Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-3003/2012 р. Головуючий у 1-й інстанції: Нещеретна Л.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2012 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.,

суддів Дашковської О.В.,

ОСОБА_2,

При секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3В,, ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

В позові зазначила, що квартира АДРЕСА_1 належить до спільного майна подружжя. Відповідач ОСОБА_3 21.09.2010 року продав спірну квартиру відповідачу ОСОБА_5 без її згоди, оформивши на себе право власності на квартиру 25.06.2010 року на підставі розпорядження голови Хортицької районної адміністрації від 03.04.2006 року. Посилаючись на ст.ст. 203, 215, 216, 236, 268, 369 ЦК України, ст.ст. 65, 68 СК України просила визнати недійсним договір купівлі-продажу від 21 вересня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 10089, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, з моменту його вчинення та стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2012 року позов задоволено.

Визнано недійсним вчинений ОСОБА_3 та ОСОБА_5 договір купівлі-продажу від 21.09.2010 року посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 10089, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, з моменту його вчинення та стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

2

ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним суд обгрунтовно виходив з того, що відповідач без її згоди розпорядився спільним сумісним майном подружжя.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.01.1981 року до 30.06.2009 року. Під час перебування у шлюбі, а саме 02.12.1985 року ОСОБА_3 як члену ЖБК на сімю із трех осіб було отримано трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, пайові внески за яку сторонами було сплачено у повному обсязі у 1991 році /а.с.225 /.

За нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 21.09.2010 року ОСОБА_3 продав вищезазначену квартиру ОСОБА_5. При цьому ОСОБА_3 заявою повідомив нотаріуса, що відчужувана квартира не є спільною сумісною власністю, оскільки як на час її набуття так і на продажу він у зареєстрованому шлюбі не перебував та що осіб, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на відчужувану квартиру( її частку), в тому числі і відповідно до ст., ст. 65,74,97 СК України не має/ а.с.60 /.

Однак вищевказана квартира за поданим у липні 2010 року до суду позовом ОСОБА_4 вже була предметом розподілу майна подружжя. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19.01.2010 року, що підтверджено ухвалою апеляційної інстанції від 22.11.2011 року, було встановлено те, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки набута сторонами під час шлюбу / а.с.8-10,170,171/.

За нормами ст.,ст. 60,68 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної влсності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпорядження майном, що обєктом прва спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

За нормами ст.,ст. 368, 369 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Оскільки ОСОБА_4 не надавала згоди на продаж спірної квартири та не уповноважувала ОСОБА_3 на здійснення купівлі-продажу цієї квартири від її імені, то судом з додержанням норм діючого законодавства ухвалено рішення суду про визнання недійсним оскаржувального договору купівлі-продажу спільного суміжного майна колишнього подружжя, підстав для скасування цього рішення суду судова колегія не має.

Інші доводи апеляційної скарги та неявка до суду апеляційної інстанції ОСОБА_5 не впливають правильність висновків суду у цій справі.

Свідоцтво про право власності від 25.06.2010 року на спірну квартиру на імя ОСОБА_3 та розпорядження голови міської райадмінстрації від 03.04.2006 року № 624-р, на які посилається апелянт в обгрунтування своєї скарги, були видані під час перебуванні сторін у справі у шлюбі, а тому не можуть змінити статус цієї квартири як спільного сімісного майна подружжя.

3

Керуючись ст.,ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2012 року у цій справі залшити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: