Справа № 2-2819/11
Провадження № 2/1412/1725/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2012 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., секретаря Гаврилюк К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення суми , відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ

14.06.2011р. ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3,ОСОБА_4 про повернення суми завдатку в подвійному розмірі ,відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В заяві позивачка посилалась на те , що 17.04.2008р. вона домовилась з відповідачами ОСОБА_3 0.0. та ОСОБА_3 про купівлю-продаж належної їм квартири АДРЕСА_1, у зв*язку з чим передала їм 400 доларів США , що еквівалентно 3450 грн.

Вказані грошові кошти були передані відповідачам в присутності ОСОБА_4, яка надавала посередницькі послуги за договором купівлі-продажу.

Оскільки продаж вищезазначеної квартири не відбувся з вини відповідачів, а передану позивачем суму відповідачка добровільно повертати відмовляється, посилаючись на положення ст.ст. 571,611 ЦК України, позивач просила стягнути із

відповідачів ОСОБА_3 0.0. та ОСОБА_3 солідарно суму завдатку в подвійному розмірі, що складає 6900 грн., 400 грн. матеріальної шкоди, які вона понесла по оцінці квартири, 1000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

З відповідачки ОСОБА_4 позивач просила стягнути на свою користь моральну шкоду у сумі 2000 грн.та судові витрати.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала.

Відповідачі ОСОБА_3 0.0., ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову , посилаючись на те , що договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_2 не відбувся з вини самої позивачки, яка відмовилась придбати вказану квартиру. Пояснили, що дійсно ОСОБА_3 0.0. отримала від позивачки ОСОБА_1 17.04.2008р. під час укладання договору про намір укласти договір купівлі-продажу 300 доларів США.

Вислухавши пояснення сторін, та дослідивши матеріали справи , суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено , що 17.04.2008р.між ОСОБА_3 0.0. та ОСОБА_1 було укладено договір про наміри укласти договір купівлі-продажу належної ОСОБА_3 0.0. квартири АДРЕСА_1, у зв*язку з чим ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 0.0. в якості забезпечення виконання даного договору завдаток у сумі 400 доларів СІЛА. , що еквівалентно на час розгляду справи відповідно до довідки начальника відділення №152 «ВіЕйБі» Банк» 3192 грн.

Посередником між сторонами виступила ОСОБА_4,яка повинна була підготувати всі необхідні документи для укладання вказаного договору.

Вищевказане підтверджується письмовим договором від 17.04.2008р.

Згідно вимог ст.570 ЦК України, завдатком є грошова сума, яка видається кредитору боржником в рахунок належних з нього по договору платежів на підтвердження зобов'язань та на забезпечення його виконання.

Як встановлено судом , ОСОБА_4 , ніякого відношення до квартири АДРЕСА_3 не має, тобто не є ні її власником , ні наймачем.

Власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_3 0.0., що підтверджується витягом МЕТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири в обов'язковій нотаріальній формі укладений не був, сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 0.0., як власник квартири , лише домовились його укласти в майбутньому. У зв'язку з чим, виплачені в рахунок договору платежі не можуть бути завдатком, і до таких платежів положення ст.571 ЦК України застосовуватись не можуть. До таких платежів застосовуються положення ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи(потерпілого) без достатньої правової підстави( безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала.

Оскільки судом встановлено, що договір купівлі-продажу між позивачем та ОСОБА_3 0.0. до теперішнього часу не укладено, то сума 3192 грн.,як така, що отримана ОСОБА_3 0.0. без достатньої правової підстави і є безпідставно набутим майном підлягає стягненню із неї на користь позивача.

Також підлягає задоволенню позовна вимога позивачки про стягнення 400 грн. матеріальної шкоди, оскільки судом встановлено, що вказану суму -позивачка сплатила по квитанції за оцінку спірної квартири , яка перебувала в заставі за договором кредиту з банком.

Що стосується позовних вимог позивача про стягнення із відповідачів моральної шкоди, то таке відшкодування договором від 17.04.2008р. не передбачалось. Сторони дійсно обумовили у вказаному договорі порядок відшкодування моральної шкоди лише у випадку розірвання договору. З такими вимогами сторони до суду не звертались.

Таким чином , з відповідача ОСОБА_3 0.0. слід стягнути на користь позивача суму, еквівалентну 400 доларів США, що складає 3192 грн. як безпідставно отриману, та 400 грн. матеріальної шкоди. В задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення вищезазначених сум із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також слід відмовити, оскільки договір від 17.04.2008р. укладено лише із ОСОБА_2

На підставі положення ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь держави також підлягають стягнення судові витрати в сумі 94 грн.60 коп. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Керуючись ст.ст. 10,60,212,213,215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3192 грн. безпідставно набутої суми та 400 грн. матеріальної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 214 грн. 60 коп. судових витрат.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва в порядку, визначеному ст.ст. 294, 295 ЦПК України.

Суддя: Ж.П.Павлова