Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 ц 5816/ 12 Головуючий у 1 інстанціїБоровікова А.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2012 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.

Суддів: Подліянової Г.С.

ОСОБА_2

При секретарі: Хомяк К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від «24» вересня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2011року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що 21.09.2006 року між відповідачем ОСОБА_4 та позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, згідно з яким ПАТ КБ „ПриватБанк" зобовязався надати ОСОБА_4 кредит у розмірі 13001,86 дол. США на термін до 20.06.2012року, а останній зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором.

Відповідно договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно Договору, у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Свої зобов*язання за договором та угодою позивач виконав у повному обсязі: видав ОСОБА_4 кредит у розмірі 13001,86 доларів США. В порушення умов кредитного договору, ОСОБА_4 свої зобов'язання виконав частково, у звязку з чим станом на 11.08.2011 року має заборгованість за кредитним договором у сумі 2898,58 дол. США, у тому числі: заборгованість за кредитом - 1713,50дол. США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 215,51 дол. США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 635,40 дол. США; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором -334,17 дол. США.

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 2898,58 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15.08.2011 року за 1 долар США становить 7.97 грн, отже сума складає - 23104,29 грн. та судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від «24» вересня 2012 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати, ухвалити нове рішення яким позов задовольнити в повному обсязі; судові витрати покласти на відповідача.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ « Приват Банк» про стягнення заборгованості, районний суд виходив з того, що банк у порушення умов кредитного договору не довів, що він надіслав відповідачу, а він отримав, письмову вимогу про порушення договору та дострокове повернення всієї суми кредиту, а тому вважав, що не має законних підстав для дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором.

Проте погодитися з такими висновком суду першої інстанції не можна, виходячи з такого.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Судам встановлено, що 20.06.2007 року між ПАТ КБ « ПриватБанк» і ОСОБА_4 укладено кредитний договір на суму 13001, 86 доларів США, у цей же день з метою забезпечення виконання основного зобовязання з ним укладено також договір застави автомобіля НОМЕР_1. Позичальник умови кредитного договору порушив, у звязку з чим виникла заборгованість зі сплати щомісячних платежів і процентів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Отже, встановивши, що з боку позичальника мало місце прострочення чергової частини кредиту, та відмовляючи банку в позові про дострокове стягнення кредиту, суд першої інстанції наведених вище вимог закону не врахував.

Крім того, вказуючи, що позивач не довів суду, що відповідачам було надіслано повідомлення про дострокове повернення кредиту у звязку з порушенням умов договору, суд у порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України не звернув уваги на те, що умовами кредитного договору сторони, керуючись чинним законодавством, зокрема ст. ст. 525, 611 ЦК України, погодили, що відповідно до п. 2.2.10 цього договору термін повернення кредиту визнається таким, що настав, згідно з п.2.3.3. договору та банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи після реалізації предмету застави третіми особами на підставі довіреності, в рахунок погашення заборгованості за договором покупцем предмету застави перераховано, а позивачем зараховано 6079, 41 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості та довідкою про розподіл коштів (а.с. 4-7, а.с. 33, а.с. 65), проте заборгованість повністю погашена не була.

Отже, невиконання вимог про надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення зобовязання не є перешкодою для реалізації права Банку звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимоги Банку, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не можна вважати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

При цьому колегія суддів погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором, яка складається станом на 11.08.2011 року з 2898.58 доларів США, а саме: 1713.50 доларів США заборгованість за кредитом; 215,51 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 334.17 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, що за офіційним валютним курсом, встановленим Національним банком України станом на 15.08.2011 року становить 7, 97 грн. за 1 долар США, тобто 23104, 29 грн., оскільки цей розрахунок відповідає як умовам кредитного договору, так і матеріалам справи, а тому доводи апелянта про неправильне визначення заборгованості безпідставні. Крім того, відповідач не надав жодного доказу, який би спростував наявність заборгованості за кредитним договором чи її розмір.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем в розмірі 466 грн. 99 коп. (а.с.19, а.с. 67) слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 Банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від «24» вересня 2012 року по цій справі скасувати. Ухвалити нове рішення наступного змісту. Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № ZRSOАК11010069 від 20.06.2007 року в розмірі 23104,29 грн, а також судові витрати в розмірі 466 грн. 99 коп.,

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте воно може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: