Рівненський міський суд Рівненської області
Справа №1715/6814/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2012 року

Рівненський міській суд Рівненської області:

в особі головуючого судді Цвіркуна О.С.,

при секретарі Красновій А.О.,

за участю : позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_5 Україна" (далі по тексту - ТОВ "ОСОБА_5 Україна") про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до матеріальної відповідальності, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до ТОВ "ОСОБА_5 Україна"про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до матеріальної відповідальності.

В своїй позовній заяві зазначає, що перебиває у трудових відносинах з відповідачем, а саме займає: посаду головного бухгалтера-заступника директора ТОВ ''ОСОБА_5 Україна".

20 грудня 2011 року наказом директора ТОВ "'ОСОБА_5 Україна" ОСОБА_6 за №23/п. її, ОСОБА_1 було притягнено до матеріальної відповідальності та згідно даного наказу здійснюється відрахування із її заробітної плати в розмірі 20 % кожної виплати заробітної плати.

Однак з даним наказом позивач не згідна з наступних підстав.

По-перше, в наказі вказано, що нею, ОСОБА_1 порушено порядок оплати за користування мобільним телефоном, однак, як стверджує позивач, вона завжди діяла в інтересах підприємства, виконуючи покладені на неї трудовим договором функції, а звинувачення у проплатах за мобільний телефон по номерам, які не використовувались підприємством є безпідставними. Сплата за користування мобільним зв'язком здійснювалась у відповідності з укладеними з оператором мобільного зв'язку угодами. Телефонні номери зареєстровані на підприємстві використовувались виключно в інтересах ТОВ "ОСОБА_5 Україна". Зазначені відомості підтверджуються угодами, рахунками бухгалтерського обліку.

По-друге, з самим наказом її не ознайомлювали, копії не надали, ніяких пояснень не відбирали, про існування вказаного наказу позивач взагалі не знала, лише в березні 2012 року під час розгляду в Рівненському міському суді справи про стягнення заробітної плати їй стало відомо про даний наказ.

Таким чином, на підставі вищевикладеного позивач вважає, що умови передбачені статтею 130 КЗпП України відсутні, і відповідно видання наказу №23/п від 20.12.201 і року є незаконним, а тому просить суд визнати незаконним та скасувати наказ №23/п від 20.12.2011 року "Про здійснення нарахування на головного бухгалтера - заступника директора ТОВ "ОСОБА_5 Україна" Полоцьку Оксану Миколаївну"

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю та просили його задовольнити.

Представники відповідача позовні вимоги заперечували в повному обсязі.

В обґрунтування своїх заперечень пояснили, що відповідно до наказу №69-В від 9 грудня 2011 року директора ТОВ "ОСОБА_5 Україна" було призначено проведення службової перевірки по факту систематичної оплати з рахунків ТОВ послуг мобільного зв'язку за користування телефонними номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2, які фактично не знаходились в користуванні у співробітників ТОВ "ОСОБА_5 Україна".

Відповідно до довідки від 9 грудня 2011 року про результати службової перевірки виявлено факт грубих порушень трудової дисципліни зі сторони головного бухгалтера-заступника директора ТОВ "ОСОБА_5 Україна" ОСОБА_1

9 грудня 2011 року на ім'я ОСОБА_1 було направлено вимогу про добровільне повернення останньою коштів ТОВ "ОСОБА_5 Україна" у розмірі 33019,32 грн., яку позивач отримала 9 грудня 2012 року, однак в добровільному порядку повертати кошти відмовилась.

Враховуючи вищевикладене 20 грудня 2011 року ТОВ "ОСОБА_5 Україна"з дотриманням вимог КЗпП був виданий наказ №23/п, "Про здійснення нарахування на головного бухгалтера-заступника директора ТОВ "ОСОБА_5 Україна" ОСОБА_1М." на суму в розмірі її заробітної плати.

На даний час відрахування нереалізоване до кінця по причині перебування позивача на лікарняному.

Таким чином на думку представників відповідача позивача правомірно було притягнено до матеріальної відповідальності, без жодних порушень вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення та доводи сторін, свідків, об'єктивно та неупереджено дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що в жовтні 2008 року, ОСОБА_1 була прийнята на роботу в ТОВ '"ОСОБА_5 Україна" на посаду головного бухгалтера, а з жовтня 2010 року обіймала посаду заступника директора-головного бухгалтера даного товариства.

Згідно ч.1,2 ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Відповідно до абз.2 п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29 грудня 1992 року, суд 5 кожному випалю, зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню.

Зі змісту резолютивної частини наказу №69-В від 9 грудня 2011 року про проведення службової перевірки по факту систематичної оплати з рахунків ТОВ послуг мобільного зв'язку за користування телефонними номерами, які фактично не знаходились в користуванні у співробітників ТОВ "ОСОБА_5 Україна"оглянутого в судовому засіданні, вбачається наступне:

п.1. призначити та провести службову перевірку з вищевказаних фактів для встановлення причин, можливих наслідків, причетних співробітників. Провести вказану службову перевірку в тому числі і шляхом витребування письмових пояснень у посадових осіб і працівників ТОВ "ОСОБА_5 Україна", які в силу своїх посадових та трудових обовязків здійснювали контроль чи нагляд за даними питаннями, чи в коло практичної діяльності яких входило виконання відповідних функцій.

Судом було досліджено висновок про результати службової перевірки від 9 грудня 2011 року, з якого вбачається: що в період з 01.01.10р. по 31.10.11р. з рахунків ТОВ "ОСОБА_5 Україна"здійснено оплату за користування корпоративними номерами мобільного телефону та . в сумі 15 453,11 грн. та 17 566,21 гри. відповідно.

Перевіркою встановлено, що номер у вказаний період ніколи не використовувався співробітниками ТОВ "ОСОБА_5 Україна", а знаходився в користуванні у гр.-ки Павлюк (дівоче прізвище Штандарук) ОСОБА_7, яка є рідною сестрою ОСОБА_1, а номер знаходиться в користуванні ОСОБА_8, який з 25.05.10р. не є співробітником ТОВ "ОСОБА_9 Україна" згідно наявних даних є співмешканцем ОСОБА_1

На підставі вищенаведеного був зроблений висновок про факт грубого порушення трудової дисципліни зі сторони головного бухгалтера-заступника директора ТОВ "ОСОБА_5 Україна"ОСОБА_1.

При цьому судом встановлено, що під час перевірки, всупереч наказу №69-В від 9 грудня 2011 року жодних пояснень ні у ОСОБА_1, ані в жодної іншої посадової особи, які в силу своїх посадових обов'язків здійснювали контроль чи нагляд за даним питанням не відбиралось, жодних документів, які б підтверджували факти зазначені в довідці не додавались за винятком пояснень трьох працівників. Крім того, до висновку не додано жодних документів бухгалтерського обліку чи інших документів про наявність і розмір прямої дійсної шкоди (актів ревізії та облікових документів й інших документів про розмір зайвих грошових виплат).

Згідно ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

У відповідності з ч.2 ст. 130 КЗпП України керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники несуть матеріальну відповідальність - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами .

Однак, як вбачається з п.п.1 та 2 наказу №23/п від 20 грудня 2011 року, на ОСОБА_1 здійснено нарахування ( як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, що це притягнуто до матеріальної відповідальності) в розмірі місячної заробітної плати, тобто в розмірі, який суперечить Закону. Крім того, згідно ч.2 ст. 136 КЗпП розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу про покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, має бути звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові.

Як встановлено в судовому засіданні і сторонами не заперечується, наказ №23/п від 20 грудня 2011 року, а саме цей документ є розпорядженням про покриття шкоди позивачу ОСОБА_1 не надсилався і вона з ним не ознайомлювалась.

Однак, судом встановлено, що незважаючи на вищенаведене та всупереч вимог ч.2 ст.136 КЗпП, при виплаті ОСОБА_1 заробітної плати за першу половину грудня 2011 року застосовано відрахування з заробітної плати, що підтверджується відповіддю директора ТОВ "ОСОБА_5 Україна" від 29 грудня 2011 року на запит представника позивача (а.с.19)

На даний час відрахування нереалізоване до кінця по причині перебування позивача з 12 грудня 2011 року по 6 квітня 2012 року на лікарняному.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що наказ №23/п від 20 грудня 2011 року "Про здійснення нарахування на головного бухгалтера-заступника директора ТОВ " ОСОБА_5 Україна" ОСОБА_1М." був винесений без врахування всіх необхідних на те вимог чинного законодавства, а тому підлягає до скасування.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду 12 квітня 2012 року.

В судовому засіданні позивач, щодо причини пропуску строку звернення до суду для скасування наказу пояснила наступне, що про наказ №23/п від 20 грудня 2011 року їй стало тільки в березні 2012 року під час розгляду в суді справи про стягнення заробітної плати.

Враховуючи те. що в судовому засіданні встановлено, що наказ №23/п від 20 грудня 2011 року ОСОБА_1 до відома не доводився, не вручався і про його винесення остання дізналась лише в березні 2012 року, суд приходить до переконання, що позивач ОСОБА_1 звернулась до суду в межах строку визначеного ч.1 ст.233 КЗпП України з моменту коли довідалась про порушення свого права.

На підставі викладеного, ст.ст. 130. 132. 133, 136, 232, 233 Кодексу законів про працю України, керуючись ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215 Цивільного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ''ОСОБА_5 Україна'" про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до матеріальної відповідальності -задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ №23/п від 20 грудня 2011 року "Про здійснення нарахування на головного бухгалтера-заступника директора ТОВ "ОСОБА_5 Українам" Полоцьку Оксану Миколаїву». Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_5 Україна" в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнена, у розмірі 107 грн. 30 коп. (сто сім гривень тридцять копійок)

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду О.С.Цвіркун