Провадження №22-ц/1490/1489/12
Справа №22-ц/1490/1489/12 Головуючий у 1-й інстанції Спінчевська Н.А.
Категорія 55 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2012 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду

Миколаївської області у складі:

головуючого: Шолох З.Л.,

суддів: Серебрякової Т.В., Локтіонової О.В.,

із секретарем судового засідання: Дубовою К.В.,

за участю:

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника позивача ОСОБА_5

ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 02 березня 2012 року

за позовом

ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» (далі ПАТ Миколаївгаз)

про визнання дій незаконними,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2010 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати незаконними дії відповідача щодо відмови у наданні їй інформації відносно вартості послуги з постачання природного газу та визнати, що ПАТ «Миколаївгаз» не набув права отримання з неї 6029 грн. 55 коп., як вартості за отриманий газ.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що є користувачем послуг ПАТ «Миколаївгазу» за адресою м.Миколаїв, вул.Скульптора Ізмалкова, 118.

06 грудня 2007 року представник відповідача за місцем її проживання склав акт перевірки, відповідно до якого зазначив про збільшення опалювальної площі за рахунок не введеної в експлуатацію літньої кухні.

На підставі зазначеного акту здійснено перерахування вартості послуги з постачання природного газу з 01 січня 2007 року. Зокрема станом на 01 грудня 2007 року нараховано 1256 грн.73 коп. заборгованості, а вже на 01 червня 2008 року 6029 грн.55 коп.

Вважаючи останній розмір заборгованості помилковим, позивачка 10 березня 2009 року звернулася до відповідача з заявою про надання їй інформації щодо нарахування боргу.

Не отримавши відповіді, вона повторно 20 травня 2009 року звернулася з заявою до відповідача.

02 червня 2009 року позивачка отримала відповідь, яка, на її думку, є неповною.

Посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_5 просила її позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 02 березня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_5 ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5, районний суд виходив з того, що позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню, оскільки обраний нею спосіб захисту прав, не передбачений діючим законодавством. А крім того, що стосується відмови відповідача у наданні позивачці інформації відносно вартості послуги з постачання природного газу, то така інформація відповідачем ОСОБА_5 надавалася.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що позовні вимоги ОСОБА_5 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, та з 1997 року є споживачем послуг ПАТ «Миколаївгазу» (а.с.65-67).

06 грудня 2007 року вона уклала з відповідачем письмовий договір про надання послуг з постачання природного газу для побутових потреб, зобовязавшись своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених цим договором (а.с.6-9).

Зазначеним договором та актом перевірки від 06.12.2007 р. сторонами було узгоджено, що опалювальна площа жилого будинку та літньої кухні за вищезазначеною адресою становить 90,3 кв.м. Даний розмір площі був покладений в основу розрахунку заборгованості.

Відповідач неодноразово надсилав позивачці вимоги про наявність у неї заборгованості по оплаті послуги з газопостачання, проте сума заборгованості в повідомленнях різнилася (а.с.14, 15).

Остаточна сума була визначена після перевірки документів щодо нарахування плати за надану послугу з постачання газу Миколаївським територіальним представництвом Національної комісії регулювання електроенергетики України. А саме: за період з 01 січня 2007 р. до 06.10.2008 року (момент встановлення позивачкою лічильника) її заборгованість становила 3726 грн.99 коп. (а.с.78-80).

Не погоджуючись з визначеною заборгованістю та механізмом нарахування, позивач неодноразово зверталася до відповідача з письмовими заявами про надання їй належної інформації щодо вартості послуги з постачання природного газу (а.с.16, 17, 20-22).

29 травня 2008 року та 02 червня 2009 року відповідач надіслав на адресу ОСОБА_5 відповіді на її заяви (а.с.18-19, 23-24).

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору.

Пункт 2 частини 1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 від 24.06.2004 р. також передбачає право споживача на отримання в установленому законодавством порядку необхідної інформації про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.

Укладений між сторонами договір про надання послуг з постачання газу, а саме 27 його пункт, так само надає право споживачу отримати інформацію щодо ціни на природний та скраплений газ, тарифів на транспортування і постачання природного газу, порядку оплати і переліку послуг з газопостачання, що надаються виконавцем, розміру плати за виконання додаткових робіт, правил підключення до газових мереж та методики розрахунку плати за підключення до них, нормативних і фактичних параметрів якісних показників газу та величини його тиску у мережі тощо.

Вищевказане свідчить, що ПАТ «Миколаївгаз» надав позивачці інформацію відносно вартості послуги з постачання природного газу відповідно до приписів зазначених в законах та п.27 договору.

За такого районний суд правильно відмовив у задоволенні вимоги позивачки про визнання незаконними дій відповідача щодо відмови у наданні їй інформації відносно вартості послуги з постачання природного газу, оскільки позивач не довела цієї вимоги.

Посилання ОСОБА_5 на те, що відповідач надав їй неповну інформацію та зробив у ній розрахунки оплати за газ, виходячи з опалювальної площі, яка не відповідає дійсності, на думку колегії суддів є непереконливими, оскільки свідчать про особисте сприйняття позивачкою наданої інформації, як неповної. Проаналізувавши відповіді ПАТ «Миколаївгазу», колегія суддів вважає, що виписані ним відповіді позивачці на її інформаційні запити відповідають вимогам щодо надання інформації, наведеним в вищезазначених законах.

Що ж стосується вимоги позивачки про визнання того, що ПАТ «Миколаївгаз» не набув права отримання з неї 6029 грн. 55 коп., як вартості за отриманий газ, то висновок районного суду про відмову у задоволенні і цієї вимоги є вірним. Такого способу захисту, як правильно зазначив суд першої інстанції, не передбачено ст.16 ЦК України.

Зазначена стаття надає особі можливість захисту її прав шляхом: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, а тому не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_5 ОСОБА_2 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 02 березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: