Справа № 2034/2-3851/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 квітня 2012 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого Ільїної Г.І.,

за участю секретаря Мінаєвої А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підприємства «Люботинське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_2 підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, виконавчий комітет Люботинської міської ради, про визнання незаконними та недійсними дій, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з вказаним позовом, який в процесі розгляду справи уточнювала, та просила: визнати незаконними дії відповідачів; визнати недійсним план земельної ділянки по вул. Гастелло, 5 в м. Люботин від 15.11.85 р.; визнати недійсним план земельної ділянки по вул. Гастелло, 7 в м. Люботин від 03.01.97 р.; стягнути з Люботинського БТІ на її користь 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди за нанесення душевних, психічних страждань, приниження честі, гідності юристом Люботинского БТІ Фадєєвим.

В обґрунтування позову зазначає, що вона на підставі рішення Харківського районного суду від 03.06.1980 року вступила в право власності на ? частину жилого будинку та надвірних будівель по вул. Гастелло, 5 в м. Люботин, право приватної власності зареєстровано за нею в Люботинському БТІ 30.07.80 р. Одночасно, відповідно до ст. 120 ЗК України до неї перейшло право користування ? частиною земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок, надвірні будівлі та частина ділянки, необхідна для їх обслуговування.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10.02.85 р. № 136 «Про порядок реєстрації житлового фонду» органи БТІ здійснюють реєстрацію та технічну інвентаризацію житлового фонду за рахунок підприємств, установ, у власності яких знаходиться житловий фонд на підставі їх замовлень.

Під час ознайомленні з планом присадибної ділянки по вул. Гастелло, 5 в м. Люботин в інвентаризаційній справі № 601 Люботинського БТІ в 2009 році ОСОБА_1 зясувала, що БТІ був складений план присадибної ділянки по вул. Гастелло, 5 від 15.11.85 р. з зазначенням прізвища та ініціалів позивача, при цьому ОСОБА_1 вказує, що відповідного обстеження у цей період БТІ не проводилось, межі земельної ділянки не визначались, вказаний план був складений без її повідомлення та погодження, замовлення на його виготовлення позивач не надавала.

В 1996-1997 р.р. та в подальші роки між домоволодіннями по вул. Гастелло, 5 та Гастелло, 7 в м. Люботин були відсутні паркан, розмежувальні знаки. За таких умов при проведенні обстеження Люботинським БТІ та визначенні меж в 1996-1997 роках присадибної ділянки по вул. Гастелло, 7, а також у відсутність землекористувачів земельних ділянок, які межують з домоволодінням по вул. Гастелло, 7, в відсутність самого власника домоволодіння, були невірно визначені межі земельної ділянки, що стало причиною розширення ділянки по вул. Гастелло, 7 в м. Люботин за рахунок земельної ділянки по вул. Гастелло, 5 на підставі рішення № 1831 від 10.12.1996 року, при цьому норма присадибної ділянки позивача з 951 кв.м. зменшена до 850 кв.м.

Вказані дії БТІ призвели до порушення прав землекористувача ОСОБА_1, передбачених ст. ст. 95, 99 ЗК України, п. 3.25 ДБН 360-92, протипожежних правил безпеки щодо господарчої будівлі, яка є приватною власністю позивача на підставі рішення Люботинського виконкому № 2/113 від 11.02.86 р.

В 1996-1997 роках центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів не поновив межі та види межових знаків по вул. Гастелло, 5, вул. Гастелло, 7 в м. Люботин, що передбачено ст. 106 ЗК України, а в 2009 році відмовився проводити ці дії, не беручи до уваги вимоги ОСОБА_1 від 16.07.2009 року, яка посилалась на порушення меж її присадибної ділянки при поставленні паркану, що розділяє зазначені домоволодіння.

Позивач у судовому засіданні доводи, викладені в своїй позовній заяві, підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» в судовому засіданні пояснила, що згідно «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 р., затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р., на підставі якої проводилась реєстрація права власності на той час (1980 рік), обєктами, що підлягають реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. За станом на 1985 рік БТІ здійснювало реєстрацію обєктів на підставі Інструкції «Про порядок проведення реєстрації житлового фонду», затвердженої наказом ЦСУ СРСР від 15.07.1985 р. Згідно з п. 1.3. цієї Інструкції обєктами реєстрації є будинки з обслуговуючими їх будівлями та спорудами, реєструвались вони окремо у визначеному порядку. Підставами для реєстрації права користування земельною ділянкою та визначення меж земельної ділянки на той час слугували матеріали наявної квартальної зйомки та документи, що підтверджували надання земельної ділянки у користування. При проведенні поточної інвентаризації домоволодіння співробітниками БТІ проводиться обмір фактично розташованих на земельній ділянці житлових будинків, господарських будівель та споруд, а також обмір фактично встановленої огорожі з метою складання схематичного плану земельної ділянки. Складений схематичний план земельної ділянки не є документом, що підтверджує право власності або право користування земельною ділянкою. Геодезична зйомка та визначення точних розмірів, площ і меж земельних ділянок не входить і ніколи не входило до компетенції БТІ. В звязку з зазначеним, представник відповідача вважає вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідач ОСОБА_5 підприємство «Люботинське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлені, подали до суду письмові заперечення проти позову, в яких просили в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, справу розглянути за відсутності їх представника. В заперечення проти позову представник КП «Люботинське БТІ» зазначив, що відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України закріплено перелік способів захисту цивільних прав та обовязків, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобовязання утриматись від їх вчинення. Заявлена позивачем вимога про визнання недійсними планів присадибних ділянок не призводить до поновлення порушеного права позивача та у разі її поновлення не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення. Так, позивач вимагає визнати недійсними плани земельних ділянок, складені понад 10 років назад, які відображали площу земельної ділянки по фактичному користуванню саме на час їх складання і на сьогоднішній день не можуть відображати стан фактичного користування земельними ділянками. Питання з регулювання земельних відносин та зокрема встановлення меж земельних ділянок на місцевості не входили та не входять до компетенції Бюро технічної інвентаризації, оскільки останні виконують лише послуги з інвентаризації обєктів нерухомого майна та державної реєстрації прав власності на нерухоме майно. Площа земельних ділянок визначається посадовими особами БТІ по фактичному користуванню, без встановлення меж земельної ділянки та погодження їх з суміжними користувачами за допомогою будівельних вимірювальних пристроїв, які не можуть визначати з необхідною точністю площу земельної ділянки на місцевості. Представник відповідача зазначає, що таким чином на підставі даних планів земельних ділянок чи технічних паспортів на обєкти нерухомого майна з зазначенням площі земельної ділянки, на якій розташований такий обєкт, неможливо встановити наявність порушеного права з боку суміжних користувачів, а складені плани земельних ділянок не є документами, які підтверджують право власності або користування земельною ділянкою. Згідно положень Земельного кодексу Української СРСР та Земельного кодексу України право володіння або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання наданої земельної ділянки (в тому числі і на умовах оренди) до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право володіння або право користування землею, забороняється. Оскільки позивачем не надано жодного доказу правомірності використання земельної ділянки за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Гастелло, 5 (доказів встановлення меж земельної ділянки, отримання документа, що підтверджує право власності або користування земельною ділянкою) представник відповідача вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та незаконними.

Треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, виконавчий комітет Люботинської міської ради в судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлені, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача ОСОБА_2 підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», дослідивши письмові докази в справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявленими ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з копії рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 червня 1980 року за ОСОБА_1 визнано право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Люботин по вул. Гастелло, 5 Вказане рішення зареєстровано в БТІ 30.06.1980 року, про що свідчить відповідний штамп на рішенні суду.

Документів, які б посвідчували право власності чи користування ОСОБА_1 на земельну ділянку за адресою: м. Люботин по вул. Гастелло, 5 позивачем не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та обовязків, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобовязання утриматись від їх вчинення.

Заявлена позивачем вимога про визнання недійсними планів присадибних ділянок не призводить до поновлення порушеного права позивача. Крім того ОСОБА_1 в позові не зазначила, яке саме її право та інтерес, встановлені законом, порушені.

Відповідно до Інструкції «Про порядок проведення реєстрації житлового фонду», затвердженої наказом ЦСУ СРСР від 15.07.1985 р., яка діяла на момент виникнення спірного питання, обєктами реєстрації є будинки з обслуговуючими їх будівлями та спорудами, така реєстрація здійснюється в окремо визначеному порядку. Підставами для реєстрації права користування земельною ділянкою та визначення меж земельної ділянки на той час слугували матеріали наявної квартальної зйомки та документи, що підтверджували надання земельної ділянки у користування. При проведенні поточної інвентаризації домоволодіння співробітниками БТІ проводиться обмір фактично розташованих на земельній ділянці житлових будинків, господарських будівель та споруд, а також обмір фактично встановленої огорожі з метою складання схематичного плану земельної ділянки.

Складений схематичний план земельної ділянки не є документом, що підтверджує право власності або право користування земельною ділянкою. Геодезична зйомка та визначення точних розмірів, площ і меж земельних ділянок не входить і не входили до компетенції БТІ, оскільки останні виконують лише послуги з інвентаризації обєктів нерухомого майна та державної реєстрації прав власності на нерухоме майно. Площа земельних ділянок визначається посадовими особами БТІ по фактичному користуванню, без встановлення меж земельної ділянки та погодження їх з суміжними користувачами.

Таким чином дії відповідачів по складанню планів земельних ділянок по вул. Гастелло, 5 в м. Люботин від 15.11.85 р. та по вул. Гастелло, 7 в м. Люботин від 03.01.97 р. відповідали вимога діючого на той час закону і проведені у відповідності з ними; крім того не мають ніякого правового значення.

Щодо неточності в зазначенні посадовими особами БТІ норм земельної ділянки по вул. Гастелло, 7 та вул. Гастелло, 5 в м. Люботин в складених ними планах земельних ділянок, то вона не несе за собою правового навантаження, а ці плани не є документами, які підтверджують право власності або користування земельною ділянкою, крім того вказані норми земельних ділянок закріплюються за особами в інший спосіб.

Так, згідно рішення виконавчого комітету Люботинської міської ради № 134 від 19.03.1985 року вирішено: рахувати площу земельної ділянки по вул. Гастелло, 5 в розмірі 951 кв.м. згідно конкретного користування; зареєструвати за домоволодінням цю площу в розмірі 951 кв.м.; зобовязати домоволодільця внести зміни до генерального плану.

Позивачем не надано доказів на підтвердження виконання нею зазначеного вище зобовязання щодо внесення змін до генерального плану. А як пояснила представник відповідача в судовому засіданні в той період, до якого відносяться спірні відносини, працівниками БТІ, навіть без виходу на місце, складались плани земельних ділянок саме на підставі генеральних планів населених пунктів.

З огляду на вище викладене, суд вважає вимоги ОСОБА_1 щодо визнання незаконними дії відповідачів, визнання недійсними планів земельної ділянки по вул. Гастелло, 5 в м. Люботин від 15.11.85 р. та по вул. Гастелло, 7 в м. Люботин від 03.01.97 р. недоведеними, такими, що не ґрунтуються на законі, а тому такими, що задоволенню не підлягають.

Вимога ОСОБА_1 про стягнення з Люботинського БТІ на її користь 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди за нанесення душевних, психічних страждань, приниження честі, гідності юристом Люботинского БТІ Фадєєвим також не доведена позивачем належними та допустимими доказами, в звязку з чим не підлягає задоволенню.

На підставі вищенаведеного, ОСОБА_1 в задоволенні позову необхідно відмовити в поновному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, Інструкцією «Про порядок проведення реєстрації житлового фонду», затвердженої наказом ЦСУ СРСР від 15.07.1985 року, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Г.І. Ільїна