Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-2643 / 12 Головуючий у 1-й інстанції: Воробйов А.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2012 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Краснокутської О.М.,

ОСОБА_1,

При секретарі: Свинаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2012 року по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Запорізького міського управління юстиції, -

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Запорізького міського управління юстиції.

Просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_3 щодо винесення постанови від 10.11.2011 року про стягнення з нього виконавчого збору, постанови від 15.12.2011 року про відкриття за цією постановою виконавчого провадження № 30384489 та постанови від 15.12.2011 року про накладення арешту на належне йому майно, та скасувати зазначені постанови, як такі, що суперечать вимогам законодавства та порушують його права.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2012 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду вимогам закону, просить ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2012 року скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення скарги.

Заслухавши суддюдоповідача, доводи апелянта, заперечення представника Орджонікідзевського відділу державної виконавчою служби Запорізького міського управління юстиції, розглянувши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 2 частини 2 статті 307, пунктом 2 частини 1 статті 312 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні скарги, Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя виходив із того, що дії державного виконавця відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Проте погодитись із такими висновками суду не можна з таких підстав.

За змістом глави 7 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, а згідно із частиною 2 статті 387 цього Кодексу в разі встановлення обґрунтованості скарги на бездіяльність чи рішення державного виконавця суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ст. ст. 1,5 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів до примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

За змістом статей 27,28 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Пунктом 4.16.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року N 74/5, визначено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю після завершення строку, наданого для добровільного виконання, та встановлення, що рішення боржником у добровільному порядку не виконано. Аналогічні положення закріплені в частині третій статті 28 України "Про виконавче провадження".

Згідно ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

В ході вирішення скарги встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2011 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_4 Стягнуто за договором позики з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг у розмірі 237 753 грн., штраф у розмірі 613 402 грн. 74 коп., судовий збір 1 700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., всього 852 975 грн. 74 коп.

Однак в подальшому, 12 жовтня 2011 року, рішенням апеляційного суду Запорізької області було частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2011 року змінено. Позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 борг за договором позики 237 753 грн., неустойку у сумі 267 507 грн., всього 505 260 грн. Рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат залишено без змін.

Незважаючи на викладене, 25 жовтня 2011 року виконавчий лист по даній справі був виданий судом першої інстанції на стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 852 975 грн. ( а. с. 36-37 ).

Вказаний виконавчий лист надійшов на виконання до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького МУЮ, 03 листопада 2011 року було відкрито виконавче провадження № 888/2, номер за ЄДРВП - ВП 29545733, арештовано майно боржника. ОСОБА_2 надано строк до 09 листопада 2011 року для добровільного виконання судового рішення ( а. с. 21,31-35 ).

07 листопада 2011 року, тобто в межах наданого державним виконавцем строку, боржник та стягувач подали до Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ мирову угоду, за змістом якої сторони домовилися про добровільне виконання судового рішення, просять суд умови угоди визнати, а державного виконавця - закінчити виконавче провадження. Мирова угода відповідно до положень статті 372 ЦПК України державним виконавцем 09 листопада 2011 року була передана до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя для визнання (а. с. 27-29).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2011 року мирова угода, 07 листопада 2011 року укладена між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, визнана судом. Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1640 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 852 975 грн. постановою від 15 грудня 2011 року закінчено на підставі пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» ( а. с. 23-26 ).

Таким чином, оскільки в даному випадку рішення суду було виконано боржником добровільно, що підтверджує мирова угода, у письмовій формі подана до виконавчої служби до закінчення наданого державним виконавцем строку для добровільного виконання судового рішення, а також враховуючи конкретні обставини справи та те, що фактичне примусове виконання судового рішення державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ не проводилося, колегія суддів приходить до висновку, що не було підстав для винесення 10 листопада 2011 року постанови про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 85 297 грн. 50 коп., а 15 грудня 2011 року постанов про відкриття виконавчого провадження ВП № 30384489 щодо стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору та про арешт майна боржника ( а. с. 4-5 ).

До того ж сума визначеного державним виконавцем виконавчого збору перевищує передбачений частиною 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» розмір, так як за рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17 жовтня 2011 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 всього стягнуто 505 260 грн., а визначений за постановою від 10 листопада 2011 року збір дорівнює 85 297 грн. 50 коп.

При вирішенні скарги суд першої інстанції на викладене уваги не звернув, не застосував роз'яснення, які викладені в постанові Пленуму Верховного суду України N 14 від 26.12.2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", а також не врахував, що умовою для стягнення виконавчого збору є фактичне примусове виконання судового рішення, тому дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2012 року необхідно скасувати і постановити по справі нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2012 року по цій справі скасувати.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, повязані із винесенням постанов про стягнення виконавчого збору з боржника, про відкриття виконавчого провадження, про накладення арешту на майно боржника.

Скасувати постанови державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 10 листопада 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 85 297 грн. 50 коп. (виконавче провадження №29545733); від 15 грудня 2011 року про відкриття виконавчого провадження № 30384489 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь держави виконавчого збору у розмірі 85 297 грн. 50 коп.; від 15 грудня 2011 року про арешт майна боржника ОСОБА_2

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: