Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2012 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Київської

області в складі:

головуючого Приходька К.П.

суддів Голуб С.А.. ОСОБА_1

при секретарі Дрозд О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7 про вселення в жиле приміщення та усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА

У березні 2011 року ОСОБА_3 пред»явила в суді названий позов посилаючись на те, що вона і третя особа ОСОБА_7 є власниками квартири АДРЕСА_1. За усною домовленістю з ОСОБА_7 позивачці належать кімнати № 5 та № 7 загальною площею 25,4 кв.м. в належній їм квартирі. Відповідачі проживають в квартирі з дозволу попереднього власника квартири ОСОБА_8 Позивач не може вселитися до квартири і користуватись належною їй власністю, так як відповідачі перешкоджають в цьому.

Просила суд вселити її із членами її сім»ї к квартиру та передати в користування кімнаті №5 площею 10,8 кв.м та кімнату № 7 площею 14,6 кв.м.

Зобов»язати відповідачів не чинити позивачу та членам її сім»ї перешкод у користуванні квартирою, її механічним, електричним, сантехнічним та іншим обладнанням, приміщеннями загального користування, кухнею та коморою.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2012 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення суду з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що він не був повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Крім того, суд не прийняв до уваги, що у спірній квартирі проживають 7 членів сім»ї ОСОБА_2, які були вселені туди з дозволу попереднього власника квартири, а тому мають право на проживання в квартирі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач та її рідна сестра ОСОБА_7 є власниками квартири АДРЕСА_2 в ОСОБА_9, яку в рівних частках подарував кожній їх батько ОСОБА_8.

Дана квартира трикімнатна, має загальну площу - 59,3 кв.м. та житлову площу- 43,8 кв.м. має приміщення : 1- коридор площею - 4. 6 кв.м., 2-вбиральню площею 2,9 кв'.м., 3-кухню площею 5,4 кв.м., 4-кімнату площею 18,8 кв.м., 5-кімната площею 10,8 кв.м., 6-комора площею 1,8 кв.м., 7- кімната площею 14,6 кв.м..

За усною домовленістю з ОСОБА_7 позивачці належить кімнати № 5 та № 7 загальною площею 25,4 кв.м., проте вселитися до квартири та жити в ній з дітьми позивачка не може, так як відповідачі перешкоджають в цьому. Свої дії мотивують тим. що вони проживають у цій квартирі тривалий час з дозволу колишнього власника ОСОБА_8 Відповідачі не бажають добровільно вирішити питання про вселення позивачки та проживання в квартирі.

При спробах вселитися в спірну квартиру відповідачі чинять перешкоди, вчиняють дії, пов»язані із зневагою загально прийнятих норм сумісного проживання людей в квартирі, а саме: здіймають сварки, наносять образи, що підтверджується зверненням позивачки до міліції та постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 22.10.2010 року.

Вказані обставини про застосування до відповідачів заходів запобігання підтверджуються матеріалами перевірок за скаргами позивачки, зареєстрованими у міліції по ЖРЗПЗ за № 3181 та №3182 від 16.08.2010 року та за № 3996 від 12.10.2010 року. Проте заходи запобігання виявилися безрезультатними, що змусило позивачку звернутись до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка є власником квартири і вона має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю часткою квартири на власний розсуд. А тому її вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю є законними і обґрунтованими, підлягають задоволенню в повному, обсязі.

При цьому суд першої інстанції правильно послався на норми матеріального права, які регулюють виниклі правовідносини, а саме ст. ст..386, 391 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК країни власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Доводи апелянта про те, що він вселився в квартиру як член сім»ї власника квартири, а тому має право на користування квартирою, не спростовують висновків суду про захист права власника квартири на користування цією квартирою. В даній справі не вирішувалось питання про виселення відповідачів із квартири, а тому підстави для вселення відповідачів у спірну квартиру не були предметом дослідження в даній справі і не мають правових наслідків для вирішення даної справи. За будь-яких підстав вселення відповідачів у квартиру, це не дає їм права здійснювати перешкоди власнику квартири у користуванні нею.

Доводи апеляційної скарги про те, що апелянт не був повідомлений прр^ час та місце судового засідання також є необгрунтованими, оскільки справа розглядалась судом впродовж року, ОСОБА_2 неодноразово брав участь у судових засідання, заявляв клопотання та відводи суддям, пред»являв зустрічний позов, давав пояснення з приводу заявлених позовних вимог і неодноразово заявляв клопотання про відкладення розгляду справи. Тобто процесуальні права апелянта при розгляді даної справи не були порушені, будь-яких доказів, які б суд першої інстанції не прийняв до уваги, апелянт апеляційному суду не навів, а за таких обставин підстав для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення із-за неявки відповідача на останнє судове засідання немає.

: Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає

відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2012 року залишити без змін.

Головуючий

Судді

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.