Справа № 2-2261/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"31" січня 2012 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Зіньковська Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло-сервіс»відділення № 3 про захист прав споживача житлово-комунальних послуг, зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до КП «Житло-сервіс»відділення № 3 про захист прав споживача житлово-комунальних послуг з підстав викладених в позовній заяві (а.с.19-23). Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просить суд визнати право ОСОБА_1 сплачувати за послуги згідно з чинним договором про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 12.12.2001 року; припинити дію КП «Житло-сервіс»відділення № 3, яка порушує право ОСОБА_1 сплачувати за ЖКП згідно з чинним договором та надавати йому рахунки на сплату за житлово-комунальні послуги згідно п 8 договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 12.12.2001 року; визнати розрахований КП «Житло-сервіс», відділення № 3 тариф на утримання будинку № 21-б по бул. Верховної ОСОБА_2 та прибудинкової території на рівні 3 грн. 41 коп. не обґрунтованим; відновити становище, а саме: тариф на послуги з утримання будинку № 21-б по бул. Верховної ОСОБА_2 та прибудинкової території на рівні 1 грн 86 коп. за кв.м., якій був раніше; визнати право ОСОБА_1 на всю повноту інформації про складові тарифів, площу прибудинкової території, про сплату комерційними структурами за опалення приміщень, вивезення сміття; зобовязати відповідача обґрунтовано та з дотриманням чинного законодавства нараховувати плату за опалення та перерахувати плату за опалення; звернути увагу Голови КМДА ОСОБА_3 на необхідність посилення контролю за діяльністю відповідача по нарахуванню плати за опалення та утримання будинку; зобовязати відповідача здійснити перерахунок та повернути збитки, які йому були завдані; судові витрати віднести за рахунок відповідача; стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали та надали письмові заперечення проти позову (а.с.62-68) та пояснення по збільшенню позовних вимог (а.с.122-125).

Суд, вислухавши пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником однокімнатної квартири № 46 по бул. Верховної ОСОБА_2, 21-в м. Києві.

Балансоутримувачем вказаного будинку є КП «Житло-сервіс»Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради.

Відповідно до договору від 12.12.2001 р. КП «Житло-сервіс»забезпечує обслуговування та ремонт житлового будинку № 21-б по бул. Верховної ОСОБА_2, в м. Києві, утримання прибудинкової території (а.с.13).

Умовами договору передбачено, що договір набирає чинність з 12.12.2001 року і діє безстроково. Даним договором визначений розрахунок щомісячних платежів за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги (а.с.13 зворот).

Наполягаючи на позові позивач пояснив, що порушуючи умови укладеного договору відповідач в односторонньому порядку постійно збільшує плату за послуги з утримання будинку та прибудинкової території без будь-якого обґрунтування нових тарифів без внесення змін до договору.

Факт збільшення плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території підтверджується копіями квитанцій, де зазначено, що за січень 2011 року плата за послуги з утримання будинків та прибудинкової території становить 1 грн. 86 коп., а в лютому 2011 року за ці ж послуги, вже становить 3 грн. 10 коп. (а.с.34).

Заперечуючи проти позову представник відповідача пояснив, що відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території»від 31.08.2009 року № 978 тариф в розмірі 1 грн. 86 коп. є частковим та не покриває всіх витрат на надання послуг. 10.06.2010 року були проведені громадські слухання щодо тарифів на послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: бул. Верховної ОСОБА_2, 21-б. За результатами громадських слухань розпорядженням № 1221 від 29.12.2009 року був затверджений новий тариф. Крім цього, договір від 2001 року про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території втратив чинність з 01.01.2006 року.

Судом встановлено, що 12.12.2001 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території.

Відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договори про надання житлово-комунальних послуг, укладені до

набрання чинності цим Законом, мають бути приведені у відповідність із ним до 1 січня 2006 року. Договори, що не приведені у відповідність із цим Законом у зазначений строк, втрачають чинність.

Таким чином, договір на який посилається позивач втратив чинність відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

В судовому засіданні встановлено, що позивач звертався до відповідача із заявами про укладання з ним договору про надання житлово-комунальних послуг, однак на сьогоднішній день вказаний договір між сторонами не укладений.

Ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»визначені права та обовязки споживача і виконавця житлово-комунальних послуг, а також визначене коло учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник.

Зокрема, обовязком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором.

Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг, згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обовязком оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом.

Позивач є споживачем комунальних послуг відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», в якому під терміном «договір»розуміється усна чи письмова угода між споживачем і виконавцем послуг.

При цьому Закон передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів.

Згідно з ч.3 ст.20 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Судом встановлено і не заперечує позивач, він отримує від виконавця житлово-комунальні послуги та сплачує кошти за їх користування, тобто знаходиться у фактичних договірних відносинах із виконавцем.

Отже, обидві сторони у цих відносинах мають певні права та обовязки, а саме: виконавець зобовязаний надавати споживачеві якісні житлово-комунальні послуги, а споживач зобовязаний сплачувати за отримані послуги.

За викладених обставин, суд позбавлений можливості визнати право ОСОБА_1 сплачувати за послуги, згідно з договором від 12.12.2001 року про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території та припинити дію КП «Жило-сервіс», яка порушує право ОСОБА_1 сплачувати за ЖКП згідно чинного договору та надавати йому рахунок на сплату за житлово-комунальні послуги, згідно п.8 договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 12.12.2001 року.

Що стосується вимоги позивача про визнання розрахованого КП «Житло-сервіс»тарифу на утримання будинку № 21-б по бул. Верховної ОСОБА_2 в м. Києві та прибудинкової території на рівні 3 грн. 41 коп. необґрунтованими та відновити становище, а саме тариф на послуги з утримання будинку № 21-б по бул. Верховної ОСОБА_2 та прибудинкової території на рівні 1 грн. 86 коп., то слід зазначити наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Статтею 28 Закону України «Про місцеве самоврядування»визначено, що до повноважень міських рад відноситься встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Тариф для житлового будинку № 21-б на бул. Верховної ОСОБА_2 у м. Києві встановлений розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.12.2010 року № 1221.

Отже, Київською міською державною адміністрацією, вищезазначене розпорядження про зміну тарифів, прийнято у відповідності до її повноважень та у спосіб, встановлений законом.

З викладеного вбачається, що визнати розрахований КП «Житло-сервіс»тариф на утримання будинку та прибудинкової території на рівні 3 грн. 41 коп. та відновити становище, а саме тариф на рівні 1 грн. 86 коп. є неможливим, оскільки КП «Житло-сервіс»здійснювало нарахування квартплати та плати за комунальні послуги, якими користувався позивач в квартирі № 46 по бул. Верховної ОСОБА_2, 21-б, на підставі розпорядження, прийнятого Київською міською державною адміністрацією органом, правомочним встановлювати тарифи на житлово-комунальні послуги у м. Києві, тобто у відповідності до нормативно-правових актів, що діяли. В свою чергу, на виконання вимог ст.60 ЦПК України позивач не довів, що нарахування квартплати та комунальних платежів здійснювалося відповідачем на підставі нечинних нормативно-правових актів. Внаслідок викладеного, також задоволенню не підлягає вимога позивача про проведення перерахунку та повернення збитків, які завдані внаслідок невиконання договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території.

Що стосується вимог позивача про зобовязання КП «Житло-сервіс»обґрунтовано та з дотриманням чинного законодавства нарахувати плату за опалення квартири ОСОБА_1 та комерційних структур, плата яких лише на 8-15 % більша з розрахунку на 1 кв.м. площі ніж плата за опалення житла та перерахувати плату за опалення кв. № 46 по бул.ОСОБА_2, 21-б в м. Києві за квітень 2011 року, то вони також не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано жодного доказу в обґрунтування заявлених вимог.

Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що позивач є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються йому відповідачем.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця).

З матеріалів справи вбачається, що 23.09.2011 року ОСОБА_1 отримав детальну відповідь з КП «Житло-сервіс»щодо тарифів на житлово-комунальні послуги у житловому будинку № 21-б по бул. Верховної ОСОБА_2 в м.Києві, а тому дана вимога задоволенню не підлягає (а.с.83-89).

Вимога про звернення уваги Голови Київської міської державної адміністрації на необхідність посилення контролю з боку КМДА за діяльністю КП «Житло-сервіс»по нарахуванню плати (тарифів) за опалення та за утримання будинку, де мешкає позивач також не підлягає задоволенню, оскільки Голова КМДА не є стороною по справі.

Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав.

Згідно із ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до розяснень, викладених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Позивач не надав належного обгрунтування позовних вимог немайнового характеру, не зазначив докази, що підтверджують позовні вимоги в цій частині, не вказав з яких саме міркувань він виходив, визначаючи розмір суми відшкодування моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. За таких обставин підстав для задоволення вимог щодо відшкодування моральної шкоди немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 1, 7, 19, 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 4, 20 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 23, 1167 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. ст. 10, 11, 57, 58, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до Комунального підприємства з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло-сервіс»відділення № 3 про захист прав споживача житлово-комунальних послуг, зобовязання вчинити дії відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя