Номер провадження 2/2603/838/12
Справа №2-310/12
РІШЕННЯ

Іменем України

21 лютого 2012 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Зотько Т.А.

при секретарях Корнюшкіній Н.М., Самойловій М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-особи: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, Головне управління юстиції у м.Києві про усунення від спадкування, визнання права власності на частину квартири, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна про усунення ОСОБА_2 від спадкування, визнання права власності на частину квартири, посилаючись на те, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 12 лютого 1998 року № 1749, квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності їй та їх матері ОСОБА_3, в рівних долях по ? частині кожній. Після смерті їх матері, вона та її рідний брат ОСОБА_2 - єдині спадкоємці першої черги за законом.

Оскільки відповідач ухилявся від надання допомоги їх матері, яка через похилий вік та тяжкі хвороби була у безпорадному стані, позивач просила суд усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом.

В ході розгляду справи судом було замінено процесуальне становище співвідповідача Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна зі співвідповідача на 3-особу та залучено в якості 3-особи: Головне управління юстиції у м.Києві.

Крім того, позивач збільшила позовні вимоги, просила суд додатково стягнути з відповідача 5857,00 грн., з яких 5000,00 витрати на юридичні послуги, 857,00 грн. доплата судового збору.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 збільшений позов підтримали у повному обсязі, просили суд про його задоволення, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не надавав допомоги їх матері, яка через похилий вік та тяжкі хвороби перебувала у безпорадному стані, а відтак він має бути усуненим від спадкування за законом після смерті матері.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 позовна вимоги не визнали у повному обсязі, натомість зазначили, що ОСОБА_2 спілкувався з матір'ю, навідувався до неї додому, брав до себе на відпочинок до того часу, допоки матір тяжко не захворіла та не перестала самостійно, без сторонньої допомоги пересуватись. Відповідач не заперечував, що він не брав матір до себе на відпочинок після того, як остання перестала самостійно пересуватись, оскільки вважав, що це завдасть їй великих незручностей при перевезенні в іншу місцевість. Крім того, відповідач зазначив, що не допомагав фізично позивачу піклуватись про матір, оскільки сестра є жінкою і з психологічних поглядів було зручніше саме їй здійснювати догляд за матірю.

Представники 3-осіб: Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна та Головного управління юстиції у м.Києві в судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. На адресу суду надійшла заява з проханням проводити розгляд справи у відсутності представника 3-особи: Головного управління юстиції у м.Києві (а.с.68, 69, 73).

За таких обставин, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності представників 3-осіб: Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна та Головного управління юстиції у м.Києві.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими у повному обсязі та не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є матірю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.93, 95-зворотна сторона).

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла 07.09.2010 року (а.с.7)

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 12 лютого 1998 року №1749, квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_1 та померлій ОСОБА_3 в рівних долях, по ? частині кожній (а.с.17).

Відповідно до ч. 1 ст.202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно ч. 1 ст. 172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобовязані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

Відповідно до ст.. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Таким чином ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як діти померлої ОСОБА_3 є єдиними спадкоємцями першої черги за законом.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.5 ст.1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Позивач зазначила суду, що відповідач ухилявся від надання допомоги їхній матері, яка через похилий вік та тяжкі хвороби була у безпорадному стані та просила суд усунути його від права на спадкування за законом.

Як вбачається з копії спадкової справи померлої ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до 21-Київської держнотконтори з відповідними заявами про прийняття спадщини після смерті матері (а.с.87, 88). Крім того, сторонами по справі, було до нотконтори 28.03.2011 року подано спільну заяву про прийняття ними спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с.101).

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 28.03.2011 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, кожний є власником в рівних долях (частинах), а саме ? частини належної на праві власності ОСОБА_3 ? частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.102, 104).

Згідно довідок ЛКК Поліклініки №3 Деснянської районної у м.Києві державної адміністрації ОСОБА_3 за станом свого здоровя, потребувала стороннього догляду, вказані соціальні послуги постійно здійснювала ОСОБА_1 (а.с.27-30).

Як показали суду допитані в якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, вони з позивачем спілкуються протягом останніх 3-х років, їм відомо, що померла ОСОБА_3 була матірю сторін по справі, однак відповідача вони не знають загалом, оскільки жодного разу не бачили, щоб він спілкувався з померлою матір'ю. Також, свідки показали, що при спілкуванні з померлою ОСОБА_3, остання неодноразово зазначала про те, що сумує за своїм сином ОСОБА_2, адже вона з ним дуже рідко бачиться.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, показали суду, що ОСОБА_2 спілкувався з зі своєю матірю ОСОБА_3, навідувався до неї, крім того щороку влітку, брав матір на відпочинок до себе в м.Носівка Чернігівської області, де він живе у приватному будинку, до того часу, допоки остання тяжко не захворіла та не стала потребувати допомоги при пересуванні. Свідки показали, що померла ОСОБА_3 будь-якої додаткової матеріальної допомоги не потребувала, оскільки вона отримувала пенсію, а крім того, квартиру, що належала позивачу та померлій на праві спільної власності, ОСОБА_1 здавала у найм і додатково отримували кошти.

Як зазначив суду відповідач, позивач проживала разом з матірю, належну їм на праві власності квартиру, позивач здавала у найм та отримувала кошти, крім того мати отримувала пенсію та мала власні заощадження, які зберігала на випадок своєї смерті, а відтак додаткової матеріальної допомоги мати не потребувала. Допоки мати могла пересуватись самостійно, він щороку забирав її на оздоровлення в м.Носівка, де живе разом з дружиною, а коли мати перестала пересуватися, дійсно за нею доглядала сестра, т.я. вони проживали разом, а крім того сестра є жінкою і їй зручніше було доглядати матір, а ніж йому чоловіку.

Позивач зазначила суду, що вони дійсно звернулись з відповідачем до нотконтори з приводу прийняття спадщини, однак вона сподівалась, що брат напише заяву про відмову від своєї частки у спадковому майні на її користь, однак той відмовився і заявив, що вона йому сплатила його ? частину за реальними цінами. Оскільки у неї таких коштів немає, а крім того вона одноособово піклувалась про матір, а брат навіть під час поховання матері їй ні в чому не допоміг та не зайшов зі своєю родиною памянути матір, вона вирішила звернутись до суду з вказаним позовом.

Дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не надано достатньо доказів, які б свідчили про те, що відповідач ухилявся від надання допомоги їхній матері, яка через похилий вік та тяжкі хвороби була у безпорадному стані, а відтак відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 169 ч.4, 212 215 ЦПК України, ст.ст.172, 202 СК України, ст.ст. 1223, 1264, 1261 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2, 3-особи: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, Головне управління юстиції у м.Києві про усунення від спадкування, визнання права власності на частину квартири відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: