Справа № 2-2818/11
Номер провадження: 2-2818/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2012 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

при секретарі Потрапелюк Н.П.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», третя особа ОСОБА_4, про визнання припиненим договору поруки, недійсними іпотечного договору та додаткового договору до іпотечного договору,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання припиненим договору поруки, недійсними іпотечного договору та додаткового договору до іпотечного договору. Позов мотивує тим, що 19.11.2007 року з метою забезпечення зобовязань за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_4 та ВАТ «Банк «Фінанси і кредит», нею був підписаний іпотечний договір та трьохсторонній договір поруки. Відповідно до договору поруки вона зобовязувалася нести солідарну відповідальність за виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, щодо погашення кредиту в сумі 378000 грн. та сплатою 16% річних з терміном повернення до 19.11.2022 року. В звязку з виникненням прострочки сплати кредиту в липні 2010 року вона подавала в банк заяву про реструктуризацію боргу, однак в задоволенні її заяви було відмовлено. В листопаді 2010 року разом з випискою по кредиту отримала в банку копію додаткової угоди №1 від 29.08.2008 року до кредитного договору, за підписами банку та позичальника, за умовами якої відсотки за користування кредитом збільшилися до 20%, а також копію додаткового договору №1 до іпотечного договору від 29.08.2008 року за підписом банку та ніби то її підписом. Про збільшення відсоткової ставки її не повідомляли, така зміна ставки відбулася без її згоди, а тому вважає свої зобовязання за договором поруки припиненими. Додатковий договір до договору іпотеки нею не підписувався і нотаріально не посвідчений. А відтак, вважає що і основний іпотечний договір, як такий, що не містить змін щодо основного зобовязання та сфальсифікований додатковий договір до нього є недійсними. А тому, просила визнати вказані договори недійсними.

До початку судового розгляду справи по суті позивач уточнила позовні вимоги. Просила визнати договір поруки від 19.11.2007 року припиненим, визнати недійсним іпотечний договір від 19.11.2007 року та додатковий договір №1 від 29.09.2008 року до іпотечного договору.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 вимоги позову підтримали з викладених у позовній заяві підстав. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що позивач знала про збільшення відсоткової ставки, оскільки сплачувала і сплачує кредит уже за зміненою ставкою, зверталася з заявою про реструктуризацію боргу. Вказував на те, що збільшення відсотків по кредиту не збільшує обсяг зобовязань, а тому підстав для припинення поруки не вбачає. Зміни до іпотечного договору стосувалися лише відсотків по кредиту, предмет і вартість предмету іпотеки не змінювалися. Вважає, що підстав для визнання недійсними договору іпотеки та додаткового договору до нього немає. Просив в задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився. Його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що 19.11.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит»та третьою особою ОСОБА_4 був укладений Кредитний договір №Ф1-07/57489-08, згідно якого останній отримав кредит в сумі 378000 грн. зі сплатою 16% річних строком до 19.11.2022 року (а.с.2-4).

В той же день, 19.11.20007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит»позивачем ОСОБА_1 та третьою особою ОСОБА_4 було укладено договір поруки (а.с.8-9), відповідно до п.п.11, 22, якого поручитель зобовязалася перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобовязань кредитним договором у тому ж обсязі, що й боржник, у т.ч. по основному боргу, сплаті щомісячних процентів і підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки по основному боргу та процентах, а також по відшкодуванню всіх збитків.

Пунктом 4.6 Кредитного договору передбачено випадки можливої зміни процентної ставки Кредитором.

Додатковою угодою №1 від 29.08.2008 року до кредитного договору між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит»та ОСОБА_4 відсоткову ставку було підвищено до 20% річних (а.с.17).

Відповідно до ч.1 ст.12 та ч.1 ст.13 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру спрямованим на забезпечення виконання основного зобовязання чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобовязання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобовязальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобовязання боржника та кредитором боржника.

Частиною 2 ст. 553 ЦК України встановлено, що порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Таким чином, обсяг зобовязань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто, закон повязує припинення договору поруки зі зміною основного зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного зобовязання, забезпеченого порукою.

Однак, всупереч вимогам ст.60 ЦПК України позивачем не надано математично обґрунтованого розрахунку, який в дійсності підтверджував би збільшення обсягу кредитного зобовязання внаслідок укладення додаткової угоди до основного кредитного договору.

Підвищення процентної ставки за кредитом без згоди поручителя до закінчення строку кредиту не збільшує його обсяг відповідальності та не припиняє його зобовязання за договором поруки (Постанова ВСУ від 17.01.2011 року).

Відповідно до статті 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Перелік способів захисту цивільних справ та інтересів міститься в статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором.

Проте такого способу захисту, як визнання в судовому порядку договору поруки припиненим у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, законодавством України не передбачено. Не передбачає такого способу й укладений між сторонами договір поруки.

Разом з тим, з пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що позивач з часу підвищення відсоткової ставки 29.08.2008 року здійснювала та здійснює часткову оплату коштів за кредитними зобовязаннями ОСОБА_4 Крім того, 09.07.2010 року позивач зверталася до відповідача з заявою про реструктуризацію простроченої кредитної заборгованості. Сума заборгованості позивачем не оспорювалася.

А тому, вимоги позову в частині визнання припиненими зобовязань позивача за договором поруки є безпідставними.

Крім того, позивачем укладено з ВАТ «Банк «Фінанси та кредит»Іпотечний договір №57489-08 від 19.11.2007 року, за яким нею як майновим поручителем ОСОБА_4 було передано банку в іпотеку за згодою чоловіка належні їй на праві спільної сумісної власності подружжя житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку для будівництва і обслуговування будинку за адресою: с. Дачне Ківерцівського району, вул. 1-Травня,9 (а.с.5-7).

Пунктом 7.4 Іпотечного договору передбачено, що цей договір може бути змінений або доповнений за взаємною згодою сторін. Всі зміни та доповнення додаються до цього договору та є його невідємною частиною. Нотаріальне посвідчення додаткових договорів Іпотечним договором не передбачене.

Позивач просить визнати недійсним Додатковий договір №1 від 25.08.2008 року, яким було внесено зміну до Іпотечного договору в частині розміру процентної ставки за кредитним договором з підстав не підписання нею даного додаткового договору. З цих же підстав просить визнати недійсним основний Іпотечний договір, як такий, що не містить змін щодо основного зобовязання.

Іпотечним договором передбачено припинення права іпотеки лише в разі зміни будь-якого строку виконання Основного зобовязання (п.14).

Як вбачається з п.14 Іпотечного договору, іпотекодавець погодилася з тим, що якщо збільшується розмір Основного зобовязання, право іпотеки розповсюджується на таке зобовязання.

За клопотанням позивача у справі було призначено почеркознавчу експертизу. З висновку експерта №385 від 21.07.2011 року вбачається, що встановити, чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у Додатковому договорі №1 від 29.08.2008 року до Іпотечного договору №57489-08 ОСОБА_1 чи іншою особою не виявилось можливим.

Факт укладення нею Іпотечного договору №57489-08 від 19.11.2007 року позивачем не оспорюється, як і не оспорюється його дійсність з підстав порушення умов його дійсності в момент укладення, встановлених ч.1 ст.215 ЦК України та ч.ч.1-3,5 та 6 ст203 ЦК України.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Сплачені за позовом судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 16, 29, 32, 71, 203, 215, 224, 405, 553, 559 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», третя особа ОСОБА_4 про визнання припиненим договору поруки, недійсними іпотечного договору та додаткового договору до іпотечного договору відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій