Справа № 2-3932/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2012 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді- Лозинської М.І.,

за участі секретаря- Назарчук П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Солом`янському районі м.Києва про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з Управління пенсійного фонду України у Солом`янському районі м.Києва моральну шкоду в розмірі 150 тис. грн., посилаючись на те, що моральна шкода їй завдана внаслідок здійснення неправомірних дій при обчисленні та нарахуванні пенсії,починаючи з 1998 року по теперішній час, які виявились у невірному застосуванні індивідуального коефіцієнту заробітної плати, та використанні невірної формули для обчислення пенсії, а також моральна шкода заподіяна їй внаслідок Вказує на те, що розмір моральної шкоди становить 150 тис. гривень, який дорівнює розміру неотриманих пенсійних виплат з 1998 року.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, пославшись на те, що позовні вимоги є необгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Вказала на те, що первинне призначення пенсії ОСОБА_1 було здійснено Залізничним районним управлінням соціального захисту населення, так як до 2001 року пенсійним забезпеченням займались Управління соціального захисту населення.

За даними матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 06.07.1998 року була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року, пенсія позивачці була обрахована відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»який набрав чинності 01.01.2004 року.

Враховуючи відсутність вини у заподіянні позивачці моральної шкоди, відсутність причинно - наслікового зв`язку між діями управління та спричинення моральної шкоди, представник відповідача просила відмовити позивачці у позові.

Вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають , виходячи із наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Солом`янському районі м.Києва та отримує пенсію за віком відповідна до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне забезпечення».

Не погоджуючись з обрахуванням пенсії, застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати та неправильного застосування формули для обрахунку пенсії, позивачка неодноразово зверталась до Управління пенсійного фонду у Солом`янському районі м.Києва з питань здійснення перерахунку пенсії.( а.с.11,14-16,22,26).

За наслідками розгляду неодноразових звернень позивачки, управлінням Пенсійного фонду України були надані відповіді в яких роз`яснювався порядок призначення пенсії та ії обрахування. ( а.с.7,9-10,12-13,20-21,25).

Як зазначила представник відповідача, для розрахунку пенсії позивачці використовувалась заробітна плата за період з 01.01.1979 року по 31.01.1984 року, розмір якої становив 0,88488; кількість місяців, які увійшли в розрахунок становить 60, тому середній заробіток для обчислення пенсії становить 0,01475грн.( 0,88488/60).

Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком призначаються в розмірі 55 процентів заробітку, але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії.

Представник відповідача вказала, що страховий стаж ОСОБА_1 становив 37 років 6 місяців 3 дні. Величина за кожний повний рік роботи понад 20 років становить 17%, у зв`язку з чим загальний відсоток розрахунку пенсії від заробітку становить 72%., тому основний розмір пенсії від середнього заробітку становить 0,01062грн.

Враховуючи наведене, коефіцієнти підвищення розмірів пенсій основний розмір пенсії на момент призначення позивачці становив 79,86 грн. (0,01062*2*1,81*2,875*2*3*2,8985*3*25*1,108).

При цьому представник відповідача пояснила, що враховуючи, встановлені обмеження щодо максимального розміру пенсії, який не може перевищувати трьох мінімальних пенсій за віком, розмір пенсії позивачки на день призначення становив 59грн,86коп.

Проти такої формули розрахунку пенсії позивачка категорично заперечила, пославшись на те, що такий розрахунок не відповідає чинному законодавству.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому за приписами вищезазначених положень законодавства встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, -наслідком такої протиправної поведінки.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний суд України , виклавши ії в Постанові від 31.03.1995 № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди ».

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що вважаючи дії відповідача протиправними, в судовому порядку про визнання дій протиправними та зобов»язання проведення перерахунку пенсії, позивачка не зверталась, будь-яких рішень іншими органами,яким підпорядковується управління Пенсійного фонду у Солом»янському районі м.Києва , щодо визнання неправомірними дій управління, не приймалось.

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням пенсійного фонду України підтверджений правильність розрахунку пенсії позивачці та застосування формули для обрахунку, про що позивачку було повідомлено.( а.с.20-21).

Отже, враховуючи наведене, суд вважає, що позивачкою не доведено винних дій відповідача щодо неправомірного призначення та обрахунку пенсії, судом не встановлено причинного зв`язку між спричиненням їй моральної шкоди та діями відповідача, а відтак позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.15,16,1167 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди », ст.ст.10,60,209,212-215,294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: