"23" січня 2012 р. Справа №228/1155/12
Провадження по справі №2/150/20/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

23 січня 2013 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого: судді Суперсона С.П.,

при секретарі Бровко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПрАТ Українська екологічна страхова компаніяпро відшкодування матеріальної та моральної шкоди -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та ПрАТ Українська екологічна страхова компаніяпро відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 03.06.2012 року в с.Шендерівка Чернівецького району відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ 21063 д.н.з03978 ВТ, , вчинив дорожньо-транспортну пригоду, в наслідок чого автомобіль позивача марки ОСОБА_3 Бенцд.н.з ,АВ4225ВІ, отримав технічні ушкодження.

Вказував, що внаслідок ДТП йому завдана матеріальна шкода відповідно до звіту оцінки майна по визначенню розміру матеріального збитку. Крім цього вказував, що йому була завдана і моральна шкода, яка полягає в моральних переживаннях, пов'язаних із протиправними діями, які спричинили ДТП, в завданих матеріальних збитках, у втраті можливості заробітку і в тому, що до даного часу відповідач не відшкодував матеріальних збитків.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, пославшись на обставини, вказані у позовній заяві і пояснив, що вирішити даний спір в позасудовому порядку відповідач не бажав. Просив позов задовільнити.

Відповідач, який був викликаний до суду через оголошення в пресі, повідомлений таким чином про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з*явився, не повідомивши при цьому про причини своєї неявки.

Частиною 9 статті 74 ЦПК України визначено, що з опублікуванням оголошення в пресі про виклик в суд відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини своєї неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Чернівецького районного суду Вінницької області від 19.06.2011 року ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_2порушив пункти 13.5, 11.2,11.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив наїзд на автомобіль Мерседес Бенц, д.н.зАВ 4225 ВІ, який належить позивачу. Дана постанова, оскаржена не була і набрала законної сили 02.07.2011 року.

Відповідно до звіту №12/109 від 18.06.2012 року оцінки майна по визначенню розміру матеріального збитку , завданого власникові КТЗ марки ОСОБА_3 д.н.з. АВ4225Ві, вартість відновлювального ремонту автомобіля в результаті ДТП становить93385,64 гр..

В добровільному порядку позивачу не відшкодовано завдану дорожньо-транспортною пригодою шкоду.

Відповідно до ст. 61 ч.4 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 22 ч.1, ч.2 п.1 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкодирозглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до вимог ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.

За загальними правилами, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля яка керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи вище викладене, суд знаходить що позовні вимоги позивача в частині стягнення із ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 93385,64 грн., підлягають до задоволення.

Суд погоджується також і з тим, що позивачеві було завдано моральні страждання, пов'язані як безпосередньо із вчиненням відповідачем ДТП, так і пов'язанні з його моральними стражданнями та втратами у вигляді порушення звичного ритму життя.

Відповідно до положень Конституції України, зокрема ст.ст. 32, 56, 62 і чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної в наслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

Однак вирішуючи питання про покладення обов'язку по відшкодуванню моральної шкоди суд враховує наступні обставини.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру в наслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку із ушкодженням здоровя, у порушенні права власності, прав, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, моральна шкода, пов'язана з душевними стражданнями позивача, стресом, пережитим, як під час так і після ДТП, втратами у вигляді порушення звичного ритму життя, оскільки сталися вимушені зміни через , що він втратив можливий заробіток, адже за допомогою свого автомобіля позивач здійснював підприємницьку діяльність,а тому має бути покладена на відповідача

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, ЗУ Про судовий збірсуд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати повязані зі сплатою судового збору .

Керуючись ст.ст. 23, 1167,1187, ч.4 ст.1193 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкодивід 31.03.1995 року, , ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ,224-226 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Стягнути із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 93385,64 (девяносто три тисячі триста вісімдесят пять ) гривень 64 копійок -матеріальної шкоди; 10000( десять тисяч) гривень моральної шкоди та 1033 гривень 00 копійок понесених позивачем судових витрат.

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення установлених строків, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Судя: