Справа № 2/1416/3487/2012
РІШЕННЯ

Іменем України

20.12.2012 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва, в складі:

головуючого судді - Тихоновій Н.С.,

при секретарі Гродновій А.М.,

за участю:

представника позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2012 р. ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги мотивувала тим, що 02.12.2000 р. вона придбала у відповідачів АДРЕСА_1, оформивши договір купівлі-продажу житла на Універсальній біржі «Південь». На теперішній час позивачка не має можливості розпоряджатися своїм майном. Продавці ніяких претензій не предявляють, проте від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу ухиляються.

Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення.

Відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не зявились, повідомлялись про розгляд справи належним чином.

Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 903/ж від 10.01.2000 р., зареєстрованого в ММБТІ 12.02.2000 р. за № 16987.

02.12.2000 р. на Універсальній біржі «Південь» був зареєстрований договір купівлі-продажу АДРЕСА_3, укладений між ОСОБА_4, яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ОСОБА_3 з однієї сторони, та ОСОБА_2 з іншої сторони.

Претензій сторони один до одного не мають, всі умови договору купівлі-продажу дотримані, проте нотаріальне посвідчення договору неможливе.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного

Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною.

На час укладання договору купівлі-продажу сторони ухилились від його нотаріального посвідчення.

Відповідно до довідки ММБТІ за № 1-13960 від 25.09.2012 р. право власності на АДРЕСА_4 зареєстровано за ОСОБА_2.

За таких обставин суд вважає, що права позивача порушено, іншим шляхом поновити їх неможливо, отже заявлені вимоги щодо визнання договору купівлі-продажу квартири є такими, що підлягають задоволенню.

На підставі статей 47, 227 ЦК УРСР, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за № 9 «про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та керуючись ст.12,30, 60,88,214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу АДРЕСА_5, укладений між ОСОБА_4, яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ОСОБА_3 з однієї сторони, та ОСОБА_2 з іншої сторони, зареєстрований 02.12.2000 р. на Універсальній біржі «Південь» за № 1871 - дійсним.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: