Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2012 Справа №1915/3883/12
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої Черніцької І.М.

- при секретарі Бурячинської Д.Д.

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третіх осіб - Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції, Тернопільської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позов до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третіх осіб - Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції, Тернопільської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на 5/24 частин будинковолодіння за №4 по вул.С.Стрільців в с.Біла Тернопільського району в порядку спадкування за заповітом після смерті 20.11.2010 року батька ОСОБА_5

Вказані позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 листопада 2010 року помер його батько ОСОБА_5 Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, у тому числі, на будинковолодіння по вул.С.Стрільців, 4 в с.Біла Тернопільського району. За життя ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповів все належне йому майно позивачу та ОСОБА_3 Він у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Однак, через розбіжності в імені та по-батькові покійного, у свідоцтві про смерть та правовстановлюючих документах померлого ОСОБА_5, у нотконторі позивачу було відмовлені у видачі свідоцтва на право на спадщину.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, зіславшись на вимоги викладені у заяві.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Попередньо надіслали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, не заперечують проти задоволення позову.

Треті особи у судове засідання не зявилися, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Попередньо надіслали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 20.05.1956 року.

За час подружнього життя вони придбали будинок по вул. вул.С.Стрільців, 4 в с.Біла Тернопільського району.

Вказані обставини справи встановлені рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 01.02.2012 року, яке вступило в законну силу, а тому не підлягає доказуванню при подальшому розгляді даної справи.

Згідно дублікату свідоцтва про право власності, виданого Тернопільською районною державною адміністрацією від 16.06.20011 р., витягів про державну реєстрацію прав за №30288270 та №30288742 від 14.06.2011р., виданими Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, право власності на даний будинок зареєстровано за ОСОБА_5.

25 серпня 2010 року ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження, яким заповів в рівних частках своїм дітям ОСОБА_1 та ОСОБА_3 житловий будинок вул.С.Стрільців, 4 в с.Біла Тернопільського району та земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул.С.Стрільців, 4 в с.Біла Тернопільського району, що стверджується заповітом, посвідченим секретарем виконкому Білецької сільської Ради Тернопільського району Тернопільської області та зареєстрованим в реєстрі за №156.

20 листопада 2010 року ОСОБА_6 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ИД № 111897 від 22.11.2010 року, видане Білецькою сільською радою Тернопільського районного, Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за №38.

Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом на належне йому майно, у тому числі, на Ѕ частину житлового будинку та земельну ділянку по вул.С.Стрільців, 4 в с.Біла Тернопільського району.

Спадкоємцями майна ОСОБА_5 за заповітом є його діти - ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця постійно проживали разом з ним у спірному будинковолодінні, що підтверджується довідками за №610, №179 від 21.06.2011 р. та 24.02.2012р., виданими Білецькою сільською радою Тернопільського району. Крім того, у встановлений законом строк 21.07.2011 року звернулися у нотконтору із заявами про прийняття спадщини.

Іншим спадкоємцем майна ОСОБА_5 за законом є його дружина ОСОБА_4, яка спадкує обовязкову частку у спадщині. Рішення Террнопільського міськрайонного суду від 01.02.2012 року за ОСОБА_4визнано право власності на Ѕ частину житлового будинку №4 по вул.С.Стрільців в с.Біла Тернопільського району, як набуту під час шлюбу із ОСОБА_6 та право власності на 2/24 частини житлового будинку №4 по вул.С.Стрільців в с.Біла Тернопільського району в порядку спадкування обовязкової частки у спадщині після смерті 10.11.2010р. чоловіка ОСОБА_6.

ОСОБА_1 звернувся у нотконтору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спірного будинковолодіння.

Постановою державного нотаріуса Тернопільського районного державної нотаріальної контори за №1651/02-3 від 21.07.2011 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із розбіжностями у документах. Зокрема, у свідоцтві про смерть серії ІИД №111897, виданим 22.11.2010 року Білецькою сільською радою Тернопільського району, померлого зазначено як: Рудник Зиновій Лукянович; у свідоцтві про народження ОСОБА_1 у графі батько зазначено Рудник Зеновій Лукянович; у свідоцтві про право власності на нерухоме майно (житловий будинок) виданого на імя покійного, вказано Рудник Зіновій Лукич.

Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступного.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

Спадщина після смерті ОСОБА_5, померлого 20.11.2010 року, відкрилась після 1 січня 2004 року, а тому застосовуванню підлягають правила Цивільного кодексу України.

За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

В силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вді вець) та непрацездатні батьки спадкують, не залежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадку вання за законом (обов'язкова частка).

До спадкоємців за заповітом майна ОСОБА_5 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3, які вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця постійно проживали разом із ним. Крім того, у встановлений законом строк подали у нотконтору заяву про прийняття спадщини. Із заявою про відмову від прийняття спадщини у нотконтору не зверталися.

Інша спадкоємциця майна померлого ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_4, яка спадкує обовязкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду 01.02.2012 року визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину спірного будинковолодіння, набуту під час шлюбу із ОСОБА_5 та право власності на 2/24 частин спірного будинковолодіння в порядку спадкування обовязкової частки у спадщині після смерті 20.11.2010р. чоловіка ОСОБА_5

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 успадкували за заповітом після смерті батька по 5/24 частин спірного будинковолодіння. (1/2 : 3 = 1/6; 1/6 : 2 = 1/12 (обовязкова частка); 1/2 - 1/12 = 5/12; 5/12 : 2 = 5/24).

ОСОБА_1 звернувся у нотконтору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне будинковолодіння, однак отримав відмову, у звязку із розбіжностями у правовстановлюючих документах.

Судом встановлено, що при видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.06.2011 року, виданого Тернопільською районною державною адміністрацією, імя власника ОСОБА_5 вказано як «Рудник Зіновій Лукич». У свідоцтві про народження ОСОБА_1 серії IV-УР№2249241 від 22.08.1962, виданого ЗАГСу, у графі батько зазначено Рудник Зеновій Лукянович . У свідоцтві про смерть серії ІИД №111897, виданого 22.11.2010 року Білецькою сільською радою Тернопільського району, імя померлого зазначено як Рудник Зиновій Лукянович.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що за позивачем слід визнати право власності на майно у порядку спадкування за заповітом після померлого 20.11.2010 року ОСОБА_5, а саме, на 5/24 (5/12 : 2 = 5/24) частин будинковолодіння за №4 по вул.С.Стрільців в с.Біла Тернопільського району в порядку спадкування за заповітом після смерті 20.11.2010 року ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 212, 215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 392, 1223, 1268, 1270 Цивільного кодексу України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третіх осіб - Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції, Тернопільської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майноза довольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/24 частин будинковолодіння за №4 по вул.С.Стрільців в с.Біла Тернопільського району в порядку спадкування за заповітом після смерті 20.11.2010 року ОСОБА_6.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.