Справа № 2/1416/1892/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 жовтня 2012 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання договору поруки припиненим,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - ОСОБА_3, про визнання договору поруки припиненим.

Позивачка вказує на те, що ОСОБА_3 24 жовтня 2007 року отримав від ПАТ «КБ «Надра» кредит на придбання автомобіля в сумі 150000 грн. строком до 23 жовтня 2012 року, уклавши з банком кредитний договір. Крім того, ОСОБА_3 надано відновлювальну траншеву кредитну лінію з лімітом 6421 грн. 16 коп. Вона, як поручитель, за договором поруки від 24 жовтня 2007 року поручилась перед Банком лише за виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором щодо повернення кредиту у розмірі 150000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Проте банком було предявлено до неї як поручителя позовні вимоги зі збільшенням на 6421 грн. 16 коп. розміру кредиту з нарахованими на нього процентами і штрафними санкціями.

Посилаючись на порушення банком умов договору поруки, а саме односторонню зміну умов кредитного договору, збільшення її відповідальності, суми кредиту, процентної ставки, а також на те, що банк не повідомив її про наявність заборгованості ОСОБА_3, просила суд визнати договір поруки від 24 жовтня 2007 року припиненим.

В судове засідання позивачка та третя особа ОСОБА_3 не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлялися судом належним чином.

Враховуючи ті обставини, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа, вирішення якої повязане з розглядом даної справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивачки та третьої особи.

В судовому засіданні 28 травня 2012 року представник позивачки позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, пояснивши суду, що ОСОБА_2 за договором поруки від 24 жовтня 2007 року поручилася перед кредитором за належне виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобовязань, що виникають з договору № 23/МК/3/2007-980 від 24 жовтня 2007 року, договір поруки був власноручно підписаний позивачкою, що підтверджує той факт, що вона з договором була ознайомлена та погоджується з умовами кредитного договору.

Заслухавши пояснення представника відповідача, враховуючи пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 24 жовтня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_4, укладено кредитний договір № 23/МК/3/2007-980. Згідно договору банк надав ОСОБА_4 кредит у сумі 150000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19,0 % річних. Кінцевий термін повернення кредиту 19 жовтня 2012 року.

Згідно п.1.2.1 кредитного договору Банк відкрив позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності відновлювальну траншеву кредитну лінію з лімітом 6421 грн. 16 коп. зі сплатою 2,23 % на місяць строком до 23 жовтня 2008 року. Ціль надання кредитної лінії - витрати страхувальника (позичальника) на страхові платежі згідно договору страхування.

24 жовтня 2007 року для забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_4 перед Банком між ОСОБА_2 та ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», укладено договір поруки.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

В той же час, згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Положеннями п. 22 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобовязанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобовязання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч.1 ст. 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на предявлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Згідно п.1.1 договору поруки поручитель поручився перед кредитором за належне виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобовязань, що виникають з договору кредиту № 23/МК/3/2007-980 від 24 жовтня 2007 року.

Відповідно п. 1.5 договору поруки поручитель підтвердив, що він ознайомлений та погоджується з умовами кредитного договору.

Як пояснила представник відповідача в судовому засіданні та вбачається з позову та доданого до нього розрахунку (а.с 12-18) станом на 22 грудня 2009 року у листопаді 2008 року боржник ОСОБА_3 повністю сплатив траншеву кредитну лінію з лімітом 6421 грн. та нараховані проценти і заборгованості по цій кредитній лінії немає. Відповідно не нараховані відповідачем і штрафні санкції щодо цього кредитного ліміту.

Таким чином, посилання позивачки на односторонню зміну умов кредитного договору спростовуються наявними у справі доказами.

Згідно п. 2.2 договору поруки поручитель зобовязаний виконати взяті на себе зобовязання за договором поруки не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання повідомлення від кредитора про невиконання позичальником зобовязань і необхідності їх виконання поручителем.

Відповідно п. 2.4 договору поруки повідомлення, що направляється кредитором поручителю, повинно бути здійснено у письмовій формі і буде вважатися поданим належним чином, якщо воно надіслано рекомендованим чи цінним листом (за адресою, що вказана в договорі), чи надано особисто поручителю.

Як вбачається з реєстру відправлення рекомендованої кореспонденції від 07 травня 2009 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 направлено повідомлення про невиконання позичальником взятого на себе зобовязання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 є недоведеним, а відтак задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання договору поруки припиненим відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десять днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.А. Спінчевська