Справа № 403/1139/12
Провадження № 2/403/2020/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2012 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого, судді Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі Кузьминій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Дніпропетровська міська рада про стягнення неустойки, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що 13 вересня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Попередній договір. Відповідно до вказаного Договору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобовязались у строк не пізніше 12 листопада 2011 року на умовах, встановлених Попереднім договором, укласти основний договір оренди нерухомого майна: нежитлового торгівельно-офісного приміщення №4, яке знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Вакуленчука, буд. 6, для чого Сторони зобовязались виконати всі юридичні та інші дії, необхідні для укладення договору.

Відповідно до п.3 Попереднього договору ОСОБА_1 зобовязалася надати ОСОБА_2 документи, що підтверджують її право власності на нерухоме майно, яке є предметом Попереднього договору (технічний паспорт, витяг з реєстру прав власників).

У визначений термін укладення договору оренди не відбулось. Позивач вважає, що укладення договору оренди не відбулось з вини відповідача, а тому відповідно до п. 7 укладеного Попереднього договору просить стягнути з відповідача розмір неустойки в розмірі 500,00 грн.

У судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, в обґрунтування їх змін, посилалася на необхідність захисту свого цивільного права у звязку з наявністю сумнівів у відповідача щодо відповідності нерухомого майна чинним будівельним нормам та належності його на праві власності позивачу, просила суд стягнути суму неустойки та визнати за нею право власності на нерухоме майно нежитлове торгівельно-офісне приміщення № 4 загальною площею 57,5 кв. м, літ а4 сходи, козирок, розташоване у м. Дніпропетровську по вул. Вакуленчука, буд. 6, без додаткових актів введення в експлуатацію.

В судове засідання ОСОБА_1 та її представник не зявились, до суду подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій вони підтримали позов та просили його задовольнити в повному обсязі.

Представник ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій проти позову не заперечувала, просила суд винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник третьої особи - Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-СГ № 040826 від 27 червня 2008 року шлюб між чоловіком ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було розірвано, після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєне прізвище ОСОБА_1.

13 вересня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Попередній договір. Відповідно до вказаного Договору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобовязались у строк не пізніше 12 листопада 2011 року на умовах, встановлених Попереднім договором, укласти основний договір оренди нерухомого майна: нежитлового торгівельно-офісного приміщення №4, загальною площею 57,5 кв.м, літ а4 сходи, козирок, розташоване у м. Дніпропетровську по вул. Вакуленчука, буд. 6, для чого Сторони зобовязались виконати всі юридичні та інші дії, необхідні для укладення договору.

Відповідно до п.3 Попереднього договору позивач зобовязалася надати відповідачу документи, що підтверджують її право власності на нерухоме майно, яке є предметом Попереднього договору.

На виконання умов Попереднього договору позивачем було направлено відповідачу лист від 28 вересня 2011 із запрошенням зявитись для укладення основного договору оренди. Відповідач отримав лист 06 жовтня 2011 року, але без поважних причин для укладення договору не зявився.

Згідно п.7 укладеного Попереднього договору сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору на умовах, передбачених Попереднім договором, зобовязана відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням. Розмір неустойки за ухилення від укладення Основного договору складає 500,00 грн.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно наданої копії рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 03.01.2008 року та витягу Про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17649939 від 07.02.2008 року спірний обєкт нерухомості належить на праві приватної власності позивачеві.

Відповідно до частини 1,3,5 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

До кола способів захисту цивільних прав та інтересів чинним законодавством віднесено припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі.

Так, відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України передбачає, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивачем з дотриманням будівельних норм і правил самовільно було переобладнано нежитлове торгівельно-офісне приміщення №4 загальною площею 57,5 кв. м, збудовано сходи літ - а4 загальною площею 3,1 кв. м та козирок у м. Дніпропетровську по вул. Вакуленчука, буд. 6.

Відповідно до наданого до матеріалів справи Технічного звіту розробленого ТОВ „Дніпропетровьский ПКТІ від 21 грудня 2011 року (ліцензія Серія АВ № 558538 від 22.09.2010 року дійсна до 22.09.2015 року) за результатами обстеження будівельних конструкцій нежитлового торгівельно-офісного приміщення №4, по вул. Вакуленчука, 6 приміщення та сходи знаходяться у задовільному стані. Зазначений обєкт відповідає будівельним і технічним нормам та правилам, при правильній експлуатації є безпечним для життя та здоровя людей.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно, його виникнення, перехід, припинення, обмеження є рішення суду, яке набрало чинності.

Аналогічне положення містить п.10 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав на нерухоме майно, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2000 р. № 7/5, а саме те, що рішення суду про визнання права власності відноситься до правовстановлювальних документів, на підставі якого проводиться реєстрація права власності на обєкт нерухомого майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 4,10, 60,88,123,224-227 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки та визнання права власності задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500 грн. в якості неустойки за ухилення від укладення договору.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно нежитлове торгівельно-офісне приміщення №4 загальною площею 57,5 кв. м, літ а4 сходи, козирок, що розташоване по вул. Вакуленчука, 6 у м. Дніпропетровську без додаткових актів введення в експлуатацію.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя (підпис) Єлісєєва Т.Ю.

З оригіналом згідно.

Суддя

Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська Т.Ю. Єлісєєва