Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.08.2012 Справа №2-1355/11

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого-судді Дуди О.О.

з участю секретаря Сагайдак М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації за продаж автомобілів, позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права на частку, поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що під час шлюбу подружжям було набуто квартиру АДРЕСА_1 та земельну ділянку для обслуговування цього будинку. В подальшому до квартири було здійснено добудову з надбудовою, тому на даний час просить поділити між подружжям вказане майно, оскільки даний спір за добровільною згодою сторони вирішити не можуть.

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому в уточнених позовних вимогах, просить стягнути з відповідача компенсацію в розмірі вартості 1/2 частин набутих подружжям під час шлюбу автомобілів Ford-Transit та Renault Master, а саме 48937грн., посилаючись на те, що автомобілі були продані відповідачем без її згоди, а кошти залишились у відповідача та на потреби сім'ї не витрачались.

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому на підставі ст.365 ЦК України просить припинити право відповідача на частку у спільному майні по вул. Малишка, 9 в м. Тернополі, та в порядку поділу майна подружжя залишити їй це майно, оскільки у будинку №9 по вул. Малишка в м. Тернополі завершені будівництвом лише дві кімнати, які відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи від 14.07.2011 року реальному поділу не підлягають у зв'язку із неможливістю виділення для обох співвласників мінімальної площі розміром 30кв.м. Крім цього, спільне проживання із відповідачем є неможливим через неприязні стосунки, які склалися із ним. На даний час сторони проживають окремо ОСОБА_2 разом із сином у спірному будинку, а відповідач по вул. Будного, 20/38. Враховуючи навдені підстави, а також те, що нею внесено 182950грн. на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Тернопільській області як 1/2 частина ринкової вартості спірної квартири з добудовою з надбудовою, просить задовольнити позов.

Вказані справи об'єднані судом у одне провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позивача заявлені ОСОБА_1 вимоги підтримали, просять поділити в рівних частинах квартиру АДРЕСА_2, 9 в м. Тернополі та земельну ділянку загальною для обслуговування будинку, виділивши йому другий поверх будинку, а відповідачу ОСОБА_2 перший, відповідним чином здійснити поділ земельної ділянки за варіантом №7 висновку судової земельно-технічної експертизи, задовольнивши позов. Проти задоволення позову ОСОБА_2 про стягнення компенсації за продані автомобілі Ford-Transit та Renault Master заперечили, оскільки транспортні засоби були продані під час перебування сторін у шлюбі, та отримані кошти витрачено на потреби сім'ї. Проти задоволення позову ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні заперечили за безпідставністю. ОСОБА_1 не заперечив про те, що спільне проживання сторін є неможливим через неприязні стосунки та вказав, що згідний на при припинення його права на спірне майно, однак запропонована ОСОБА_2 розмір компенсації (182950грн.) є заниженим та не відповідає реальній вартості майна.

ОСОБА_2 та її представник у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечили, та підтримали свої позовні вимоги з підстав, викладених у позовних заявах.

Судом встановлено наступні обставини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.10.1998 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 24.01.2011 року.

Вказаним рішенням встановлено, що між сторонами часто виникали сварки, скандали, інші непорозуміння, через що сторони проживають окремо, не цікавлячись життям один одного, не надаючи допомоги один одному і таким чином сім'я фактично розпалась.

25.11.2005 року ОСОБА_3 змінила ім'я на ОСОБА_2, що стверджується свідоцтвом про зміну імені серії 1-ИД №000901, виданим відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №224.

Згідно реєстраційного посвідчення, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації квартира №1 під літ. "А", 1/4 частина сараю під літ "Б", 1/2 частина огорожі по вул. Малишка, 9 в м. Тернополі зареєстрована за ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4 19.08.2003 року за реєстром №3635.

Згідно листа ТзОВ "Міське бюро технічної інвентаризації" №2214/07-2 від 11.03.2011 року квартира АДРЕСА_3 зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4 19.08.2003 року за реєстром №3635.

Встановлено, що до даної квартири здійснено добудову з надбудовою, які на даний час будівництвом не завершені.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, виданого 05.02.2004 року, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0355га., що розташована по вул. Малишка, 9 в м. Тернополі, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №21.

Згідно листа відділу Державтоінспекції №13/1805 від 23.03.2011 року 07.11.2001 року за ОСОБА_1 зареєстровано придбаний ТЗ Ford-Transit, д.н.з. 0021ТК, 24.11.2006 року за ОСОБА_1 зареєстровано придбаний ТЗ Renault Master д.н.з. НОМЕР_1.

Згідно біржових контрактів від 03.01.2009 року, зареєстрованих на ТБ "Захід-Рівне" ОСОБА_1 вказані транспортні засоби було продано.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи №591 від 14.07.2011 року, складеним Тернопільським відділенням КНДІСЕ, запропоновано варіанти поділу спірного будинку по вул. Малишка, 9 в м. Тернополі. Як вбачається із висновку відсоток готовності добудови з надбудовою житлового будинку по вул. Малишка, 9 в м. Тернополі становить 69%, готовність квартири №1 з врахуванням добудови з надбудовою 77%. Ринкова вартість незавершеного будівництвом будинку по вул. Малишка, 9/1 в м. Тернополі станом на час проведення дослідження становить 365900грн. У дану ринкову вартість експертом включено вартість і земельної ділянки за вказаною адресою вартість квартири №1(з земельною ділянкою) 191000грн., вартість добудови з надбудовою (з земельною ділянкою) 365900грн., вартість земельної ділянки 190700грн.). Також, згідно вказаного висновку реально поділити квартиру №1 без урахування проведеної добудови не вбачається за можливе, оскільки для обох співвласників неможливо виділити мінімальну площу 30кв.м., яка необхідна для влаштування 1-о кімнатної квартири для проживання однієї сім'ї.

Висновком судової земельно-технічної експертизи №1749 від 20.03.2012 року, складеним Тернопільським відділенням КНДІСЕ, запропоновано варіанти поділу земельної ділянки площею 0,0355га., що розташована по вул. Малишка, 9 в м. Тернополі.

Згідно висновку судового автотоварознавчого дослідження №1013 від 27.02.2012 року ринкова вартість автомобілів станом на 27.02.2012 року становить: Renault Master: 60562,68грн., Ford-Transit: 37312,37грн.

Відповідно до акту обстеження житлового будинку по вул. Малишка, 9/1 від 06.07.2012 року затвердженого ПП "Наш дім-3", встановлено у присутності мешканців будинку ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_5, що зі слів ОСОБА_2, її колишній чоловік не проживає у будинку із 2010 року і ні у вихідні дні, ні у вечірній час в даний будинок не навідується, про що також стверджують свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 При обстеженні приміщень вищевказаного будинку не виявлено речей, які б свідчили про проживання в будинку громадянина ОСОБА_1

Також, як встановлено судом, між сторонами склалися неприязні стосунки, що ними не заперечується, спільне проживання вони вважають неможливим. Наведене також стверджується зверненням ОСОБА_2 до правоохоронних органів про те, що 25.12.2010 року ОСОБА_1 без її відома забрав з дому холодильник та морозильну камеру та пошкодив двері будинку. За результатами звернення ОСОБА_2 постановою ОСОБА_9 Тернопільського МВ УМВС України від 27.12.2010 року відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ст.ст. 185, 194 КК України. Обґрунтовуючи постанову, інспектор вказав, що ОСОБА_1 забрав майно, яке було нажите ним та його дружиною під час спільного проживання.

ОСОБА_2 внесено на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Тернопільській області кошти в сумі 182950грн., що стверджується квитанцією №1890.625.3 від 18.06.2012 року.

Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення компенсації за продаж автомобілів до задоволення не підлягають, а позов ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному мані підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.61 ЦПК України обставини, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтями 60 ч. 1, 63, 69 ч. 1 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.1 ст. 321 і ст. 392 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.ч.2,3 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Статтями 355, 356, 357 ч. 1, 368 ч. 3 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Судом встановлено, що під час перебування сторін у шлюбі ними було набуто спірне майно - квартируАДРЕСА_4, земельну ділянку загальною площею 0,0355га, що розташована за цією ж адресою, автомобілі Ford-Transit, д.н.з. 0021ТК та яке є їхньою спільною сумісною власністю. Також, сторонам на праві спільної сумісної власності належать матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва та з яких складається незавершена будівництвом надбудова з добудовою до квартири АДРЕСА_3, готовністю 69%.

Аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_2 про припинення права на частку, є підставними та підлягають до задоволення, а у задоволенні позову ОСОБА_1 про реальний поділ майна по вул. Малишка, 9 в м. Тернополі слід відмовити.

Так, як вбачається із змісту ст.365 ЦК України для припинення права співвласника на частку у майні, що належить йому на праві спільної часткової власності, достатньо однієї з чотирьох передбачених у ч. 1 цієї статті підстав.

Судом встановлено і сторонами не заперечується, що спільне володіння і користування майном між ними є неможливим у зв'язку із неприязними стосунками. ОСОБА_1 забрав із спірної квартири свої речі та не проживає у ній з кінця 2010 року. Водночас, дані факти стверджуються рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 24.01.2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, актом обстеження житлового будинку по вул. Малишка, 9/1 від 06.07.2012 року затвердженого ПП "Наш дім-3", постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 27.12.2010 року, наявною у матеріалах справи.

При цьому, суд враховує пояснення позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні про те, що він не заперечує проти виплати йому зі сторони ОСОБА_2 компенсації за 1/2 частину майна по вул. Малишка, 9/1 в м. Тернополі але у розмірі, який би відповідав реальній вартості майна, однак не приймає їх до уваги в частині вартості спірного майна, оскільки згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №591 від 14.07.2011 року ринкова вартість незавершеного будівництвом будинку по вул. Малишка, 9/1 в м. Тернополі станом на час проведення дослідження становить 365900грн., а інших доказів про вартість майна суду не представлено.

Вказані пояснення ОСОБА_1, а також те, що останній понад рік має інше місце проживання, та те, що ОСОБА_2 проживає у спірній квартирі разом із сином ОСОБА_5, свідчить про те, що припинення права ОСОБА_1 на 1/2 частину майна по вул. Малишка, 9/1 не завдасть істотної шкоди його інтересам та членам його сім'ї.

За наявності достатніх підстав для задоволення позову ОСОБА_2 про припинення права на частку, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_10 про реальний поділ майна по вул. Малишка, 9 в м. Тернополі слід відмовити.

Суд враховує також те, що, як вбачається із висновку судової будівельно-технічної експертизи №591 від 14.07.2011 року, реально поділити квартиру №1 без урахування проведеної добудови не вбачається за можливе, оскільки для обох співвласників неможливо виділити мінімальну площу 30кв.м., яка необхідна для влаштування 1-о кімнатної квартири для проживання однієї сім'ї.

Щодо позовних вимог ОСОБА_11 про стягнення компенсації за продаж автомобілів, то такі до задоволення не підлягають з наступних міркувань.

Згідно біржових контрактів від 03.01.2009 року, зареєстрованих на ТБ "Захід-Рівне" автомобілі Ford-Transit, д.н.з. 0021ТК та Renault Master д.н.з. НОМЕР_1 були продані ОСОБА_1 за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.

Згідно ч.2 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Суду не було представлено жодних доказів про те, що кошти, отримані від продажу були витрачені не на потреби сім'ї, на що посилається позивач ОСОБА_2 як на підставу цих позовних вимог.

Підсумовуючи усе викладене, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1І про припинення права на частку, поділ майна подружжя слід задовольнити, припинивши право ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири №1 з добудовою, надбудовою та відповідною частиною надвірних будівель і споруд по вул. Малишка, 9 в м. Тернополі та на 1/2 частину земельної ділянки по вул. Малишка, 9 в м. Тернополі, площею 0,0355га., цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та компенсувавши ОСОБА_1 вартість 1/2 частини квартири №1 з добудовою, надбудовою та відповідною частиною надвірних будівель і споруд по вул. Малишка, 9 в м. Тернополі та 1/2 частини земельної ділянки по вул. Малишка, 9 в м. Тернополі, площею 0,0355га., за рахунок коштів у розмірі 182950грн., внесених ОСОБА_2 на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Тернопільській області згідно квитанції №1890.625.3 від 18.06.2012 року та в порядку поділу майна подружжя залишивши ОСОБА_2 квартиру №1 з добудовою, надбудовою та відповідною частиною надвірних будівель і споруд (1/4 частина сараю під літ. "Б" та 1/2 частина огорожі) по вул. Малишка, 9 в м. Тернополі та земельну ділянку по вул. Малишка, 9 в м. Тернополі, площею 0,0355га., цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та позову ОСОБА_2 про стягнення компенсації за продаж автомобілів слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 60, 63, 65, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 319, 321, 331, 355, 356, 357, 365, 368, 369, 392 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації за продаж автомобілів відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права на частку, поділ майна подружжя задовольнити.

Припинити право ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири №1 з добудовою, надбудовою та відповідною частиною надвірних будівель і споруд по вул. Малишка, 9 в м. Тернополі та на 1/2 частину земельної ділянки по вул. Малишка, 9 в м. Тернополі, площею 0,0355га., цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Компенсувати ОСОБА_1 вартість 1/2 частини квартири №1 з добудовою, надбудовою та відповідною частиною надвірних будівель і споруд по вул. Малишка, 9 в м. Тернополі та 1/2 частини земельної ділянки по вул. Малишка, 9 в м. Тернополі, площею 0,0355га., за рахунок коштів у розмірі 182950грн., внесених ОСОБА_2 на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Тернопільській області згідно квитанції №1890.625.3 від 18.06.2012 року.

В порядку поділу майна подружжя квартиру №1 з добудовою, надбудовою та відповідною частиною надвірних будівель і споруд (1/4 частина сараю під літ. "Б" та 1/2 частина огорожі) по вул. Малишка, 9 в м. Тернополі та земельну ділянку по вул. Малишка, 9 в м. Тернополі, площею 0,0355га., цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд залишити ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1829,50грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Дуда О.О.