Справа № 1506/5816/2012
Провадження 2/1506/2333/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13.12.2012 року Біляївський районний суд

Одеської області

в складі: судді Мельничук Н.І.

при секретарі Пилаєвої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ УкрСибБанк про визнання недійсним договору в зв'язку з порушенням Закону України Про захист прав споживачів, суд,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсними кредитних договорів, мотивуючи його тим, що 27 квітня 2007 року між ним та ПАТ УкрСиббанк були укладені кредитні договори № 0, № 0 та № 0/2 з додатковими угодами, за умовами яких він одержав грошові кошти в сумі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, 80 000 (вісімдесят тисяч) доларів США та 3 296 (три тисячі двісті дев'яносто шість) гривень відповідно, і зобов'язався щомісячно повертати Банку суми кредитів, а також оплачувати відсотки за користування кредитними коштами.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення чинного законодавства, а саме вимог Закону України Про захист прав споживачів при укладенні кредитних договорів № 0, № 0 та № 0/2 від 27 квітня 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ УкрСиббанк.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, однак звернувся до суду з відповідною заявою в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ УкрСиббанк в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, заперечення на позов не надав.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Загальні підстави визнання договору недійсним та застосування правових наслідків визнання його недійсним передбачені статтями 203, 215 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спір про визнання угоди недійсною, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угоди вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

П. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України передбачена як одна з основних засад цивільного законодавства свобода договору. Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Скориставшись своїм правом, передбаченим наведеними нормами цивільного законодавства, ОСОБА_1 та ПАТ УкрСиббанк уклали кредитні договори № 0, № 0 та № 0/2 з додатковими угодами, за умовами яких позивач одержав кредитні кошти в сумі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, 80 000 (вісімдесят тисяч) доларів США та 3 296 (три тисячі двісті дев'яносто шість) гривень на строк до 27 квітня 2010 року, 27 квітня 2017 року і зобовязався щомісячно сплачувати проценти за користування кредитами в розмірі 13% річних, 13,5% річних та 18,5 % річних відповідно.

Стаття 14 Цивільного кодексу України зазначає, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Стаття 526 даного Кодексу вказує, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розміру та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Істотними умовами кредитного договору, що визначені законом, є предмет, сума, строк повернення, розмір процентів. При тлумаченні змісту істотних умов кредитного договору. необхідно враховувати норми статей глави 71 ЦК України, а також рекомендації Листа юридичного департамента НБУ від 18 серпня 2004 року № 18-111/3249-8378. Відповідно до зазначеного Листа, юридичний департамент НБУ з посиланням на положення ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами цивільно-правового договору є умова про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Грошові кошти, які надавались відповідачем позивачці за кредитним договором, були надані на придбання нерухомості, яка в подальшому була передана Банку в іпотеку. З наведеного випливає, що зобовязання, яке виникло на підставі зазначеного кредитного договору, є іпотечним боргом.

Таким чином, спірні правовідносини врегульовані спеціальною правовою нормою Законом України Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати іпотечним боргом є основне зобовязання за будь-яким правочином, виконання якого забезпечене іпотекою. Договір про іпотечний борг вказаним Законом визначено як цивільно-правову угоду, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків, які виникають у кредитодавця і боржника з приводу іпотечного боргу.

Згідно ст. 2 Закону України Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати іпотечний борг виникає тільки при дотриманні сторонами договору про іпотечний борг умов, встановлених цим Законом.

Статтею 2 Закону України Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати передбачено, що основні економічні та правові вимоги виникнення іпотечного боргу мають бути розкриті до укладення договору про іпотечний борг. Така інформація повинна бути оприлюднена кредитодавцем у письмовій формі і містити опис грошових зборів і витрат, повязаних зі встановленням іпотеки; принципи визначення плати за договором про іпотечний борг; положення про інфляційне застереження; порядок дострокового виконання основного зобовязання в разі неплатоспроможності боржника або невиконання боржником своїх зобовязань за договором про іпотечний борг та юридичні наслідки цього невиконання; право боржника попереджати кредитодавця про можливе невиконання основного зобовязання; реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру фінансових установ чи Державного реєстру банків; інші умови за рішенням кредитодавця.

Інформація, яка повинна бути надана до моменту укладення однією зі сторін є частиною пропозиції та істотною умовою договору, оскільки обовязковість її оприлюднення прямо передбачена законом (в даному випадку ст. 2 Закону України Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати).

Наведені норми чинного законодавства містять припис, згідно з яким надання інформації про умови кредитування є істотною умовою договору про іпотечний борг, яким є кредитний договір, укладений між сторонами по справі.

Відповідно до приписів статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відсутність згоди сторін щодо будь-якої з істотних умов договору має наслідком його неукладеність.

Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

В судовому засіданні не спростовані доводи позивача відносно того, що йому не було надано відповідачем повної і достовірної інформації стосовно всіх умов договорів до їх укладення. Таким чином, незважаючи на те, що волевиявлення сторін було спрямоване на укладання кредитних договорів, зазначені договори укладені не були і зобов'язальні правовідносини між сторонами не виникли. Але це не є підставою для визнання кредитних договорів № 0, № 0 та № 0/2 від 27.04.2007 року, укладених між ОСОБА_1 та ПАТ УкрСиббанк, недійсними.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд дійшов висновку, що норми діючого законодавства при укладенні кредитних договорів не порушені, але сторони не дійшли згоди щодо всіх істотних умов договорів, а тому вони є неукладеними. З факту неукладеності кредитних договорів № 0, № 0 та № 0/2 від 27.04.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ УкрСиббанк випливає відсутність між сторонами зобов'язальних відносин, але зазначена обставина жодним чином не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а тому вони не потребують судового захисту.

Встановлення судом факту неукладеності кредитних договорів є елементом з'ясування фактичних обставин справи та не призводить до відновлення порушених прав.

Що стосується вимог про визнання кредитних договорів недійсними, то в їх задоволенні слід повністю відмовити. Правовим наслідком неукладеності договору є відсутність будь-яких зобовязань, які б випливали з договору, тому не можна визнати недійсними неіснуючі зобовязання.

А тому, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 638 ЦК України, Законом України Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ПАТ УкрСибБанк про визнання недійсним договору в зв'язку з порушенням Закону України Про захист прав споживачів відмовити в повному обсязі.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Мельничук Н.І.