З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа №1023/1507/12
Провадження №2/1023/408/12
11 вересня 2012 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., при секретарі - Ярмоленко С.Ю., за неявки сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
9 серпня 2012 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивачка просила розірвати шлюб з відповідачем.
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що подружжя не знайшли спільного взаєморозуміння в силу психологічної несумісності характерів, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин.
У судове засідання позивачка не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутністю та розірвання шлюбу, проти проведення заочного розгляду справи не " заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав. Тому за згодою позивачки суд ухвалив заочне рішення відповідно до ст.ст. 224- 226 ЦПК України на підставі наявних доказів у справі.
Позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про одруження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, Україна, копія якого долучена до справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 19 грудня 2003 року, актовий запис № 198. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_2, дружині ОСОБА_2.
В період шлюбу в них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є відповідач, що підтверджено свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи, який залишається проживати разом з позивачкою.
Як вбачається із змісту позовної заяви, за час спільного проживання у сторін не склалися нормальні сімейні стосунки в силу психологічної несумісності їхніх характерів. Як виявилося в них зовсім різні погляди на сімейне життя, в зв'язку з чим шлюбні відносини між сторонами припинені, три роки вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, в кожного окремий бюджет.
Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.
Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові та поваги один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім'ї неможливо.
При таких обставинах суд дійшов до висновку, що сім"я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки.
Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених 4.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб,
Спору щодо розподілу сумісно нажитого майна немає.
У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі і мінуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Позивачка подала до суду заяву, в якій просила відновити своє дошлюбне прізвище
Судові витрати між сторонами розподіляються за правилами ст.88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 213 - 215, 224-226 ЦПК України,
суд, -
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 19 грудня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції, Київської області, Україна, актовий запис №198.
Відновити дошлюбне прізвище дружини після розірвання шлюбу ОСОБА_3.
Стягнути з відповідача на користь позивачки 107 гривень 30 копійок судових витрат по оплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Н. Ф. Теремецька