Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22ц-1550/2012р. Головуючий у 1 інстанції: Троценко Т.А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2012 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.,

Суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2

При секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 січня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4», треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус Бердянського районного нотаріального округу ОСОБА_6, про захист прав споживачів, визнання кредитного договору та договору застави недійсними,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4», треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус Бердянського районного нотаріального округу ОСОБА_6, про захист прав споживачів, визнання кредитного договору та договору застави недійсними.

В позовній заяві позивач зазначала, що 13.03.2008 року між ВАТ "Всеукраїнський ОСОБА_4" та нею було укладено кредитний договір № КФ 278-08/А, згідно до якого вона отримала кредит в сумі 36 712 доларів США на строк до 12.03.2015 року. За користування кредитом встановлено плату в розмірі 12, 5 % річних, і комісію за обслуговування кредиту в розмірі 241, 01 грн. щомісячно.

13.03.2008 року в забезпечення зобов'язання за кредитним договором між ними укладено також договір застави транспортного засобу - автомобілю НОМЕР_1.

В цей же день в забезпечення зобов'язання за кредитним договором між Банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки, згідно до якого поручитель взяв на себе зобов'язання перед Банком відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_3 по кредитному договору.

Просила суд визнати кредитний договір, договір застави недійсними за підставі того, що при підписанні договору кредиту були порушені її права - відповідач надав кредитні кошти в доларах США, тоді як грошовою одиницею України є гривня, а отже є підстави вважати, що порушено істотну умову договору стосовно його предмету, і це підстава для визнання договору кредиту недійсним.

Також вважала, що кредитний договір суперечить ЗУ "Про захист прав споживачів", оскільки на момент укладення договору кредиту курс долара США становив 505 грн. на 100 доларів США, її запевняли, що економіка України розвивається стабільно, а НБУ пильно слідкує за курсом гривні по відношенню до долара США, але не попереджали про валютні ризики.

В момент укладання договору ОСОБА_4 не повідомив її у письмовій формі про умови надання кредиту, не надав в повному обсязі інформації про умови кредитування: існуючі форми кредитування, тип процентної ставки, строк, на який кредит може бути отриманий.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 січня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст..308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що 13 березня 2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4 банк» укладено кредитний договір № КФ 278-08/А відповідно до умов якого позивачка отримала кредит у розмірі 36 712 доларів США строком до 12 березня 2015 року зі сплатою 12,5 % річних.

Додатковою угодою № 1 від 02 грудня 2008 року до кредитного договору внесено зміни до п. 1.3 кредитного договору , а саме відбулася зміна відсоткової ставки за договором.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 13 березня 2008 року укладено договір застави транспортного засобу між банком та ОСОБА_3, а також договір поруки між банком та ОСОБА_5

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 посилалася на те, що відповідач не мав права укладати та надавати кредит в іноземній валюті їй як фізичній особі, а також при укладанні спірних договорів, вона, як споживач, у письмовій формі не отримала в повному обсязі від Банка інформацію, визначену ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 2 ст. 192 та ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, в тому числі при здійснені розрахунків на території України за зобовязаннями, допускається у випадках, в порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю".

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти це гроші у національній або іноземній валюті.

Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю".

Вимога щодо необхідності отримання індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями встановлена пп. "в" ч. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", якщо терміни і суми кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Однак на сьогодні такі терміни і суми кредитів в іноземній валюті законодавцем не визначено.

Згідно з п. 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року за № 1429/10028, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк України видав йому ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитів в іноземній валюті згідно зі ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій , отриманої у встановленому порядку.

Позивач вважала, що через невиконання відповідачем вимог ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" зокрема щодо інформування про умови кредитування, порушено її право на свободу укладення договору.

У пункті 5.3 кредитного договору, укладеного між ОСОБА_3. та банком, вказано, що підписанням цього Договору Позичальник стверджує про те, що він у письмовій формі в повному обсязі отримав від Банка інформацію, визначену ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів» ( а.с.10)

Судова колегія вважає, що фактичні обставини встановлені судом першої інстанції повно та обєктивно, підтверджуються матеріалами справи, які не містять належних доказів, що підтверджували б те, що кредитний договір не відповідає вимогам ч. 1 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів"

Відповідно до п. 3 ст.3 та ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу та інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості.

Крім того, підписання кредитного договору свідчить про згоду позивача з умовами укладеного кредитного договору.

Враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання недійсним кредитного договору та договору застави на підставі ст.. ст.. 203 , 215 ЦК України відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

З мотивів викладених вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Доводи апеляційної скарги не вказують на порушення судом норм матеріального або процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 січня 2012 року по цій справі - залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: Судді: