Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2012 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Новікової Н.В

при секретарі: Морозовой О.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Прокуратури Запорізької області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури.

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, який було уточнено і в якому він просив відшкодувати йому за рахунок коштів державного бюджету 79402 грн. моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури; 11300 грн. витрат на надання послуг захисника у кримінальному процесі; 262 грн. транспортні розходи, а всього 90964 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 04 жовтня 2003 року відносно позивача прокурором Запорізької області було порушено кримінальну справу за ознаками злочину передбаченого ст.ст. 14 ч. 1, 368 ч. 2 КК України.

06 жовтня 2003 року прокуратурою Запорізької області відносно позивача було порушено кримінальну справу за ознаками злочину передбаченого ст. 368 ч. 2 КК України, пред'явлено обвинувачення та обрано запобіжний захід - підписка про невиїзд. На належне йому майно було накладено арешт. Обвинувальний висновок затверджено заступником прокурора Запорізької області 31.03.2004 року, та кримінальну справу передано до суду.

29 травня 2009 року Апеляційним судом Херсонської області постановлено вирок, яким позивача ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 368 ч. 2 КК України, у зв'язку з відсутністю події злочину.

08.12.2009 року ухвалою Верховного Суду України вирок Апеляційного суду Херсонської області від 29 травня 2009 року залишено без змін. Вирок набрав законної сили 08.12.2009 року.

Зважаючи на незаконність притягнення позивача до кримінальної відповідальності, незаконне застосуванням засобів запобіжного заходу, в зв'язку з чим були порушені та обмежені його конституційні права, що завдало йому моральних страждань, призвело до погіршення психологічного стану, порушення стосунків з членами сім'ї та знайомими, інших негативних наслідків морального характеру, матеріальним витратам.

Завдана позивачу матеріальна шкода складається з витрат на правову допомогу в розмірі 11300 грн., транспортних розходів в розмірі 262 грн.

Крім того, незаконним притягненням до кримінальної відповідальності позивачу завдано моральну шкоди, яка обґрунтовується наступним: тривалий час були повністю порушені нормальні життєві зв'язки, змінився притаманний спосіб життя; на протязі шести років позивач був обмежений у свободі вільного пересування. Наявність кримінальної справи призвела до ускладнення сімейних стосунків, так як атмосфера у сім'ї до самого набрання чинності виправдувального вироку була нервозною. Позивач змушений був заново організувати своє життя. Також, обвинувачення позивача у вчиненні злочину призвело до підриву його іміджу, як чесної порядної людини, репутації судді. Погіршився стан здоров'я, позивач тривалий час знаходився в стресовому стані. Розмір моральної шкоди склав 79402 грн. за час з 06.10.2003 року по 08.12.2009 року (часу набрання законної сили вироку) 6 років 2 місяці 2 дні, або 74 місяця.

В судовому засіданні позивач та його представник, позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позові, просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник Державної казначейської служби України, в судовому засідання позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні в повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позову зазначила, що у позивача відсутні підстави для відшкодування матеріальної та моральної шкоди, оскільки в позовній заяві відсутні посилання на докази, які б підтверджували факт заподіяння позивачу моральних страждань, втрат немайнового характеру, застосування до нього фізичного або психічного впливу працівниками прокуратури Запорізької області. Крім того, позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у зв'язку з недотриманням позивачем порядку відшкодування матеріальної шкоди, передбаченого Законом та Положенням про застосування Закону, затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України від 04.03.1996 № 6/5/3/41. Крім того, вимоги позивача щодо відшкодування понесених ним витрат, пов'язаних з переїздом до іншого населеного пункту не підлягає задоволенню, оскільки такі витрати відповідно до т. 85 ЦПК України сторони несуть самостійно.

Представник Прокуратури Запорізької області також заперечувала проти задоволення позову, пославшись на відсутність доказів заподіяння моральної шкоди та законних підстав для задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, 04 жовтня 2003 року прокурором Запорізької області було порушено кримінальну справу відносно судді місцевого суду бердянського району ОСОБА_1 за ознаками злочину передбаченого ст.ст. 14 ч. 1, 368 ч. 2 КК України.

06 жовтня 2003 року прокуратурою Запорізької області відносно ОСОБА_1 було порушено кримінальну справу за ознаками злочину передбаченого ст. 368 ч. 2 КК України. Обрано запобіжний захід - підписка про невиїзд. На належне йому майно було накладено арешт, що підтверджується копією обвинувального висновку.

29 травня 2009 року Апеляційним судом Херсонської області постановлено вирок, яким ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 368 ч. 2 КК України, у зв'язку з відсутністю події злочину.

08.12.2009 року ухвалою Верховного Суду України вирок Апеляційного суду Херсонської області від 29 травня 2009 року щодо ОСОБА_1 залишено без змін. Вирок набрав законної сили 08.12.2009 року.

Стаття 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року № 266/94-ВР містить вичерпний перелік підстав, з яким пов'язується виникнення у особи права на відшкодування шкоди, а саме:

1) постановления виправдувального вироку суду;

1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи з посади та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

2) закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину;

3) відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної прави з підстав, зазначених у пункті 2 частини першої статті;

4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Стаття 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» визначає, що відшкодуванню підлягають, зокрема, 1) заробіток та інші грошові доходи, які громадянин втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи досудового слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з наданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Таким чином, наявність виправдувального вироку про визнання ОСОБА_1 невинуватим за п. 1 ст. 6 КПК України, у зв'язку з відсутністю події злочину відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2, ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» дає право позивачу порушити питання про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до п.4 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» громадянинові відшкодовується (повертаються) суми, сплачені громадянином у звязку з поданням йому юридичної допомоги.

Так, за надання захисником правової допомоги позивачем було сплачено відповідно до Договору про надання послуг захисника у кримінальному процесі від 11.11.2003 року наступні суми:

*квитанція від 15.11.2004 р. - 200 грн.,

*квитанція від 22.11.2004 р. - 200 грн.,

*квитанція від 02.12.2004 р. - 200 грн.,

*квитанція від 10.01.2005 р. - 200 грн.,

*квитанція від 14.05.2005 р. - 200 грн.,

*квитанція від 07.06.2005 р. - 200 грн.,

*квитанція від 15.06.2005 р. - 200 грн.,

*квитанція від 22.06.2005 р. - 200 грн.,

*квитанція від 28.06.2005 р. - 200 грн.,

*квитанція від 01.07.2005 р. - 200 грн.,

*квитанція від 10.10.2005 р. - 200 грн.,

*квитанція від 27.12.2005 р. - 200 грн.,

*квитанція від 02.02.2006 р. - 250 грн.,

*квитанція від 08.02.2006 р. - 250 грн.,

*квитанція від 20.03.2006 р. - 200 грн.,

*квитанція від 22.03.2006 р. - 200 грн.,

*квитанція від 22.03.2006 р. - 200 грн.,

*квитанція від 11.05.2006 р. - 200 грн.,

*квитанція від 01.06.2006 р. - 200 грн.,

*квитанція від 27.06.2006 р. - 200 грн.,

*квитанція від 12.04.2007 р. - 200 грн.,

*квитанція від 20.04.2007 р. - 200 грн.,

*квитанція від 18.07.2007 р. - 200 грн.,

*квитанція від 31.07.2007 р. - 200 грн.,

*квитанція від 17.10.2007 р. - 200 грн.,

*квитанція від 25.10.2007 р. - 200 грн.,

*квитанція від 30.10.2007 р. - 200 грн.,

*квитанція від 06.11.2007 р. - 200 грн.,

*квитанція від 07.11.2007 р. - 200 грн.,

*квитанція від 30.11.2007 р. - 200 грн.,

*квитанція від 05.12.2007 р. - 200 грн.,

*квитанція від 12.12.2007 р. - 200 грн.,

*квитанція від 19.12.2007 р. - 200 грн.,

*квитанція від 23.12.2007 р. - 200 грн.,

*квитанція від 28.01.2008 р. - 200 грн.,

*квитанція від 04.02.2008 р. - 200 грн.,

*квитанція від 11.02.2008 р. - 200 грн.,

*квитанція від 18.02.2008 р. - 200 грн.,

*квитанція від 17.03.2008 р. - 200 грн.,

*квитанція від 14.05.2008 р. - 200 грн.,

*квитанція від 18.06.2008 р. - 200 грн.,

*квитанція від 02.09.2008 р. - 200 грн.,

*квитанція від 03.10.2008 р. - 200 грн.,

*квитанція від 22.10.2008 р. - 200 грн.,

*квитанція від 21.11.2008 р. - 200 грн.,

*квитанція від 09.12.2008 р. - 200 грн.,

*квитанція від 05.02.2009 р. - 200 грн.,

*квитанція від 16.02.2009 р. - 200 грн.,

*квитанція від 05.03.2009 р. - 200 грн.,

*квитанція від 27.03.2009 р. - 200 грн.,

*квитанція від 04.04.2009 р. - 200 грн.,

*квитанція від 11.04.2009 р. - 200 грн.,

*квитанція від 18.04.2009 р. - 200 грн.,

*квитанція від 31.05.2009 р. - 200 грн.,

*квитанція від 29.09.2009 р. - 200 грн.,

*квитанція від 08.12.2009 р. - 200 грн.,

Усього, відповідно до наданих квитанцій на правову допомогу позивачем було витрачено 11300 грн.

Враховуючи наведене позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення витрат на правову допомогу законні, обґрунтовані та підтверджуються наданими доказами, у звязку з чим підлягають задоволенню.

Транспортні витрати під час досудового та судового слідства підтверджуються наданими оригіналами проїзних квитків на загальну суму 262 грн, тому в цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню.

Відповідно до п.5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» громадянинові відшкодовується (повертаються) моральна шкода.

Статтею 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності, незаконним застосуванням засобів запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд були порушені та обмежені його конституційні права, що завдало моральних страждань, призвело до погіршення психологічного стану, порушення стосунків з членами сім'ї та знайомими. Змінився привичний спосіб життя. На протязі шести років він був обмежений у свободі вільного пересування. Наявність кримінальної справи призвела до ускладнення сімейних стосунків, так як атмосфера у сім'ї до самого набрання чинності виправдувальним вироком була нервозною. Він змушений був заново організувати своє життя. Обвинувачення у вчиненні злочину призвели до підриву його іміджу, як чесної порядної людини, репутації судді. У звязку з великим психологічним навантаженням і постійним перебуванням у стресовому стані погіршився стан здоров'я.

Дані пояснення, були підтверджені і поясненнями свідків.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 яка є дружиною позивача пояснила, що з часу порушення кримінальної справи, тривання досудового слідства та судового розгляду до постановлення виправдувального вироку змінився уклад життя їх сімї. ЇЇ чоловік з врівноваженої життєрадісної людини перетворився на нервову та замкнуту людину, погано спав, порушився апетит, після поїздок до слідчого та на судові засідання ставав нервовим та зривався на близьких, оточуючих його людей, і нього різко змінювався настрій, що впливало на сімейні стосунки та стосунки з дитиною. Крім того, якщо до порушення кримінальної справи їх сімя багато подорожувала Україною, то після порушення кримінальної справи та обрання запобіжного заходу довелося відпустки проводити вдома, оскільки не мали можливості разом виїжджати. Також, у будинку було проведено обшук, що відобразилося на сосунках з сусідами та знайомими. У чоловіка зявились проблеми зі здоровям, часті головні болі, різке підвищення тиску.

Свідок ОСОБА_3 суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, в судовому засіданні пояснила, що у 2003 році працювала помічником судді Ревуцького С.І. та підтвердила, що після порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1, змінилися умови роботи, оскільки ОСОБА_1 був досвідченим суддею, в його провадженні перебували складні кримінальні справи, багатоепізодні, зі значною кількістю підсудним та потерпілих. У звязку з тим, що ОСОБА_1 викликався слідчим на досудовому слідстві, приймай участь у судових засіданнях в Апеляційному та Верховному судах, все це позначилось на організації роботи, оскільки розгляд справ приходилось відкладати, що потребувало додаткових зусиль для організації конвоювання підсудних, виклику потерпілих. У звязку з відсутністю судді у робочі дні, частину роботи приходилось робити у вихідні та святкові дні. Перед засіданнями суду відносно ОСОБА_1 було видно, що він, який завжди був стриманою людиною, яка не дозоляє собі проявляти будь-які емоції на робочому місці, пригнічений та нервовий. Порушення кримінальної справи також відобразилось на відношенні оточуючих людей до ОСОБА_1, був випадок, коли мати одного з потерпілих у кримінальній справі сказала, що як може судити людина, яка сам знаходиться на лаві підсудних.

Враховуючи наведене, допитані у судовому засіданні свідки підтвердили твердження позивача про завдання йому моральних втрат, що призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків та вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи представників відповідача, що позивачу не було заподіяно моральної шкоди суд вважає необґрунтованими, у звязку з чим позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розмір відшкодування визначається ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», п. 17 Положення про його застосування, згідно яких відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, з урахуванням положень пунктів 8, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з наступними змінами, відповідно до яких, у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Статтею 13 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» визначено, що з 01.01.2012 року мінімальна заробітна плата становить 1073,00 грн.

Таким чином розмір відшкодування позивачу моральної шкоди відповідно до вищезазначених вимог законодавства складає 1073 грн. х 74 місяця = 79402 грн..

Керуючись Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.1167, 1176 ЦК України , ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Відшкодувати ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з рахунку державного бюджету на користь ОСОБА_1 11300 грн. витрат, сплачених ОСОБА_1 у звязку з наданням йому юридичної допомоги; 262 грн. транспортні розходи; 79402 грн. моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: /підпис/

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ:

Суддя: