Справа № 1003/5326/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2012 року Білоцерківський міськрайоний суд у складі:

головуючого судді Закаблук О. В. ,

при секретарі Селезень Н. В.,

за участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 м.Біла Церква справу за позовом Гаражного кооперативу «Шинник» до ОСОБА_3, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зустрічним позовом ОСОБА_3 до Гаражного кооперативу «Шинник», третя особа ОСОБА_1, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з названим позовом, мотивуючи тим, що відповідач без затвердженої належним чином проектно-кошторисної документації побудував сарай впритул до гаражів, які перебувають на земельній ділянці позивача, а тому створив загрозу майну членів кооперативу. Просять усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом зобов»язання відповідача знести самовільно забудований сарай в м.Біла Церква по вул. 50р.Перемоги,55-А.

Відповідач ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом, просить знести гараж №121 гаражного кооперативу «Шинник», який також розміщений без дотримання норм протипожежної безпеки до її сараю, без відповідних дозволів. Володілець гаража ОСОБА_1 здійснює заїзд до свого гаража № 121 по її земельній ділянці, чим створює перешкоди у користуванні її майном, земельною ділянкою.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги та суду показав, що відповідач ОСОБА_3 самочинно, без належним чином узгодженої документації побудувала на своїй земельній ділянці, яка межує з земельною ділянкою гаражного кооперативу, сарай, не дотримала норм пожежної та санітарної безпеки, внаслідок чого створила загрозу майну гаражного кооперативу. Сарай побудований із легкозаймистих матеріалів, збудований впритул до гаражів №84,121 гаражного кооперативу та внаслідок чого була приведена в непридатне для використання становище систему вентиляції гаражів гаражного кооперативу.

Посилаючись на вимоги ст.152,158 Земельного Кодексу України, просить зобов»язати відповідачку знести самовільно збудований сарай та заперечує щодо задоволення зустрічного позову, мотивуючи тим, що гараж № 121 гаражного кооперативу, який перебуває в його користуванні, збудований згідно відповідного дозволу головного архітектора міста, раніше чим сарай ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову гаражного кооперативу «Шинник», зустрічний позов підтримала та суду показала, що вона на підставі договорів дарування від свого батька ОСОБА_4 28.10.2009 року набула право власності на земельну ділянку та на частину житлового будинку по вул.50 р.Перемоги,55-а кв.1.

До належної їй частини будинку примикають сарай та огорожа, які маються в технічній документації, плані забудови будинку та на будівництво сараю надавався відповідний дозвіл, тоді як гараж ОСОБА_1 побудований впритул до сараю, що є порушеннями санітарних норм та правил забудови населених пунктів. Крім цього таке розміщення гаража здійснює негативний вплив на стан її здоров»я та здоров»я членів її сім»ї, так як ОСОБА_1 здійснює заїзд до гаража по її земельній ділянці, забруднює повітря та земельну ділянку, яка перебуває у її власності. Просить відмовити в задоволенні позову, зустрічний позов задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги за зустрічним позовом, заперечує щодо задоволення первинного позову, суду пояснив, що позивачі, гаражний кооператив «Шинник» безпідставно звернулись до суду з заявленими позовними вимогами до ОСОБА_3, яка не являється забудовником домоволодіння по вул.50 р.Перемоги,55-а кв.1, так як отримала назване майно, в тому числі сарай, земельну ділянку згідно договору дарування. Вимоги позивачів не ґрунтуються на діючому законодавстві, так як сарай розташований на земельній ділянці ОСОБА_3, а не на земельній ділянці кооперативу, в чому полягають перешкоди в користуванні земельною ділянкою гаражного кооперативу, з позовної заяви невідомо, перешкоди чиняться саме ОСОБА_1, який здійснює заїзд до свого гаража № 121 по земельній ділянці ОСОБА_3, а тому вважає, що задоволенню підлягає зустрічний позов.

ОСОБА_1, третя особа у справі за зустрічним позовом, підтримав вимоги за первинним позовом, суду показав, що він дійсно являється користувачем гаражу №121, який примикає впритул до сараю ОСОБА_3. До названого гаражу він здійснює заїзд по земельній ділянці, яка перебуває у власності ОСОБА_3 і яка стала чинити перешкоди йому у вільному заїзді до гаража, внаслідок чого він звернувся до суду з позовом про встановлення земельного сервітуту, а тому вважає, що сарай ОСОБА_3 повинен бути перенесений на відповідну безпечну відстань від гаражів кооперативу, чим гарантується протипожежна та санітарна безпека майну членів гаражного кооперативу.

Заслухавши сторони у справі, третю особу за зустрічним позовом, представників сторін, оглянувши та дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, який обґрунтовує наступним чином.

Як встановлено в судовому засіданні, не заперечується сторонами, земельна ділянка гаражного кооперативу «Шинник», яка перебуває у власності кооперативу на підставі державного акту ЯА № 383001 про право власності на земельну ділянку, була виділена під розміщення гаражів, межує з земельною ділянкою ОСОБА_3, яка закріплена за окремим домоволодінням по вул.50 р.Перемоги,55-а кв.1, причому і домоволодіння і земельна ділянка перебувають у ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору дарування від 28.10.2009 року. Межі між земельними ділянками були погоджені відповідно до вимог законодавства на час виділення земельних ділянок в натурі та приватизації сторонами, з боку відповідача попереднім власником земельної ділянки ОСОБА_4, який здійснив в 1998 році будівництво на своїй земельній ділянці сараю впритул до гаражів №№ 84,121 Гаражного кооперативу.

Між третьою особою у справі ОСОБА_1 і ОСОБА_3 існує тривалий спір з приводу користування частиною земельною ділянкою ОСОБА_3 для заїзду до гаража № 121, який перебуває в користуванні ОСОБА_1 та який здійснює заїзд до свого гаража по проїзду, який розташований в межах земельної ділянки ОСОБА_3, а тому між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 існують неприязнені відносини, що провокують неодноразові звернення до суду з різними позовами з боку ГК «Шинник» та самого ОСОБА_1, який був головою правління гаражного кооперативу та представляє його інтереси за довіреністю, як до попереднього власника земельної ділянки ОСОБА_4 так і до ОСОБА_3.

Позивач, ГК «Шинник» в даному випадку звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою кооперативу з боку власниці суміжної земельної ділянки ОСОБА_3 посилаючись на вимоги ст.ст. 152,158 ЗК України, всупереч яким не зазначив будь яких порушень прав кооперативу на їх земельну ділянку з боку відповідача ОСОБА_3, яка в свою чергу звернулась до суду з зустрічним аналогічним позовом про захист її прав від порушень з боку позивачів, тоді як сама зазначає, що саме ОСОБА_1 здійснює

заїзд по її земельній ділянці до свого гаража № 121, а тому заявила позовні вимоги до ГК «Шинник» про знесення гаража №121, чим будуть усунені перешкоди порушення права власності на її земельну ділянку.

Крім цього, ГК «Шинник» звернувся одночасно з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні гаражем №121, встановлення земельного сервітуту, справа № 5325/2/12 розглядається в іншому провадженні, що не заперечується сторонами.

Зі змісту ст.376 ЦК України вбачається, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд може постановити рішення, яким зобов»язати особу, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову, а якщо проведення перебудови є неможливим, або особа, яка здійснила будівництво , відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач за первинним позовом ОСОБА_3 не являється особою, яка здійснила чи здійснює самочинне будівництво, так як набула право власності на сарай на підставі договору дарування від 28.10.2009 року, а тому спосіб захисту прав позивачів шляхом знесення самочинного будівництва суперечить вимогам ст.376 ЦК України.

Крім цього, і позивачами і відповідачем, позивачем за зустрічним позовом заявлені позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні їх власними земельними ділянками, тоді як порушень їх прав на земельні ділянки в судовому засіданні не доведено, докази, які надані сторонами, свідчать про існування спору з приводу їх невизнаних прав на майно гараж та сарай, які вирішуються в порядку цивільного судочинства за іншим позовом, а тому суд прийшов до висновку щодо необхідності відмови в задоволенні як основного позову так і зустрічного позову та не приймає до уваги в названій справі як неналежні, докази, які надані суду сторонами стосовно правомірності здійснення будівництва на суміжних земельних ділянках, а саме, копію листа ДЗ

«Київська обласна санітарно-епідеміологічна станція» за № 03-01/04-09-405 від 10.03.2011 року, копію листа відділу державного пожежного нагляду з обслуговування Білоцерківського району №Б-7 від 12.03.2011 року, відповіді Білоцерківського МБТІ від 24.04.2012 року, Управління ЖКГ Білоцерківської міської ради № 520 від 09.04.2012 року, управління містобудування та архітектури № 15/43 від 24.03.2012 року, та інші, так як названі докази не свідчать про порушення прав на земельні ділянки сторін, порушення прав на майно, самочинні будівлі сторін, не є предметом земельного спору в даній справі, а тому, не виходячи за межі позовних вимог та зважаючи на те, що сторонами не доведено порушення їх прав на землю з боку суміжних землекористувачів, суд прийшов до висновку щодо необхідності відмови як в основному так і в зустрічному позовах.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати слід віднести на сторони.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 152,158 Земельного Кодексу України, ст.376 ЦК України, ст.ст.10,60,61,208,209,213, 214,215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Гаражного кооперативу «Шинник» до ОСОБА_3, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зустрічного позову ОСОБА_3 до Гаражного кооперативу «Шинник», третя особа ОСОБА_1, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-відмовити.

Рішення може бути оскаржене через Білоцерківський міськрайонний суд до Апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з часу його проголошення.

Суддя ОСОБА_5