Справа № 2-1363/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2012 року Білоцерківський міськрайоний суд у складі:

головуючого судді Закаблук О. В. ,

при секретарі Чуприна О. С.,

за участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідача- Стамбуляк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 м.Біла Церква справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з названим позовом, мотивуючи його тим, що 26 липня 2010 року під час сварки, яка виникла внаслідок спору з приводу спільного використання погребу біля будинку №33 по вул.Чехова в м.Біла Церква відповідач ОСОБА_3 умисно нанесла їй удар держаком лопати по руці, внаслідок чого вона отримала тілесне ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритого перелому 3-ї п»ясткової кістки лівої кисті і вона з 26.07.2010 року по 11.08.2010 року перебувала на лікуванні в Білоцерківській центральній міській лікарні №2, і внаслідок чого відповідач притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, а позивач понесла матеріальні витрати на лікування в розмірі 663,55 грн. та їй спричинено моральну шкоду, яку вона визначає в 10000 грн. та просить стягнути з відповідачки на свою користь суму завданих збитків.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов, суду показала, що матеріальні збитки, які вона понесла на лікування підтверджуються чеками на придбання ліків, які знаходяться в кримінальній справі по обвинуваченню відповідача, моральна шкода полягає в тому, що вона тривалий час лікувалась, працювала до отримання тілесного ушкодження, після чого не змогла виконувати свою роботу та звільнилась, так як працювала на приватному підприємстві обертальником голубців, тобто її робота була пов»язана з роботою руки, в даний час не може влаштуватись на роботу та належним чином опікуватись малолітнім онуком, який перебуває у неї на утриманні після смерті дочки. Вважає, що вона втратила заробіток за основним місцем роботи з вини відповідача, а тому просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача за договором ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, суду пояснила, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, так як тілесне ушкодження позивач отримала внаслідок злочинних дій відповідача, яка була звільнена від кримінальної відповідальності за вчинене, однак згідно закону повинна відшкодувати спричинені позивачу злочином збитки у вигляді матеріальної та моральної шкоди. Моральна шкода полягає в тому, що позивач внаслідок отриманого ушкодження тривалий час переносила фізичний біль та незручності, втратила заробіток, так як не могла виконувати свою роботу та звільнилась, а тому вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі та суду пояснила, що тілесних ушкоджень позивачці не спричиняла, хоча в дійсності дала згоду на застосуванні до неї амністії, внаслідок чого її звільнили від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України. Зазначає, що так як вона не користувалась послугами адвоката під час розгляду кримінальної справи, то не розуміла наслідків визнання нею вини у вчиненні злочину по відношенню до позивачки, однак постанову суду про звільнення її від кримінальної відповідальності не оскаржувала. Просить відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні за договором ОСОБА_4 підтримала позицію відповідача, суду пояснила, що вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, так як відповідач не наносила позивачу тілесних ушкоджень, розмір моральної шкоди не обґрунтований.

Суд, заслухавши сторони, представників сторін, свідків, оглянувши та дослідивши матеріали справи, кримінальної справи № 52-2711 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ст.122 ч.1 КК України в частині цивільного позову потерпілої ОСОБА_2, проаналізувавши докази в їх сукупності вважає, що позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, підлягає до задоволення частково по таким підставам.

Як встановлено в судовому засіданні, 26 липня 2010 року під час сварки, яка виникла внаслідок спору з приводу спільного використання погребу біля будинку №33 по вул.Чехова в м.Біла Церква відповідач ОСОБА_3 умисно нанесла удар позивачу ОСОБА_2 держаком лопати по руці, внаслідок чого остання отримала тілесне ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритого перелому 3-ї п»ясткової кістки лівої кисті та з 26.07.2010 року по 11.08.2010 року перебувала на лікуванні в Білоцерківській центральній міській лікарні №2, понесла витрати на придбання ліків та лікування в розмірі 613 грн. 55 коп. та сплатила 50 грн. добровільного пожертвування в лікарню.

Відповідач ОСОБА_3 звільнена від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України у зв»язку з амністією, кримінальна справа відносно відповідача закрита.

Вищезазначене підтверджується окрім показань сторін, постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2009 року, з якої вбачається, що відповідач ОСОБА_3 звільнена від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України в зв»язку з актом амністії, повністю визнала вину у вчиненні злочину, а тому суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що нею не вчинявся злочин, не спричинялись тілесні ушкодження позивачу, вказаний факт не підлягає доказуванню в судовому засіданні.

Згідно ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у кримінальній

справі, яке набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, а тому суд вважає доведеним вину відповідача ОСОБА_3 у спричиненні тілесних ушкоджень середнього ступеню позивачу, внаслідок чого позивачу завдана матеріальна шкода в зв»язку з пошкодженням її здоров»я, яка полягає у витратах на придбання ліків, лікування та позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягає в фізичному болі, порушенні звичайного укладу життя через лікування, розслідування кримінальної справи, в якій позивач була визнана потерпілою.

Після отримання тілесних ушкоджень позивач лікувалась з 26.07.2010 року по 11.08.2010 року, перебувала на лікуванні в Білоцерківській центральній міській лікарні №2, переносила фізичний біль, несла матеріальні витрати, які відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодовувати, а тому позивачу спричинена матеріальна шкода внаслідок пошкодження здоров»я в розмірі 613 грн. 55 коп., яка підлягає стягненню на користь позивача з відповідача згідно вимог закону.

Позивач просить стягнути з відповідача 663,55 грн. матеріальної шкоди.

При визначенні розміру матеріальної шкоди суд не приймає до уваги довідку № 004023 про внесення добровільного пожертвування в Білоцерківську міську лікарню №2 в розмірі 50 грн., так як названі витрати є добровільними, тобто не пов»язані з лікуванням позивача отриманих тілесних ушкоджень з вини відповідача, а тому позов підлягає задоволенню частково в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди.

Розмір спричинених матеріальних збитків позивачу складається з витрат, які понесені в зв»язку з лікуванням, придбанням ліків позивачем в сумі 613,55 грн., які підтверджені квитанціями та розрахунковими чеками в матеріалах кримінальної справи №52-2711 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ст.122 ч.1 КК України (а.с.52-53).

Позивач просить стягнути з відповідача 10000грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що вона тривалий час переносила сильний фізичний біль внаслідок перелому, був порушений звичайний уклад життя внаслідок лікування, перебуванні у лікарні та позивач була змушена звільнитись з роботи внаслідок травми руки, а тому втратила заробіток та не може влаштуватись на іншу роботу.

Суд, при визначенні розміру моральної шкоди не приймає до уваги посилання позивача про те, що позивач була змушена звільнитись з роботи внаслідок травми руки, втратила заробіток та не може влаштуватись на іншу роботу, не може належним чином опікуватись онуком після смерті дочки, та не може самостійно повністю піклуватись про себе, так як назване суперечить обставинам справи, а саме, трудовій книжці позивача, звідки вбачається, що позивач звільнилась з роботи за власним бажанням 01.12.2009 року згідно ст.38 КЗпП України ще до отримання нею травми 26.07.2010 року, доказів відсутності можливості працевлаштування внаслідок травми позивачем суду не надано, а тому судом не приймаються до уваги також показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в частині того, що позивач звільнилась з роботи внаслідок того, що не могла належним чином виконувати обов»язки обертальниці голубців на приватному підприємстві, де вони разом працювали, тим паче свідки пояснили, що підприємство було розформоване зовсім та вони працювали без трудових угод.

Крім цього суд вважає неналежними посилання позивача як на підставу обґрунтування розміру моральної шкоди втрату заробітку на підприємстві, так як названі обставини регулюються вимогами ст.1195 ЦК України , являються вимогами матеріального, а не немайнового, характеру. Позовних вимог щодо відшкодування збитків внаслідок втрати заробітку з посиланням на закон позивач не заявляла, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог.

З рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 12.07.2011 року №319 вбачається, що за станом здоров»я позивач ОСОБА_2 може виконувати обов»язки опікуна, виявила сама бажання стати опікуном малолітнього онука ОСОБА_5 після смерті матері ОСОБА_7, а тому суд не приймає до уваги посилання позивача щодо неможливості виконання нею належним чином обов»язків опікуна малолітнього онука.

Позов підлягає до задоволення на підставі ст. 1166,1167 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 тис. грн. не підлягають до задоволення, так як позивач не обґрунтувала розміру моральної шкоди, та при визначенні розміру шкоди враховує тривалість періоду, протягом якого позивач була вимушена терпіти фізичний біль та незручності внаслідок пошкодження її здоров»я, засади розумності та справедливості, майновий стан сторін та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, що вважає співрозмірним з розміром витрат на лікування позивача, а тому позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню частково.

Згідно ст.1177 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок

злочину, відшкодовується державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною, тобто в даному випадку майнова шкода відшкодовується ОСОБА_3.

Таким чином, враховуючи наведене, суд прийшов до висновку щодо необхідності задоволення позову в частині відшкодування матеріальних збитків позивачу у справі ОСОБА_8 частково, так як майнова шкода, яка спричинена йому внаслідок пошкодження його здоров»я, заподіяна внаслідок вини відповідача, який порушив правила дорожнього руху, що перебуває у прямому причинному зв"язку з наслідками пошкодженням здоров»я позивача і, як наслідок, тривалим лікуванням та матеріальними збитками.

З відповідача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 188,20 грн. на користь позивача, які підтверджені квитанцією про сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23,1166, 1167, 1177 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 213-215, 294,296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 613 грн. 55 коп. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди, спричинених ушкодженням здоров»я.

Стягнути з ОСОБА_3 188,20 грн. витрат по сплаті судового збору на користь ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене через Білоцерківський міськрайонний суд до Апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з часу його проголошення.

Суддя ОСОБА_9