Апеляційний суд Житомирської області
Справа №0603/711/2012 Головуючий у 1-й інст. Зайцев А.В.
Категорія 5 Доповідач Гансецька І. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2012 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Гансецької І.А.

суддів: МикитюкО.Ю.,

ОСОБА_1

при секретарі: Бондарчук С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом прокурора м.Бердичева в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 до територіальної громади міста Бердичева в особі виконавчого комітету Бердичівської міської ради про визнання права власності

за апеляційною скаргою виконавчого комітету Бердичівської міської ради на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 вересня 2012 року,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2012 року прокурор м.Бердичева звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до територіальної громади міста Бердичева в особі виконавчого комітету Бердичівської міської ради про визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в листопаді 2001 року- Гончарук Н.П., з метою заволодіння майном ОСОБА_2, шляхом обману та зловживаючи довірою, домовилася з останнім про продаж йому квартири АДРЕСА_1. Отримавши від ОСОБА_2 гроші в сумі 2300,00 доларів США, квартиру на нього не оформила. 17.11.2001 року ОСОБА_2 разом з дружиною ОСОБА_3 заселились в дану квартиру, де безперервно проживають по даний час. Просив визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 вересня 2012 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

В апеляційній скарзі виконком Бердичівської міської ради Житомирської області просить скасувати рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 вересня 2012 року та ухвалити нове рішення. Посилається на порушення судом норм матеріального права. Зазначає, що рішення суду призведе до порушення прав неповнолітнього ОСОБА_4 Кіріла, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду Житомирської області приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі добросовісно заволоділи чужим майном, а тому набули право власності на це майно відповідно до вимог ст.344 ЦК України. Однак, з таким висновком суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що в листопаді 2001 року між Гончарук Н.П. та ОСОБА_5 мала місце домовленість про купівлю - продаж квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_5 передав ОСОБА_4 2300,00 доларів США та вселився з дружиною в дану квартиру. Договір купівлі-продажу квартири між сторонами не укладався.

Власником спірної квартири була ОСОБА_6, яка померла 23.06.2001 року. ОСОБА_4 прописана в цій квартирі разом з двома дітьми, Гончарук ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 14.08.2001 року.

У 2003 році ОСОБА_4 зверталась до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з заявою про встановлення факту прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6 Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.04.2003 року її заяву залишено без розгляду в звязку з неодноразовою неявкою в судові засідання.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_4 разом з дітьми має право користування спірним майном, права власності на нього вона не набула, тому і не мала повноважень його відчужувати.

За змістом ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно ним володіти протягом десяти років, набуває право власності на це майно.

Володіння є добросовісним, якщо володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю. Позивачам було відомо, що спірна квартира належить на праві власності особі, яка померла, чого вони не заперечували в судовому засіданні.

Крім зазначеного, відповідно до п.8 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, правила статті 344 цього Кодексу про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання Кодексом чинності, тобто з 01.01.2001 року. З матеріалів справи вбачається, що позивачі почали користуватись квартирою №14 по вул.Котляревського,2-а в м.Бердичеві з 17 листопада 2001 року.

Також, визнанням права власності ОСОБА_5 та ОСОБА_9 на зазначену квартиру, порушуються права ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_8, які зареєстровані в даній квартирі і мають право нею користуватись.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,309,313,314,316,317,319,324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Бердичівської міської ради задовольнити.

Скасувати рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 вересня 2012 року.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити прокурору м.Бердичева в задоволенні позову в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_10 до територіальної громади міста Бердичева в особі виконавчого комітету Бердичівської міської ради про визнання права власності за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на нього може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: