"12" листопада 2012 р.Справа 2024/7766/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2012 року Ленінський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Іванісової Л. О.,

за участю секретаря - Бондаренко В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківська міська рада про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківська міська рада про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою м. Харків, вул.. Губкомівська, 16-а в порядку спадкування за законом посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 22.09.1926 року, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою м. Харків, вул. Губкомівська, б. 16-а, на праві приватної власності по ? частині батькам позивачки, ОСОБА_2 та ОСОБА_3. 07.03.1969 року помер батько позивачки ОСОБА_2, 24.12.1982 року померла її мати ОСОБА_3, після смерті батьків ОСОБА_1 не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але фактично прийняла спадщину.

В судове засідання представник позивки зявилася, позов підтримала, просили його задовольнити в повному обсязі, надала пояснення аналогічні доводам позовної заяви.

Представник відповідачка Харківської міської ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справу за їх відсутності на підставі наявних матеріалів згідно діючого законодавства.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та правовідносини.

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 07.10.1926 року зареєстрованого третьою Харківською державною нотаріальною конторою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 придбали, на праві приватної власності, в рівних частинах, домоволодіння за адресою м. Харків, вул. Губкомівська 16-А.

07.03.1969 року, згідно свідоцтва про смерть серія І-СР № 194803 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області помер ОСОБА_4, актовий запис №20.

ОСОБА_3 померла 24.12.1982 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ВЛ № 367017, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис 8917.

Єдиною спадкоємицею є донька ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_5, свідоцтво про народження серія І-ВЛ № 288784 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1055. Яка згідно свідоцтва про шлюб

Рішенням Народного суду Ленінського району м. Харкова від 02.04.1992 року за позовом ОСОБА_6 було визнано право власності на 3/10 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованих за адресою: м. Харків, вул.. Кривоконівській 10, в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_7, на 1/10 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель після смерті її сестри ОСОБА_8, на 27/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель після смерті її матері ОСОБА_9, (а. с. 5).

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2011 року за позовом ОСОБА_10 було визнано право власності на 23/100 частини домоволодіння з надвірними будівлями за адресою м. Харків вул.. Кривоконівська 10 за набувальною давністю( а.с. 16-17).

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 13.03.2012 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 30.11.2011р скасовано, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_11 відмовлено. Судом встановлено що спірним є житловий будинок з надвірними будівлями №10 по вул.. Кривоконівській в м. Харкові, 77/100 частин якого по праву власності зареєстровані за ОСОБА_10 Відповідно до вимог ст.. ст.. 548, 549 ЦК УРСР які були чинними на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_12 у 1991р. прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття, спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, заяву про її прийняття. Згідно рішення народного суду Ленінського району м. Харкова від 02.04.1992 р. 23/100 частини спільного житлового будинку не оформлені та залишились відкритими за ОСОБА_11 до належного оформлення спадкових прав, яка згідно відповіді від 06.12.1991 р 2-ї Харківської державної нотаріальної контори, подала заяву про прийняття спадщини на вказану частину будинку за заповітом. Таким чином, прийнята ОСОБА_11 спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття. Ті обставини, що ОСОБА_11 не зареєструвала право власності на 23/100 спірного домоволодіння, не має правового значення для вирішення даного спору. Зазначені обставини були відомі позивачці ОСОБА_10, що нею не заперечувалось ( а.с. 21).

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11.12.2007 року за позовом ОСОБА_11 в задоволенні позову про усунення перешкоди в здійсненні права власності та відшкодування моральної шкоди відмовлено ( а.с. 23).

Судом встановлено, що 08.01.2012 року позивачці ОСОБА_11 на її заяву було надано відповідь В.О. начальника Ленінського РО ХГУ ГУМВД України в Харківській обл.. ОСОБА_13, про винесення постанови про відмову в порушенні кримінальної справи у відношенні гр.. ОСОБА_10 за ознаками будь якого злочину, передбаченого Кримінальним Кодексом України, відповідно до п.2 ст. 6 КПК України (відсутність складу злочину). (а. с. 24).

З листа КП Харківське міське бюро технічної інвентаризаціївід 09.08.2011 р. вибачається, що житловий будинок з надвірними будівлями №10 по вул.. Кривоконівській по праву власності, зареєстрований за ОСОБА_10 77/100 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 2-гою державною нотаріальною конторою 12.03.1996 року №1-1581. 23/100 частини не оформлені та залишились відкритими за ОСОБА_11 до належного оформлення спадкових справ. (а.с. 30).

Отже, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_14 на підставі заповіту завіреного державним нотаріусом ОСОБА_15 від 24.08.1985 року має право на належне оформлення володіння 23/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями №10 по вул.. Кривоконівській в м. Харкові. Суд вважає не можливим задоволення позову в частині зобовязання ОСОБА_10 усунути перешкоду в користуванні належною позивачу частиною домоволодіння оскільки право власності на вказану частку не зареєстровано в відповідних органах реєстрації права власності.

Будь-які треті особи з приводу користування спірним будинком претензії не пред'являли, за період користування домоволодінням і на цей час заяв, скарг, приписів від будь-яких громадян, юридичних осіб або компетентних органів з приводу недотримання позивачкою чи її спадкодавців встановлених норм і правил чи порушення чиїх - небудь інтересів або прав не надходило.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

У відповідності до ст. 344 ч.2 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

За змістом ч.3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння річчю вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлене рішенням суду.

Як встановлено судом, позивачка фактично володіє та користується домоволодінням, яке складається з житлового будинку площею 15,8 кв.м. та сараю загальною площею 4,2 кв.м. за адресою: м. Харків, провулок Пластичний, 30 А на протязі більше 39 років.

При цьому, досліджуючи питання щодо добросовісності володіння позивачкою спірного житлового будинку, слід зазначити, що ОСОБА_16 та ОСОБА_17 з 1973 року відкрито і безперервно володіли цим житловим будинком, що фактично свідчить, що право власності на обєкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: м. Харків, провулок Пластичний, 30 А ніким не заявлялося. Наведене дозволяє також дійти висновку про правомірність набуття позивачкою у володіння вказаного обєкту нерухомості відповідно до ст. 397 ЦК України.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_18 відкрито, тобто очевидно для всіх третіх осіб, та безперервно володіє житловим будинком більш ніж 39 років, ставиться до цього майна як до свого власного, також утримує його у належному стані як і домоволодіння № 32.

Застосовуючи до спірних правовідносин приписи ч.1 ст.344 ЦК України, слід враховувати положення ст. 5 ЦК України про дію законів у часі та п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, беручи до уваги, що Цивільний кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року ( п.1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України), приписи ст. 344 ЦК України поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом.

У контексті наведених норм слід зауважити, що наявні у матеріалах справи документи свідчать, що позивачка станом на 01 січня 2001 року вже мала у володінні та утримувала спірне домоволодіння, а відтак, положення ст. 344 ЦК України підлягають застосуванню до правовідносин, що виникли.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка в 1973 році добросовісно заволоділа спірним домолодінням і продовжує до цього часу відкрито, безперервно володіти цим майном.

Частиною 1 ст. 344 ЦК України зокрема передбачено, що право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

На підставі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК України.

В силу ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь тіж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі викладеного, суд вважає, що зібрані докази та фактичні обставини дозволяють задовольнити позов в повному обсязі.

На підставі викладеного, враховуючи ст.ст. 5, 16, 328, 344, 392, 397 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 41, 47, 55 Конституції України, керуючись ст.ст. 1, 3, 6, 10, 60, 169, 224-225 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_18 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_18 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, м. Харків, провулок Пластичний, будинок № 32) право власності на домоволодіння, яке складається з житлового будинку літера Д-1 загальною площею 15,8 кв. м. та сараю літера Е загальною площею 4,2 кв.м., що розташоване за адресою: місто Харків, провулок Пластичний, будинок № 30 А.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суду міста Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя - Л.О. Іванісова