками проведених судових будівельно-технічних експертиз від 20 травня 2009 року та 18 жовтня 2011 року в фасадній частині земельної ділянки № 25-А по вул. Кірова в м. Миколаєві на суміжній ділянці вул. Легпромівська, 30 частково розміщені самовільно побудовані споруди літ. Г-1 баня, літ. М сарай, а саме сарай розміщений задньою торцевою стіною на земельній ділянці № 25 по вул. Кірова на ширину 0,81 м, довжиною 4,44 м, баня задньою торцевою стіною розміщена на зазначеній земельній ділянці на ширину 1,48 м, довжиною 4,44 м. Вказані господарські споруди, які знаходяться на земельній ділянці № 30 по вул. Легпромівській в м. Миколаєві, зведені з порушенням діючих будівельних норм і правил ДБН 360-92, п. 3.25., оскільки не дотримано відстані до межі сусідньої ділянки № 25-А, яка повинна становити згідно вказаних норм не менше 1,0 м (а. с. 71-79).

Як вбачається з копії технічного паспорту (а. с. 27, 28) камяна будівля бані літ. Г-1 побудована у 1984 році, тобто до моменту придбання позивачами спірного будинку у 1987 році. Відповідно до пояснень позивача ОСОБА_1 минулий власник не звертався за захистом свого порушеного права з боку сусідів, розташуванням бані на межі земельних ділянок. Доказів неправомірності розташування бані на межі без згоди колишнього власника позивачами суду не надано.

З пояснень сторін вбачається, що на час нового розгляду справи позивачем збудовано новий паркан по прямій межі, яку позивач вважає правильною. Частина будівлі Г-1 демонтована. В судовому засіданні позивач вказав, що питання по знесенню будівель відповідача фактично відпало і він вимагає компенсації матеріальної і моральної шкоди.

Позивачі просили стягнути з відповідача матеріальну шкоду на відновлення гаражу та половину вартості паркану збудованого позивачем по новій межі.

Позивачами не надано доказів щодо розміру заподіяної шкоди на відновлення гаражу та вини відповідача у пошкодженні гаражу.

За змістом ч. 1, 3 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними; витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними.

Як вбачається з фото таблиці до висновку від 20 травня 2009 року (а. с. 78) паркан на межі земельних ділянок існував, а самовільне встановлення нового паркану не може вважатись встановленням твердих меж, або відновленням межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивачів щодо стягнення компенсації матеріальної шкоди.

Враховуючи те, що неправомірними діями відповідача позивачам заподіяно моральної шкоди, суд, виходячи з характеру і обсягу завданих моральних страждань, вважає, що з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню компенсація в розмірі 2000 грн. по 1000 грн. кожному.

Керуючись ст. ст. 3, 15, 212-214 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_4 знести господарську будівлю сараю літ. М-1, розміщену по вул. Легпромівській, 30 в м. Миколаєві протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_3 2000 грн. компенсації моральної шкоди по 1000 грн. кожному.

В задоволенні позовних вимог щодо зобовязання знесення господарської будівлі бані літ. Г-1, стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_3 судові витрати в сумі 2025 грн., по 1012,5 грн. кожному.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв