Справа №2/1416/3056/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопаду 2012 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва

В складі: головуючого - судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатного батька, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2012 р. ОСОБА_1 предявив до суду позов, яким просив стягнути зі своєї повнолітньої доньки ОСОБА_2 аліменти на своє утримання в розмірі 350 грн. щомісячно. Вимоги обґрунтував тим, що є пенсіонером, хворіє, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги від доньки.

В судовому засіданні позивач із представником на задоволенні своїх вимог наполягав, Позивач визнав, що отримує пенсію, розмір якої на місяць складає приблизно 1500 грн. ОСОБА_3 пояснив, що те, що його донька має на утриманні дітей, його не цікавить. Підтвердив те, що довідки про інвалідність він не має.

Відповідачка з представником заперечували проти задоволення позову. Пояснили, що ОСОБА_2 з народження у 2006 р. молодшої доньки і по 2011 р. перебувала у відпустці по догляду за дитиною і на утриманні свого чоловіка ОСОБА_4, тільки зараз приступила до виробничої практики для постійного працевлаштування за направленням від центру зайнятості, через що допомогу по безробіттю не отримує. Пояснила, що матеріальної можливості надавати допомогу батькові вона немає. Крім того, вона допомагає своїм повнолітнім дітям в основному за рахунок свого чоловіка, який не є їм батьком. Старший син проживає разом з нею.

Суд, заслухавши пояснення сторін і їх представників, показання свідка ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

Встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером з 2000 р., перебуває на обліку як такий, що переніс резекцію шлунку, має гастрит культі шлунка, має ознаки церебрального атеросклероза, судинної енцефалопатії (а.с.2, 32, 41). На теперішній час не працює, працював ще на початку січня 2012 р. робітником з обслуговування Миколаївської ЗОШ №11 (а.с.14). Згідно квитанцій у серпні - жовтні 2012 р. купляв терапевтичні лікарські засоби, лікарських приписів на них немає (а.с.42-43).

Відповідачка, ІНФОРМАЦІЯ_2, є його донькою (а.с.37).

Обставинами, що не підлягають доказуванню в даній справі у звязку з їх встановленням рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2012 р. по справі №2/1416/952/2012 є те, що сторони є батьком і донькою, кожному з них належить по ? частини квартири АДРЕСА_1.

Цим самим рішенням суду між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було визначено порядок користування квартирою №59 по вул. Миколаївській, 34-Б у м. Миколаєві з виділенням кожному по окремій ізольованій кімнати і залишенням кухні, коридору, туалету, ванної у загальному користуванні та з відкриттям на ОСОБА_1 окремого особового рахунку. Також зобовязано ОСОБА_1 на чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні вказаною квартирою шляхом надання їй комплекту ключів від вхідних дверей у квартирі і вирішено вселити її у житлову кімнату площею 18,3 кв.м. (а.с.44-45).

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2012 р. в частині вселення ОСОБА_2 до вказаної кімнати при примусовому виконанні, за визнанням сторін, досі не виконано (а.с.46,47).

Позивач в судовому засіданні категорично заперечив можливість пустити доньку з дітьми проживати до квартири через гостру неприязнь до них.

Як вбачається з розрахункових книжок по оплаті комунальних послуг, долучених в копіях до справи, та пояснень сторін, особові рахунки на дану квартиру розподілені і житлово-комунальні послуги оплачуються на займані кімнати кожним окремо. ОСОБА_2 згідно довідки ЖЕК №15 ЖКП ММР «Південь» від 31 жовтня 2012 р. №4331, має у користуванні кімнату площею 18,3 кв.м. у квартирі АДРЕСА_2, де зареєстровані з 20 лютого 2009 р. її донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та з 17 жовтня 2008 р. син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідачка ОСОБА_2 є громадянкою ОСОБА_7 Федерації і приїхала на постійне місце проживання до України у листопаді 2004 р. Проживає у ІНФОРМАЦІЯ_5, де й зареєстрована разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4, шлюб з яким уклала 12 серпня 2005 р., спільною з ним донькою Вікторією, ІНФОРМАЦІЯ_6, і непрацездатною матірю чоловіка, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.36, 38, 39).

Згідно довідок з місця роботи ОСОБА_4 від 03 вересня 2012 р. №№288, 289, його заробіток з лютого по липень 2012 р. в середньому складає приблизно по 2000 грн., до 10 січня 2012 р. він також сплачував аліменти (а.с. 34,35).

Відповідно до довідки Ленінського районного центру зайнятості від 23 жовтня 2012 р. №05-5208, ОСОБА_2 перебувала на обліку як безробітна і за період з липня по вересень 2012 р. отримала допомогу на суму 1421,42 грн.

Згідно довідки міської дитячої поліклініки №3 від 08 листопаду 2012 р. №406, молодша донька ОСОБА_2 з народження страждала гіпотрофією 1 ст., анемією 1 ст., кардіопатією, рахітом, синдром порушень рухів. Знаходилася у групі підвищеного ризику з діагнозами гіпертонічний лікворний синдром. Соматично слабка.

У відповідачки є двоє повнолітній дітей від ОСОБА_6, який помер у Росії 14 березня 2003 р- Юматова ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8, і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9.

ОСОБА_6 продовжує навчання на денному відділені Миколаївського професійного ліцею торгівлі з 01 вересня 2012 р. по 20 січня 2014 р. за рахунок бюджету і перебуває на неповному державному забезпеченні.

Свідок ОСОБА_5, донька відповідачки, суду показала, що позивач є її дідусем. У квартирі, де зареєстрована не проживає, так як дідусь не пускає. Старший брат проживає із матірю. Вона проживає цивільним шлюбом окремо від матері, працевлаштована і має заробітну плату у 1000 грн. на місяць. Інколи вона та брат просять у матері в борг гроші, яка вона просить у свого чоловіка, а потім їй віддають, оскільки у матері складне матеріальне шовище.

Відповідно до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише тоді, коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК України).

Відповідно до аналізу ч. 1 ст. 204 СК України у взаємозвязку зі статтями 154, 155 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обовязків щодо дочки, сина, може мати місце за обставин, з якими закон імперативно приписує виконання таких обовязків - неповноліття дитини або непрацездатність повнолітньої доньки, сина.

Відповідачка свої заперечення проти позову ухиленням ОСОБА_1 від виконання батьківських обовязків відносно неї за обставин її неповноліття або непрацездатності у повнолітньому віці не обґрунтовувала.

Згідно з ч.2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та х батьків.

Дружина позивача, за визнанням сторін, померла, про наявність інших дітей, окрім відповідачки, вони суду не повідомили.

З врахуванням наведених обставин по справі, суд вважає за можливе задовольнити позов ОСОБА_3А частково, визначивши йому аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 120 грн., стягуючи їх щомісячно з ОСОБА_2 від дня предявлення позову й пожиттєво.

У відповідності до ч. 1,3 ст. 82 ЦПК України, враховуючи майновий стан ОСОБА_2, суд вважає за необхідне звільнити її від сплати судового збору у розмірі 73,36 грн.,

який слід було стягнути з неї пропорційно задоволеним позовним вимогам згідно положень ч. 1, 2 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, яка народилася 24 жовтня 1971 р. у м. Миколаєві на користь і на утримання ОСОБА_1, який народився 14 серпня 1940 р., аліменти в розмірі 120 грн. щомісячно, починаючи з 21 серпня 2012 р. й пожиттєво.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Г. Губницький