Рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

01 серпня 2012 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого одноособово - судді Донцова Д.Ю.,

при секретарі - Добровольській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства Західінкомбанкпро стягнення суми депозитного вкладу з урахуванням відсотків, індексу інфляції та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2012 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з вимогами до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства Західінкомбанкпро стягнення суми депозитного вкладу з урахуванням відсотків, індексу інфляції та моральної шкоди, посилаючись на те, що 11.09.2009 р. між ним та відповідачем був укладений договір про строковий банківський вклад, предметом якого є прийняття банком грошових коштів у сумі 50 000,00 грн. і зарахування їх на депозитний рахунок строком на 3 місяці, процентна ставка складає 17 % річних. 12.08.2009 р. між ним та відповідачем був укладений договір про строковий банківський вклад, предметом якого є прийняття банком грошових коштів у сумі 6000,00 доларів США. і зарахування їх на депозитний рахунок строком на 3 місяці, процентна ставка складає 7 % річних. Строк дії вищевказаних договорів закінчився, але відповідач, незважаючи на неодноразові звернення, до теперішнього часу не повернув позивачу його вклади та нараховані на них відсотки, чим порушив умови укладених між ними договорів та майнові права позивача.

Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, надали до суду заяву згідно якої просять справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги підтримують просять задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви представник відповідача просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає частково, в частині повернення основних вкладів за договорами, з розрахунками відсотків та індексу інфляції не згоден, з підстав, наведених в письмових запереченнях, які знаходяться в матеріалах справи.

Суд, оголосивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 12.08.2009 р. між сторонами по справі був укладений договір № 198 банківського вкладу в іноземній валюті, предметом якого є прийняття банком грошових коштів у сумі 6000,00 доларів США і зарахування їх на депозитний рахунок строком на 3 місяці, дата вимоги вкладником своїх коштів 12 листопада 2009 року з обовязковим попередженням банку про намір зняти кошти не пізніше як за пять робочих банківських днів, процентна ставка складає 7 % річних, процентна ставка за вкладом на вимогу становить 0, 1 %.

Згідно п.п. 2.1, 2.2, 2.3. 2.4 вказаного договору проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу чи поповнення коштів на депозитний рахунок у банк, до дня, який передує його поверненню вкладнику, або списання з рахунка з інших підстав. Нарахування процентів по вкладу проводиться щомісячно. Банк сплачує вкладнику проценти на суму вкладу щомісячно за фактичну кількість днів перебування коштів на рахунку. Сплата процентів здійснюється шляхом виплати готівкою через касу банку, або якщо це обумовлено додатковим договором, шляхом безготівкового перерахування на картковий рахунок.

12.11.2009 р. між сторонами по справі була укладена додаткова угода № 1 до договору банківського вкладу в іноземній валюті № 198 від 12 серпня 2009 року згідно якої термін дій договору продовжено на 3 місяці, визначено дату вимоги вкладником своїх коштів 12 лютого 2010 року з обовязковим попередженням банку про намір зняти кошти не пізніше як пять робочих банківських днів. Розмір процентної ставки не змінювався.

12 лютого 2010 року між сторонами по справі була укладена додаткова кредитна угода № 2 до договору банківського вкладу в іноземній валюті № 198 від 12 серпня 2009 року, згідно якого строк зберігання вкладу визначений 18 місяців, дата вимоги вкладником вкладу 12 серпня 2011 року, з обовязковим попередженням про намір зняти кошти не пізніше як за 5 банківських днів. Процентна ставка визначена на 18 місяців не менше 8% річних. Розмір процентної ставки за вкладами на вимогу не змінювався.

Вказаною додатковою угодою також визначено, що проценти, нараховані і не сплачені банком до дати укладення додаткової угоди підлягають сплаті щомісячно, рівними частинами протягом 12 місяців, починаючи з червня 2010 року, проценти, нараховані банком з дати укладення додаткової угоди, підлягають сплаті щомісячно, починаючи з лютого 2010 року. Сплата процентів здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів на картковий рахунок вкладника, відкритий у банку, або готівкою через касу банку. Крім того, розділ 2 Умови договору, порядок нарахування та сплати процентівдоговору доповнено пунктом 2.6. наступного змісту вимога вкладника щодо повернення банком частини або усієї суми Вкладу, визначеної пунктом 1.1. цього договору, у термін, що не відповідає даті вимоги вкладником вкладу, зазначеній у пункті 1.2 договору, вважається вимогою про дострокове повернення вкладу, процентів на вклад та розірвання договору. У такому разі, сума процентів, нарахована раніше на Вклад, підлягає перерахунку за процентною ставкою встановленою у банку за вкладами на вимогу і зазначеною у пункті у пункті 1.6 договору. При цьому, раніше виплачені проценти утримуються з суми вкладу, що підлягає поверненню вкладнику.

08 серпня 2012 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням про його намір повернути депозитний вклад.

16.08.2011 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення свого депозитного вкладу у звязку з закінченням строку дії договору № 198 банківського вкладу в іноземній валюті від 12.08.2009 р. 22 вересня 2011 року та 09 грудня 2011 року позивач звернувся до відповідача з аналогічними вимогами про повернення депозитного вкладу, а також процентів за кожен місяць користування грошовими коштами без згоди позивача.

Але відповідач відмовив позивачу у поверненні суми депозитного вкладу ( відповіді Одеської філії ПАТ Західінкомбанквід 05.10.2011 р. № 01-14, від 30.08.2011 р. № 01-14/137, від 11.08.2011 р. № 01-14/133, посилаючись на скрутне матеріальне становище та велику кредитну заборгованість.

11.09.2009 р. між сторонами по справі був укладений договір № 360/2009 банківського вкладу в національній валюті, предметом якого є прийняття банком грошових коштів у сумі 50000,00 гривень і зарахування їх на депозитний рахунок строком на 3 місяці, дата вимоги вкладником своїх коштів 11 грудня 2009 року з обовязковим попередженням банку про намір зняти кошти не пізніше як за пять робочих банківських днів, процентна ставка складає 17 % річних, процентна ставка за вкладом на вимогу становить 0, 1 %.

Згідно п.п. 2.1, 2.2, 2.3. 2.4 вказаного договору проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу чи поповнення коштів на депозитний рахунок у банк, до дня, який передує його поверненню вкладнику, або списання з рахунка з інших підстав. Нарахування процентів по вкладу проводиться щомісячно. Банк сплачує вкладнику проценти на суму вкладу щомісячно за фактичну кількість днів перебування коштів на рахунку. Сплата процентів здійснюється шляхом виплати готівкою через касу банку, або якщо це обумовлено додатковим договором, шляхом безготівкового перерахування на картковий рахунок.

11.12.2009 р. між сторонами по справі була укладена додаткова угода № 1-360/2009 до договору банківського вкладу в національній валюті № 360/2009 від 11 вересня 2009 року згідно якої термін дій договору продовжено на 3 місяці, визначено дату вимоги вкладником своїх коштів 11 березня 2010 року з обовязковим попередженням банку про намір зняти кошти не пізніше як пять робочих банківських днів. Розмір процентної ставки не змінювався.

11 березня 2010 року між сторонами по справі була укладена додаткова кредитна угода № 2 -360/2009 до договору банківського вкладу в національній валюті № 360/2009 від 11 вересня 2009 року, згідно якого строк зберігання вкладу визначений 18 місяців, дата вимоги вкладником вкладу 11 вересня 2011 року, з обовязковим попередженням про намір зняти кошти не пізніше як за 5 банківських днів. Процентна ставка визначена на 18 місяців не менше 12% річних. Розмір процентної ставки за вкладами на вимогу не змінювався.

Вказаною додатковою угодою також визначено, що проценти, нараховані і не сплачені банком до дати укладення додаткової угоди підлягають сплаті щомісячно, рівними частинами протягом 12 місяців, починаючи з червня 2010 року, проценти, нараховані банком з дати укладення додаткової угоди, підлягають сплаті щомісячно, починаючи з лютого 2010 року. Сплата процентів здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів на картковий рахунок вкладника, відкритий у банку, або готівкою через касу банку. Крім того, розділ 2 Умови договору, порядок нарахування та сплати процентівдоговору доповнено пунктом 2.6. наступного змісту, вимога вкладника щодо повернення банком частини або усієї суми Вкладу, визначеної пунктом 1.1. цього договору, у термін, що не відповідає даті вимоги вкладником вкладу, зазначеній у пункті 1.2 договору, вважається вимогою про дострокове повернення вкладу, процентів на вклад та розірвання договору. У такому разі, сума процентів, нарахована раніше на Вклад, підлягає перерахунку за процентною ставкою встановленою у банку за вкладами на вимогу і зазначеною у пункті у пункті 1.6 договору. При цьому, раніше виплачені проценти утримуються з суми вкладу, що підлягає поверненню вкладнику.

08 серпня 2012 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням про його намір повернути депозитний вклад. 05 вересня 2011 року позивач повторно звернувся до відповідача з повідомленням про його намір повернути депозитний вклад.

22.09.2011 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення свого депозитного вкладу у звязку з закінченням строку дії договору № 2-360/2009 банківського вкладу в національній валюті від 11.09.2009 р. 09 грудня 2011 року позивач звернувся до відповідача з аналогічними вимогами про повернення депозитного вкладу, а також процентів за кожен місяць користування грошовими коштами без згоди позивача.

Але відповідач відмовив позивачу у поверненні суми депозитного вкладу ( відповіді Одеської філії ПАТ Західінкомбанквід 05.10.2011 р. № 01-14/163, від 08.09.2011 р. № 01-14/144, від 30.08.2011 р. № 01-14/138, посилаючись на скрутне матеріальне становище та велику кредитну заборгованість.

Зобовязання виникають із підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: з договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобовязання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом ( ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Ці підстави зазначені в ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України.

За відсутності інших підстав припинення зобовязання, передбаченого договором або законом, зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином ( ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Відповідно до ч.1. 2 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

За правилом ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 1066 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Ст. 1074 ЦК України, передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Отже, з аналізу зазначених норм вбачається, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у поверненні йому суми вкладу, тобто діяв всупереч вимогам чинного законодавства та умов укладених між сторонами договорів.

Таким чином, позивачем доведено, що діями відповідача порушені права позивача та зобовязання визначені в укладених між сторонами договорах, і тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в частині сум вкладів в розмірі 6000,00 доларів США та 50 000,00 гривень.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунків позивача, за договором № 360/2009 від 11 вересня 2009 року індекс інфляції становить 550 грн.

Суд погоджується з розрахунками позивача та приймає їх, як належну підставу для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача суми депозитного вкладу з урахуванням індексу інфляції за договором № 360/2009 від 11 вересня 2009 року .

Умови договорів, укладених між сторонами по справі, щодо перерахунку процентів за вкладами на рівні середньозваженої процентної ставки, що діятиме на ринку банківських послуг не нижче 12% річних у національній валюті та не нижче 8 % у іноземній валюті передбачені та діють на строк зберігання Вкладу, тобто до дати вимоги вкладником своїх коштів.

Пунктами 4.2.3. договорів № 198 від 12 серпня 2009 року та № 360/2009 від 11 вересня 2009 року передбачено, що якщо жодна із сторін на дату закінчення договору не заявила в письмовій формі про інше вкладу на вимогу, з процентною ставкою згідно п. 1.6 .

Згідно розрахунків відповідача, на теперішній час сума заборгованості за відсотками за договором банківського вкладу в національній валюті № 360/2009 від 11 вересня 2009 року про , складає 1011,35 грн., за договором банківського вкладу в іноземній валюті № 198 від 12 серпня 2009 року складає 19,94 долари США.

Суд погоджується з розрахунками відповідача, у звязку з чим вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача нарахованих відсотків підлягають частковому задоволенню, за договором № 360/2009 від 11.09.2009 р. 1011,35 грн., за договором № 198 від 12 серпня 2009 року 19,94 доларів США.

Щодо стягнення з відповідача суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції за договором банківського вкладу в іноземній валюті № 198 від 12 серпня 2009 року в розмірі 66 доларів США, то суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти, а відтак визначення в договорі грошових зобовязань у іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, однак унеможливлює урахування розрахованого Державним комітетом статистики індексу інфляції для обґрунтування вимог, повязаних зі знеціненням боргу, визначеного в іноземній валюті.

Також позивач просить відшкодувати йому моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 50000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до абзацу другого п. 5 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 4 (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001 р. № 5) Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкодиобовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Однак позивач не довів факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не довів суду за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) відповідача вони заподіяні

Крім того, відповідно до вказаної вище статті Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Хоча вказана норма інших умов для можливості такого відшкодування не визначає, судова практика по цивільним справам зводиться до того, що крім наявності факту порушення відповідних прав, право особи на відшкодування моральної шкоди, зокрема, має бути передбачено спеціальною нормою законодавства, що регулює певні відносини.

Оскільки між сторонами виникли договірні правовідносини до них застосовуються норми ЦК, які регулюють договірні правовідносини, зокрема, за умовами статті 611 Цивільного кодексу України у випадку порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, серед яких відшкодування моральної шкоди.

З огляду на положення статті 611 ЦК України відшкодування моральної шкоди в зобовязальних правовідносинах можливе у разі встановлення такого правового наслідку порушення зобовязання безпосередньо в договорі.

Оскільки умовами договорів, укладених між сторонами по справі не передбачено відшкодування моральної шкоди в разі порушення умов договору, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цієї частині.

Керуючись ст.ст.3, 11, 15, 23, 509, 526, 610, 611, 625, 1058, 1060, 1061, 1074, ЦК України;, ст.ст. 79, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Західінкомбанк» про стягнення суми депозитного вкладу з урахуванням відсотків та індексу інфляції та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Західінкомбанк» на користь ОСОБА_1 50 000,00 гривень основного боргу по договору банківського вкладу в національній валюті № 360/2009 від 11 вересня 2009 року, 1011,35 гривень нарахованих відсотків, 550,00 гривень індекс інфляції.

Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Західінкомбанк» на користь ОСОБА_1 6000,00 доларів США основного боргу по договору банківського вкладу в іноземній валюті № 198 від 12 серпня 2009 року, 19,94 долари США нарахованих відсотків.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

В порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України стягнути із ОСОБА_2 акціонерного товариства «Західінкомбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1001,08 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: