Справа № 1003/8552/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2012 року Білоцерківський міськрайоний суд у складі:

головуючого судді Закаблук О. В. ,

при секретарі Чуприна О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 м.Біла Церква справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з цивільним позовом про стягнення боргу з відповідача в сумі 35775 грн., мотивуючи тим, що відповідач в добровільному порядку не бажає повернути належні йому запозичені грошові кошти в сумі 30000 грн..

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, суду показала, що відповідач згідно договору від 25.03.2011 року позичив у неї грошові кошти в сумі 30000грн. строком на шість місяців з оплатою 14% річних, в даний час не бажає повертати запозичені грошові кошти, а тому згідно умов договору просить стягнути з відповідача 30000 грн. боргу за договором позики та 5,200 грн. процентів за користування грішми відповідно до умов договору позики, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав, суду показав, що він дійсно згідно договору позики заборгував позивачеві грошові кошти, які зобов»язується повернути позивачеві.

Суд, заслухавши сторони, оглянувши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку що позов обґрунтований, підлягає до задоволення по таким підставам.

Як встановлено в судовому засіданні, визнається відповідачем, 25.03.2011 року між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 було укладено письмовий договір позики, згідно якого позивач позичила строком на шість місяців відповідачу грошові кошти в сумі 30000 грн. під 14% річних. Грошові кошти були передані, однак у встановлений договором строк відповідач не повернув позивачу запозичених коштів та в добровільному порядку не бажає виконувати взяті на себе зобов»язання, а тому між сторонами виник спір про право на грошові кошти, який підлягає вирішенню в судовому порядку.

Вищенаведене підтверджується договором позики від 25.03.2011 року між сторонами, який підписаний сторонами особисто.

Відповідно до ст.174 ЦПК України суд, при наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову у разі визнання позову відповідачем.

Позов підлягає задоволенню відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України, згідно якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути таку ж суму грошових коштів.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику- грошові кошти у такій саме сумі , що були передані йому у строк та в порядку, який встановлено договором.

Відповідно до вимог ст.ст. 509,525, 526,527 ЦК України боржник зобов»язаний виконати свій обов»язок по сплаті грошей кредитору, зобов"язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог цивільного законодавства та договору, одностороння відмова від зобов"язання не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом.

Згідно п.5.2 Договору позики від 25.03.2011 року позика повертається готівкою з врахуванням 14% річних.

Згідно ст.ст.1050,625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми .

Враховуючи визнання відповідачем позову суд не досліджує розмірів заборгованості за договором позики між сторонами згідно вимог ст.174 ЦПК України, так як назване не порушує вимог закону та не суперечить інтересам інших осіб, а тому позов слід задовольнити в повному обсязі, прийняти визнання позову відповідачем.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідношення у вигляді зобов»язань відповідача повернути запозичені кошти позичальнику, договір позики між сторонами відбувся в письмовій формі, грошові кошти були передані позивачем відповідачу в сумі 30000 грн., однак у визначений термін повернення боргу позичальник не повернув позичкодавцеві названу суму, тобто не виконав своїх зобов»язань за умовами договору, а тому в межах заявлених позовних вимог з посиланням на положення ст.ст. 1046,1047,1049 ЦК України позов підлягає до задоволення .

Витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 362,00грн., які підтверджені квитанцією, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.509,525,526,527,625, 1046,1047,1049,1050 ЦК України, Договором позики від 25.03.2011 року, ст.ст. 10,60,61, 174,208-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 , проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_2 суму боргу за договором позики в розмірі 35775 грн. та 362 грн. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 10 днів з часу проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_3