Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-1492/12 Головуючий у 1 інстанції: Іваніна Ю.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2012 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Савченко О.В.

суддів : Воробйової І.А.

ОСОБА_2

при секретарі Черненко А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, вихідної допомоги та середнього заробітку за весь час затримки по заробітній платі, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2011 року ОСОБА_3 CO. звернулась до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнювала, до ЗДП «Радіоприлад» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, вихідної допомоги та середнього заробітку за весь час затримки по заробітній платі.

В позовній заяві зазначала, що вона з 19.03.2008 року працювала на ЗДП «Радіоприлад» на посаді інструктора з обліку житла та 15.11.2010 року звільнилась за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України у зв'язку з порушенням адміністрацією чинного законодавства про працю.

Відповідач заробітну плату позивачу виплачував регулярно, але не в повному обсязі та в день звільнення не виплатив заборгованість по заробітній платі і не провів повного розрахунку.

На підставі викладеного просила суд, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 4628 грн., вихідну допомогу у розмірі 3417 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 16205, 80 грн. за період з 16.11.2010 року по 23.11.2011 року, а разом 24250, 80 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2012 року позов задоволено.

Стягнуто з Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» на користь ОСОБА_3 заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 4628 грн., вихідну допомогу в сумі 3417 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку по заробітній платі в сумі 16205, 80 грн., а всього 24250, 80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ЗДП «Радіоприлад» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині стягнення вихідної допомоги в сумі 3417, 00 грн. та середнього заробітку за час затримки

розрахунку в сумі 16205, 80 грн. та прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_3 CO. задовольнити частково та стягнути суму середнього заробітку за час затримки 8000, 00 грн., в іншій частині вимог відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правільне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення відповідачем при звільненні позивача умов, передбачених ст.116 КЗпП України, непроведення остаточного розрахунку в день звільнення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції і сторони не спростовують, що з 18.03.2008 р. по 15.11.2010р. позивач працював на підприємстві ЗДП "Радіоприлад". 15.11.2010 р. позивач звільнився з підприємства відповідача за власним бажанням, про що було видано наказ №330к від 03.11.2010 p., але в день звільнення позивачу не була виплачена заробітна плата, заборгованість по якій вже складала 5137 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно зі ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.20 та ч. 5 п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" , роз'яснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступний після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи -по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України . У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Оскільки на час ухвалення рішення судом першої інстанції відповідач заборгованість по заробітній платі та вихідній допомозі не сплатив та не довів відсутність своєї вини в затримці розрахунку, то судом правильно визначено заборгованість по заробітній платі позивача 4628 грн., час по який відповідач повинен сплатити середній заробіток за затримку розрахунку, тобто з 16.11.2010р. по 23.11.2011 p., при визначенні розміру компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку вірно врахував те, що при звільненні позивача відповідач повністю не розрахувався, сума заборгованості не є істотною, порівняно з повною сумою заробітку за час затримки розрахунку, сума заборгованості в розмірі 4628 грн. є спів мірною до суми 16205,80 грн. та правомірно стягну з відповідача вихідну допомогу в сумі 3417 грн.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів немає. Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2012 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: