Справа № 1615/3054/2012
У х в а л а

02.07.2012 суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачка, ОСОБА_2, звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої просила суд ухвалити рішення, яким визнати за відповідачем, ОСОБА_3, право власності на земельну ділянку по провулку Ушинського, будинок 11 ау місті Кременчуці; стягнути з відповідача на її користь ? частину ринкової вартості земельної ділянки; визнати за відповідачем право власності на автомобіль FAW, державний номер НОМЕР_1; стягнути з відповідача на її користь ? частину ринкової вартості автомобіля; судові витрати стягнути пропорційно задоволених вимог.

Відповідно до вимог пункту 5 та 6 частини 2 статті 119 Цивільно-процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Однак, в порушення вищевказаних вимог цивільно-процесуального законодавства, позивачкою не додано до позовної заяви доказів на підтвердження викладених в ній обставин, зокрема в матеріалах позовної заяви відсутні копії документів, що підтверджують право власності на спірне майно.

Позивачкою в позовній заяві зазначено, що на даний час вартість земельної ділянки складає 80 000 грн. 00 коп., а вартість автомобіля становить 30 000 грн. 00 коп., та сплаено державне мито в сумі 1 100 грн. 00 коп., однак жодних доказів на підтвердження саме такої вартості предметів спору позивачка не надала, що позбавляє суд можливості визначити правильність обчислення суми сплаченого при подачі позову державного мита.

Частиною 1 статті 121 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що суддя встановивши, що заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 119, 120 ЦПК України або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Згідно із частиною 1 статті 133 Цивільно-процесуального кодексу України, у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

Разом із зазначеною вище позовною заявою, позивачем подана заява про забезпечення доказів. Дана заява не відповідає вимогам частини 1 статті 133 Цивільно-процесуального кодексу України, а саме в ній не викладені обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами, не викладено, з якою метою потрібно забезпечити докази.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суддя вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху, надавши позивачу строк для виправлення вищезазначених недоліків.

Одночасно розяснює, якщо позивач у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 119 Цивільно-процесуального кодексу України, сплатить судовий збір у визначеному чинним законодавством розмірі, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Керуючись статтями 119, 121 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення, зазначених в ухвалі суду недоліків протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя :