Справа № 1522/4358/12
Провадження №2-п/1522/167/12
УХВАЛА

03 липня 2012 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді: Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву заступника прокурора Приморського району м. Одеси про скасування заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на приміщення горища та усунення перешкод у користуванні, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із цивільним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 міської ради із позовом про визнання права власності на приміщення горища, загальною площею 281,7 кв. м, що розташоване у будинку №24 по вул. Ланжеронівській в м. Одесі. 07 листопада 2011 року Приморським районним судом було винесено заочне рішення, яким позовні вимоги було задоволено повністю.

21.02.2012 року до суду надійшла заява заступника прокурора Приморського району м. Одеси в порядку представництва інтересів держави в особі ОСОБА_3 міської ради про перегляд заочного рішення суду.

Представник прокуратури у судовому засіданні подану заяву про перегляд заочного рішення підтримав. Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував з підстав необґрунтованості та не підтвердження доказами. Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду була повідомлена належним чином, причини не явки суду не повідомила. Відповідач ОСОБА_3 міська рада у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду була повідомлена належним чином, причини не явки суду не повідомила.

Відповідно до ч.1 ст.231 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про скасування заочного рішення.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення суду не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В обґрунтування поданої заяви заступник прокурора Приморського району м. Одеси посилається на те, що ОСОБА_3 міська рада не була належним чином повідомлена про розгляд судової справи, а спірні приміщення відносяться до комунальної власності територіальної громади м. Одеси, у звязку із чим вказане рішення підлягає скасуванню.

Проте, вказані доводи заступника прокурора суперечать фактичним обставинам та матеріалам справи. Відповідно до судової повістки ОСОБА_3 міська рада була повідомлена про розгляд судової справи, який був призначений на 18.10.2011 року та 07.11.2011 року. Судова повістка була вручена через канцелярію Відповідача, про що свідчить вхідний штамп на корінці судової повістки. ОСОБА_2, як відповідач скористалася своїм правом на подання заяви про розгляд справи за її відсутності, що підтверджується заявою яка міститься у матеріалах справи. Стосовно доводів заступника Прокурора Приморського району м. Одеси стосовно приналежності спірних приміщень горища до комунальної власності територіальної громади м. Одеси слід зазначити, наступне:

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що на підставі висновків судової експертизи, виконаної судовим експертом фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 визначено, що спірне приміщення горища, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 24, загальною площею 281,7 кв. м. є допоміжним до домоволодіння, розташованого за тією ж адресою. Крім того, відповідно до висновків тієї ж експертизи встановлено, що у спірному приміщенні проходять загально домові комунікації які призначені для обслуговування будинку в цілому.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України власникам квартир у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежилих приміщень, які розташовані у житловому будинку. Згідно ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»власники квартир багатоквартирних будинків та жилої площі в гуртожитках є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Допоміжні приміщення передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 02.03.2004 року у справі №1-2/2004 за конституційним зверненням ОСОБА_5 та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону допоміжні приміщення, відповідно до пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»стають обєктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном, одночасно з приватизацією громадянами квартир, що засвідчується єдиним документом свідоцтвом про право власності на квартиру. Для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується вчинення будь-яких інших додаткових юридичних дій. Власникам квартир немає необхідності створювати з цією метою обєднання співвласників багатоквартирного будинку. Набуте громадянами право на квартири державного житлового фонду та належні до них допоміжні приміщення є непорушним (стаття 41 Конституції України), забезпечується державою і захищається судом. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не виплаває із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку»допоміжні приміщення приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, поза квартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Також слід зазначити, що у заяві про перегляд заочного рішення висловлена позиція стосовно того, що у позивача по справі вже виникло право спільної сумісної власності на допоміжні приміщення, у звязку із чим повторне визнання права власності є зайвим. Вказана позиція фактично підтверджує правомірність висновку про приналежність спірного приміщення до спільної власності співвласників домоволодіння а не до комунальної власності територіальної громади м. Одеси та спростовує доводи про порушення прав ОСОБА_3 міської ради.

Згідно ч.1 ст. 228 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Тому суд вважає заяву необґрунтованою, та такою, що не дає підстав для задоволення заяви про скасування заочного рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 231 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що заява заступника прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах ОСОБА_3 міської ради про скасування заочного рішення є безпідставною та необґрунтованою тому підстави призначення справи до розгляду в загальному порядку - відсутні.

Керуючись ст. ст. 231 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву заступника прокурора Приморського району м. Одеси про скасування заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на приміщення горища загальною площею 281,7 кв. м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 24, та усунення перешкод у користуванні - залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: 03.07.2012