Апеляційний суд Івано-Франківської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.

суддів: Васильковського В.М., Проскурніцького П.І.

секретаря Кіндрата В.П., Возняк В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 09 листопада 2011 року з участю: представника апелянта ОСОБА_2, представника ПАТ "Імексбанк" - ОСОБА_3, представника приватного нотаріуса ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 09 листопада 2011 року позов ПАТ КБ "Імексбанк" до ОСОБА_1, СГІРФО Коломийського МВ УМВС, кооперативу "Діамант" задоволено. Постановлено виселити та зняти з реєстрації ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_6 з належної ПАТ "Імексбанк" квартири АДРЕСА_1. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ "Імексбанк", міського відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції про визнання недійсним виконавчого напису нотаріуса, визнання незаконними дій ПАТ "Імексбанк" щодо звернення стягнення на квартиру, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності банку на квартиру, визнання незаконними дій та рішення міського відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції щодо передачі банку спірної квартири відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що висновки суду першої інстанції суперечать дійсним обставинам справи, що допущена істотна неповнота з`ясування важливих обставин. На думку апелянта, суд не звернув уваги на те, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу про ________________________________________________________________________________

Справа № 2/0909/28//2011 Головуючий у 1 інстанції - Веселов В.М.

Провадження № 22ц/0990/45/2012 Суддя-доповідач - ОСОБА_7

Категорія 242

звернення стягнення на предмет іпотеки вчинено без належної правової підстави, оскільки подані стягувачем документи не підтверджують безспірність її кредитної заборгованості. ОСОБА_1 також вказує на те, що міський відділ ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції при виконанні згаданого виконавчого напису нотаріуса допустив порушення прав і законних інтересів її малолітньої дитини ОСОБА_6, який зареєстрований і проживає у спірній квартирі. Крім того, апелянт вважає, що державним виконавцем допущено також порушення щодо порядку оцінки згаданої вище квартири, визначення розміру її заборгованості по кредитному договору. Вважаючи у зв`язку із наведеним оскаржене рішення незаконним і необгрунтованим, ОСОБА_1 просить його скасувати, ухвалити нове рішення, яким в позові ПАТ "Імексбанк" відмовити, а її зустрічні позовні вимоги задоволити.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін і третьої особи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 22.05.2007року між ПАТ "Імексбанк" і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №26, умовами якого було отримання 85 тисяч доларів США зі сплатою 14 відсотків річних з кінцевим терміном повернення коштів до 19 червня 2017 року (копія договору Том №1 а.с.5-6). В п.1.1.1. цього договору зазначено, що ОСОБА_1 зобов`язується кожного місяця сплачувати по 708,33 доларів США та нараховані відсотки.

Апеляційним судом встановлено, що п.1.1 названого кредитного договору додатковою угодою сторін №1 від 23 січня 2008 року було змінено. Згідно нової редакції п.1.1 кредитного договору кредитор надає позичальнику кошти в сумі 78195,55 доларів США зі сплатою 16 відсотків річних строком на 168 місяців (копія додаткової угоди том №1 а.с.37). Тобто обсяг відповідальності ОСОБА_1 збільшився.

Об`єктивних документальних відомостей про те, скільки в дійсності кредитних коштів отримано ОСОБА_1 за згаданим договором: 85 тисяч доларів США чи зазначену в додатковій угоді суму 78195,55 доларів США в матеріалах справи немає. Графіки погашення кредитної заборгованості, які є невід`ємною частиною кредитної угоди, в справі відсутні, не подавались вони і нотаріусу ОСОБА_4

Існування заборгованості за згаданим кредитним договором станом на день видачі виконавчого напису ОСОБА_1 заперечує.

Відповідно до ч.1 ст.88 Закону України "Про нотаріат", п.284 "Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені "Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". Відповідно до п.1 "Переліку" для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Тобто, відповідно до вищенаведених норм обовязковою умовою для вчинення виконавчого напису є безспірність майнових вимог до боржника.

В заяві про видачу виконавчого напису до приватного нотаріуса ПАТ "Імексбанк" зазначав, що загальна сума заборгованості (тіло кредиту) станом на 10.12.2008року становить 71463,88 долара США, а в доданому до нього розрахунку заборгованість за відсотками банк визначає в сумі 2474,89 доларів США (Том №1 а.с.104,105). До згаданого листа, крім інших документів, додано копію додаткової угоди №1 до кредитного договору, на яку нотаріус уваги не звернув, і не зауважив, що за відсутності належних доказів про те скільки в дійсності кредитних коштів отримано ОСОБА_1, без погоджених сторонами графіків внесення платежів до і після згаданої додаткової угоди, визначити і перевірити чи дійсно є безспірною зазначена банком заборгованість ОСОБА_1 і чи в дійсності така заборгованість існувала, неможливо. Таким чином, колегія суддів вважає, що подані нотаріусу документи не підтверджували безспірність заборгованості боржника перед стягувачем.

З наданих копій платіжних доручень колегією суддів вирахувано, що з часу укладення кредитного договору №26 від 22 травня 2007 року і по вересень 2008 року, тобто за півтора року ОСОБА_1 сплатила ПАТ "Імексбанк" в загальному 27728 долара США і 22 цента тіла кредиту і відсотків (копії платіжних документів Том №1 а.с.43-57; том №2 а.с.143-144)). Причому в переважній частині платіжних доручень сума сплаченої основної заборгованості перевищувала обумовлену сторонами у п.1.1.1. договору суму місячного платежу (708 доларів США і 33 цента).

Тому, за відсутності об`єктивних документальних відомостей, які б відображали реально дійсний стан виконання ОСОБА_1 кредитних зобовязань, на думку колегії суддів, висновок нотаріуса про безспірність її заборгованості є безпідставним. З цього випливає, що нотаріус не мала належної правової підстави для видачі ПАТ "Імексбанк" виконавчого напису про звернення стягнення на квартиру ОСОБА_1

Колегія суддів також зауважує, що п.8.5 іпотечного договору від 22.05.2007року (том №1, а.с.7-9) передбачена можливість підтвердження змін до кредитного договору відповідними додатковими угодами тільки у випадку зміни строку повернення кредиту, розміру відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Сторонами обумовлено, що у зазначених випадках зміни до іпотечного договору не вносяться. Однак, апеляційним судом встановлено, що додатковою угодою №1 від 23 січня 2008 року в згаданий кредитний договір внесено зміни не тільки щодо розміру відсотків, а й стосовно суми кредиту. З цього випливає, що в іпотечний договір у встановленому законом порядку повинна була бути внесена відповідна зміна. Видаючи виконавчий напис для звернення стягнення на предмет іпотеки, нотаріус на зазначену обставину уваги теж не звернув.

В п.1.5 іпотечного договору від 22.05.2007року сторони заставну вартість предмету іпотеки, тобто спірної трьохкімнатної квартири загальною площею 103,5 кв.м., житловою площею 62,2 кв.м, визначили в сумі 580750 грн. При зверненні ж стягнення на цей предмет іпотеки державним виконавцем передана у власність квартира за ціною 345844грн., яка є фактично майже вдвічі меншою за заставну (копія постанови головного державного виконавця МВ ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції від 03.12.2009року том №1 а.с.31).

В статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції закону на час виникнення спірних правовідносин вказано, що визначення вартості майна боржника провадиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки нерухомого майна державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Названим законом визначено правові засади здійснення оцінки майна з метою захисту законних інтересів суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна та використання їх результатів. Згідно ст.4 цього закону практична діяльність оцінювача полягає у практичному виконанні оцінки майна та всіх процедур, пов`язаних з нею, відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами з оцінки майна. Для здійснення оцінки нерухомого майна статтею 29 закону передбачено, зокрема, право оцінювача на доступ до майна, яке оцінюється. Згідно названої правової норми оцінювач має право відмовитись від проведення оцінки майна в разі виникнення обставин, які перешкоджають проведенню об`єктивної оцінки.

Апелянт стверджує, що оцінка, за якою передано позивачу спірну квартиру, є необ`єктивною, оскільки оцінювачем ця квартира не оглядалась. З наданої копії листа начальника МВ ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції від 25.09.2009року (том №2 а.с.138) вбачається, що боржнику надсилалось попередження про можливість огляду заставної квартири на підставі ухвали про примусове проникнення до житла. Однак, ніяких документальних відомостей про те, що огляд спірної квартири оцінювачем відбувся (в добровільному або примусовому порядку) ПАТ "Імексбанк" та органом ДВС не надано. Оскільки зазначене твердження апелянта не спростовано, є підстави для висновку про те, що в даному випадку висновок про оцінку предмету іпотеки оцінювачем надано без його огляду, що суперечить ст.9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Ч.4 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює обов`язок державного виконавця повідомити сторони виконавчого провадження про результат визначення оцінки майна. Згідно цієї норми закону сторони при незгоді з оцінкою мають право подати державному виконавцю заперечення в 10-денний строк з дня надходження повідомлення. В названій нормі визначено також, що сторона вважається повідомленою з результатами оцінки майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому листі або за місцем фактичного проживання. У разі заперечення однієї з сторін проти результатів оцінки, державний виконавець призначає рецензію звіту про оцінку.

Однак, стягувачем та органом ДВС не тільки не підтверджено проведення оцінки спірної квартири після попереднього її огляду, а й не доведено, що до звернення стягнення на предмет іпотеки ОСОБА_1 була повідомлена про результати оцінки її вартості. З цього випливає, що державний виконавець при здійсненні звернення стягнення на спірну квартиру не дотримався вимог норм Закону України "Про виконавче провадження", які захищають законні інтереси боржника на об`єктивну оцінку вартості заставного майна.

Передача стягувачу предмету іпотеки у стислі строки, на думку колегії суддів, теж порушує встановлену процедуру примусового звернення стягнення на майно. Адже, якби призначений розпорядженням начальника МВ ДВС на 12.10.2009року огляд іпотечної квартири і відбувся, то для повідомлення і ознайомлення сторін виконавчого провадження з результатами оцінки її вартості, можливості для оспорювання оцінки, необхідно було надати визначений правовими нормами строк.

Крім того, звертаючи стягнення на квартиру ОСОБА_1, державний виконавець повинен був діяти не згідно з "Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року №68/5, яким не передбачено можливість передачі у власність заставодержателя майна у випадку, якщо аукціон не відбувся, а у відповідності із нормами "Положення про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 грудня 1997 року № 1448 із змінами та доповненнями. В п.5 названого нормативного акту вказано, що організатор аукціону не пізніш, як за 30 днів до дня проведення аукціону публікує у місцевій пресі інформацію про майно, яке підлягає реалізації. Якщо з підстав, визначених п.17 зазначеного "Положення", аукціон буде визнано таким, що не відбувся, про це повідомляється заставодержателю, який вправі за згодою заставодавця залишити майно за собою за початковою ціною. У разі, коли заставодавець такої згоди не дав, організатор аукціону призначає повторний аукціон не раніше, ніж через місяць з часу проведення першого аукціону. Колегія суддів вважає, що визначені законодавством умови і порядок передачі банку заставної квартири було порушено. Адже, вже 3 грудня 2009 року постановою державного виконавця спірна квартира була передана стягувачу, незважаючи на те, що згоди на це боржником не давалось, а між визначеною начальником МВ ДВС датою огляду квартири для її оцінки, тобто 12 жовтня 2009 року, та винесенням цієї постанови державного виконавця минуло менше двох місяців, про які згадувалось у названій постанові, тобто менше встановленого законом мінімального строку для продажу заставного майна з аукціону. Причому, цей строк вираховується з часу передачі майна відповідній організації для реалізації.

Приймаючи до уваги вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що дії та рішення ПАТ "Імексбанк" та органу ДВС при зверненні стягнення на предмет іпотеки не відповідали вимогам чинного законодавства України. З цього випливає, що свідоцтво про право власності на спірну квартиру видано ПАТ "Імексбанк" неправомірно. У зв`язку із його недійсністю вимога ПАТ "Імексбанк" про виселення ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина не підлягає до задоволення.

У зв`язку із вище наведеним, колегія суддів вважає, що оскільки рішення в даній справі не відповідає вимогам законності та обгрунтованості, воно не може бути залишено в силі. По даній справі є підстави, передбачені ст.309 ЦПК України, для ухвалення нового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.218; 307; 309; 313; 314; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Коломийського міськрайонного суду від 09 листопада 2011 року по даній справі скасувати. Ухвалити нове рішення.

В позові Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" до ОСОБА_1, СГІРФО Коломийського МВ УМВС, кооперативу "Діамант" про виселення і зняття з реєстрації з квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_8 та її неповнолітнього сина ОСОБА_6 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ "Імексбанк", міського відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції; треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_4, приватне підприємство "Спеціалізоване підприємство юстиції" задовольнити. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2615 від 11 грудня 2008 року приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_4; визнати недійсним свідоцтво про право власності ПАТ "Імексбанк" на квартиру АДРЕСА_3, видане приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу ОСОБА_9 25 грудня 2009 року; визнати незаконними дії ПАТ "Імексбанк" щодо звернення стягнення на спірну квартиру; визнати незаконними дії та рішення міського відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції та постанову головного державного виконавця цього відділу від 03.12.2009року щодо передачі ПАТ "Імексбанк" квартири АДРЕСА_3.

Стягнути з ПАТ "Імексбанк" в користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 281 (двісті вісімдесят одну) грн. 50 коп.

Рішення набирає законної сили після його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Девляшевський В.А.

Судді: Васильковський В.М.

ОСОБА_10