АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2012 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Михайловської С.Ю.

Суддів Каратаєвої Л..О., ОСОБА_2

При секретарі Качур Л.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремаріс» на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінгер», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремаріс», треті особи: Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті України по земельних ресурсах в особі Дніпропетровської регіональної філії, відділ Держкомзему у Дніпропетровському районі, про визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку (пай) №618 площею 4,170 га, у тому числі ріллі 4,170 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер -01-072-0063.

Витребувати у товариства з обмеженою відповідальністю «Лінгер» земельну ділянку (пай) №618 площею 4,170 га, у тому числі ріллі 4,170 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер -01-072-0063 .

Визнано недійсним договір міни земельної ділянки (пай) №618 площею 4,170 га, у тому числі ріллі 4,170 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер -01-072-0063 від 07 серпня 2007 року укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Ремаріс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Лінгер».

Визнано недійсним державний акт серії ЯЕ № 144563 виданий 21 серпня 2007 року виданий товариству з обмеженою відповідальністю «Лінгер» про право власності на земельну ділянку (пай) № 618 площею 4,170 га у тому числі ріллі 4,170 га у межах згідно з планом, що розташована на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер -01-072-0063.

Судом зобовязано Державне підприємство «Центр Державного земельного кадастру» при Державному комітеті України по земельних ресурсах» в особі Дніпропетровської регіональної філії зареєструвати право власності на земельну ділянку (пай) №618 площею 4,170 га, у тому числі ріллі 4,170 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер -01-072-0063 за ОСОБА_3

Стягнуто із товариства з обмеженою відповідальністю «Ремаріс» та товариства з обмеженою відповідальністю «Лінгер» в солідарному порядку на користь ОСОБА_3 51 коп. судового збору та 30 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Ремаріс» просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм ст.ст. 215, 330 ЦУ України, ст.. 131 Земельного кодексу України, а також на невідповідність висновків суду дійсним обставинам по справі та неправильну оцінку доказів по справі.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 встановив, що позивачу на підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 17 травня 2002 року № 281-р було надано у приватну власність земельну ділянку (пай) № 618 площею 4,170 га у тому числі ріллі 4,170 га у межах згідно плану, яка розташована на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про що був виданий державний акт на право приватної власності на землю.

На підставі рішення постійно діючого третейського суду «Південно-східний Міжрегіональний» від 04 вересня 2006 року по справі № 0405/06-15, було визнано дійсним договір міни зазначеної земельної ділянки укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та визнано за останнім право власності на спірну земельну ділянку.

Надалі на підставі рішення постійно діючого третейського суду «Південно-східний Міжрегіональний» від 10 січня 2007 року по справі № 1001/07-03, було визнано дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки (паю) № 618 площею 4,170 га у тому числі ріллі 4,170 га у межах згідно з планом, що розташована на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер -01-072-0063, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Ремаріс» та визнано за останнім право власності на зазначену ділянку.

В подальшому між ТОВ «Ремаріс» та ТОВ «Лінгер» від 07 серпня 2007 року було укладено договір міни, який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі №4736, відповідно до якого ТОВ «Ремаріс» передав вищевказану земельну ділянку у власність ТОВ «Лінгер», а 21 серпня 2007 року ТОВ «Лінгер» було видано державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЕ №144563, а саме на земельну ділянку площею 4.170 га у межах згідно плану, що розташована на території Ювілейної селищної ради кадастровий номер -01-072-0063.

Однак, вище зазначені рішення постійно діючого третейського суду «Південно-східний Міжрегіональний» були скасовані відповідними судами. Так, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2008 року скасовано рішення постійно діючого третейського суду «Південно-східний Міжрегіональний» від 04 вересня 2006 року по справі № 0405/06-15, яким було визнаний дійсним договір міни спірної земельної ділянки укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та визнано за останнім право власності на спірну земельну ділянку, а ухвалою Новомосковського міськрайонного суду від 23 грудня 2008 року по справі № 6-147/08 скасовано рішення постійно діючого третейського суду «Південно-східний Міжрегіональний» від 10 січня 2007 року по справі № 1001/07-03, яким було визнано дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки (паю) № 618 площею 4,170 га у тому числі ріллі 4,170 га у межах згідно з планом, що розташована на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер -01-072-0063, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Ремаріс» та визнано за останнім право власності на зазначену земельну ділянку.

На підставі наведеного суд першої інстанції визнав вимоги ОСОБА_3 обґрунтованими, оскільки після скасування судами вищезазначених рішень постійно діючого третейського суду «Південно-Східний Міжрегіональний», то договір міни земельної ділянки між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 02.10.2004 року є нікчемний, а тому за ОСОБА_3 необхідно визнати право власності на земельну ділянку (пай) №618 площею 4,170 га, у тому числі ріллі 4,170 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер -01-072-0063.

Крім цього суд перешої інстанції встановив, що земельна ділянка (пай) № 618 площею 4,170 га у тому числі ріллі 4,170 га у межах згідно плану, яка розташована на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району належить ТОВ «Лінгер» на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЕ №144563 від 21 серпня 2007 року, який було видано після укладання договору міни між ТОВ «Ремаріс» та ТОВ «Лінгер» від 07 серпня 2007 року, згідно якого ТОВ «Ремаріс» передав ТОВ «Лінгер» у власність спірну земельну ділянку.

Відповідно до ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом, а ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані із його недійсністю.

Оскільки договір міни між ТОВ «Лінгер» та ТОВ «Ремаріс» був укладений 07 серпня 2007 року в період дії заборони на укладення таких договорів то суд першої інстанції визнав його недійсним, а Державний акт серії ЯЕ №144563 про право власності на земельну ділянку, виданий ТОВ «Лінгер» із цих підстав підлягає скасуванню.

Крім цього згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а ст. 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, а тому суд визнав вимоги ОСОБА_3 щодо витребування зазначеної земельної ділянки із незаконного володіння у ТОВ «Лінгер» такі, що підлягають задоволенню, оскільки як встановлено в судовому засіданні спірна земельна ділянка перебувала у незаконному володіння у ТОВ «Лінгер».

У звязку з визнанням за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку (пай) № 618 площею 4,170 га у тому числі ріллі 4,170 га у межах згідно плану, яка розташована на території Ювілейної селищної ради, суд визнав за необхідне зобовязати Державне підприємство «Центр Державного земельного кадастру» при Державному комітеті України по земельних ресурсах» в особі Дніпропетровської регіональної філії зареєструвати право власності на зазначену земельну ділянку за ОСОБА_3

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія судді вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив вищезазначені обставини справи, дав цим обставинам та доказам по справі правильну правову оцінку і, відповідно до вимог ст.ст. 202, 203, 215, 225 ЦК України.

Доводи, вказані ТОВ «Ремаріс» в апеляційній скарзі про порушення судом норм ст.ст. 215, 330 ЦУ України, ст.. 131 Земельного кодексу України, безпідставні та зводяться до тлумачення норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Посилання ТОВ «Ремаріс» в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду дійсним обставинам по справі, неправильну оцінку доказів по справі, необґрунтоване та зводиться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці, тоді як, згідно ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключним правом суду.

Таким чином, рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремаріс» відхилити.

Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному прядку протягом двадцяти днів.

Судді :