Апеляційний суд Івано-Франківської області
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2012 р. м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді: Шалаути Г.І.,

суддів: Меленеко О.Є., Горблянського Я.Д.

секретаря: Балагури М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину майна спільної сумісної власності подружжя та ? частину спадкового будинковолодіння, за апеляційною скаргою Косівської міської ради на рішення Косівського районного суду від 10 листопада 2011 року, за участю представників апелянта: ОСОБА_4, ОСОБА_5, позивачки ОСОБА_1., її представника ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 звернулася в суду з позовом до своїх дочок - ОСОБА_2, ОСОБА_3 - про визнання за нею права власності на ? частину майна,що складається з будинковолодіння, яке знаходиться в м. Косів по вул. Б.Хмельницького 31, як спільної спільної сумісної власності подружжя та на ? частину спадкового будинковолодіння, а в цілому на все будинковолодіння. Позов мотивувала тим, що, перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_7, в1976 році за спільні кошти купили жилий деревяний будинок в м.Косів,вул.Б.Хмельницького 27,який згорів у 1980 році. Рішенням Косівської міської ради від №66 від 12.05.1980 року ОСОБА_7 надано дозвіл на спорудження нового одноповерхового будинку на місці згорілого та видано свідоцтво на забудову. 15.04.2003 року її чоловік помер. Оскільки в нього не було правовстановлюючих документів на будинок, вона не змогла оформити документи про право на спадщину після його смерті, хоча фактично прийняла спадщину.

_____________________________________________________________________________

Справа № 2/0910/1295/2011 Головуючий у 1 інстанції Цалин Б.М.

Провадження 22ц/0990/523/2012 Суддя-доповідач ОСОБА_8

Категорія 5

Позивачка зазначила, що на день смерті проживала у цьому будинку і проживає зараз, дочки не претендують на спадкове майно, а тому вона їх формально зазначила відповідачами. Просила позов задоволити.

Рішенням Косівського районного суду від 10 листопада 2011 року позов задоволено. За ОСОБА_1 визнано право власності на спадкове будинковолодіння - житловий будинок за №31 з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Косів по вул. Б.Хмельницького Івано-Франківської області.

На вказане рішення Косівською міською радою подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що вказане рішення є незаконним та підлягає до скасування з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, неправильного встановлення фактичних обставин справи, неправильної оцінки доказів та порушення норм процесуального та матеріального права. Апелянт наголосив на тому, що спірне будинковолодіння є самовільним будівництвом, яке споруджене на земельній ділянці, що належить Косівській міській раді, яка повинна бути належним відповідачем по справі, а відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повинні бути позивачами. Також в апеляційній скарзі зазначено, що суд визнав право власності за позивачкою на нерухоме майно - будинковолодіння, самовільно-споруджене, бездотримання архітектурних, будівельних, санітарних та інших норм і правил, без проектної документації, без рішення Косівської міської ради про надання дозволу на спорудження двох-поверхової споруди, без прийняття зазначеного будинку в експлуатацію. Також апелянт вважає, що суд не дав оцінки довідці, виданій Коломийським МБТІ від 26.07.2010 року №2-6769, яка підтверджує, що спірний будинок є самовільно споруджений. Апелянт просить задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасувати, як незаконне, постановити нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 відмовити та стягнути з позивачки в користь Косівської міської ради судові витрати

В судовому засіданні представники апелянта доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Позивачка, її представник ОСОБА_6 апеляційної скарги не визнали, хоча доказів на обґрунтування заявлених в позовній заяві вимог суду не надали, також позивачка не заперечила, що висновку відповідної інспекції дерржархбудконтролю про відповідність спірного будинковолодіння вимогам будівельно-технічних норм немає, також немає погодження інших інспекцій щодо відповідності його санітарно-технічним, пожежним та іншим нормам та немає доказів про прийняття будинку в експлуатацію. Позивачка не заперечувала, що не зверталася до зазначених інстанцій за отриманням відповідних дозволів.

Відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 апеляційної скарги не визнали, однак доказів на спростування фактів, викладених у ній суду не представили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянта, пояснення позивачки, її представника та відповідачів, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить апеляційну скаргу обгрунтованою і приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що рішенням суду першої інстанції визнано право за позивачкою на спадкове будинковолодіння, а саме на житловий будинок, що знаходиться в м. Косів по вул..Б.Хмельницького 31 Івано-Франківської області, який згідно довідки Коломийського МБТІ від 26.07.2010 року№2-6769(а.с.25) є самовільно збудованим двоповерховим житловим будинком балансовою вартістю 195637грн.

Відповідно до ч.1,2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила самовільне будівництво, не набуває права власності на нього. Отже зазначене будинковолодіння не належало спадкодавцю - ОСОБА_7 на праві власності, а тому будь-яких правових підстав в суду першої інстанції не було визнавати за позивачкою права на нього, як на спадкове майно після смерті чоловіка.

Суд неправильно визначив спірні правовідносини, допустив суттєве порушення норм процесуального та матеріального права. Суд, приймаючи позов до розгляду, відповідно до вимог ст.ст.3,4 ЦПК повинен був зясувати чи виник спір між сторонами, з приводу чого виник спір та чи порушено права позивачки, оскільки до суду може звернутися особа за захистом своїх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, однак суд прийняв до розгляду позов без наявності спору між сторонами. Суд неправильно визначив процесуальне становище відповідачів, які повинні виступати позивачами, а відповідачем повинна бути Косівська міська рада, яку суд не залучив до участі у розгляді справи, порушивши принцип диспозитивності, закріплений ст.11 ЦПК України.

Також суд неправильно застосував норми матеріального права: застосував ст.392 ЦК, яка надає право власнику майна, у випадку втрати ним документу на майно, звернутися до суду за захистом права та норму ст.1218 ЦК, яка регулює спори щодо спадкового майна.

При постановленні рішення суд повинен був застосувати ст.376 ЦК України, якою передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних, норм та правил. Згідно частини першої та другої зазначеної статті, житловий будинок, споруда чи інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього.

При цьому з урахуванням норм Закону України «Про основи містобудування та Закону України «Про планування та забудову територій» для вирішення питання про визнання за особою права власності на обєкт нерухомого майна в тому разі, коли в прийнятті такого обєкта в експлуатацію відмовлено, обовязковою умовою є дотримання усіх визначених законом вимог та умов, які необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта.

Колегія суддів приходить до висновку, що при наявності численних порушень норм процесуального та матеріального права, допущених судом першої інстанції при постановленні рішення, є всі підстави для його скасування, як незаконного та постановлення нового рішення, яким в позові ОСОБА_1 слід відмовити за безпідставністю заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Косівської міської ради задовольнити, а рішення Косівського районного суду від 10 листопада 2011 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на ? частину майна спільної сумісної власності подружжя та ? частину спадкового майна, а в цілому на все будинковолодіння за адресою м. Косів, вул. Б.Хмельницького 31 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Косівської міської ради 978грн.20коп. витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуюча Г.І. Шалаута

Судді: О.Є. Меленко

ОСОБА_9