КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2-980/11
Провадження № 2/1414/149/12 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

20.10.2012 року м. Миколаїв Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,

при секретарі судового засідання - Жарліковій Д.О.,

за участю представника позивача -ОСОБА_2,

та відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант - Авто» до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про стягнення збитків в порядку зворотньої вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2011 року ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» звернулося із даним позовом до відповідача - ОСОБА_3, в якому просить стягнути з відповідача понесені збитки у зв'язку із виплатою страхового відшкодування на загальну суму - 17 132,50 грн. та судові витрати у розмірі 171,33 грн. - судового збору та 120 грн. - витрат на інформаційне -технічне забезпечення розгляду справи.

В обґрунтування своєї заяви позивач зазначив, що 11.08.2008 року сталася дорожньо - транспортна пригода за участю мопеда «Хонда», без номеру, під керуванням відповідача - ОСОБА_5 та автомобілю «Нісан», реєстраційний номер ВЕ 2296АІ під керуванням ОСОБА_6

Відповідно до Постанови про припинення кримінальної справи від 29.09.2008 року СВ МГУ УМВД України в Миколаївській області було встановлено, що ДТП сталося через порушення відповідачем -ОСОБА_3 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, крім цього було встановлено, що дії водія мопеду знаходяться в причинному зв'язку із вказаною ДТП. Внаслідок зіткнення автомобіль «Ніссан» отримав значні механічні пошкодження.

В свою чергу, 22.08.2007 року ОСОБА_6 та ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі - Гарант», правонаступником якого є ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант - Авто», уклали Договір - поліс № 19-22994 добровільного страхування транспортного засобу «Ніссан», реєстраційний номер ВЕ 2296 AI на випадок його пошкодження чи знищення внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик керуючись договором страхування та Правилами добровільного страхування транспортних засобів (КАСКО) визнав дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася, страховою.

Вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «Ніссан», в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригодівизначено на підставі Рахунків CT «ГШ ОСОБА_7» 225. 2206 від 20.09.2008 року та Калькуляції «Аудатекс» №907/5 від 26.09.2008 року.

На підставі страхового акту № 38676 від 09.10.2008 року, розмір страхового відшкодування ОСОБА_8 склав 17 132,50грн., після чого, суму відшкодування було перераховано на рахунок останнього.

В судовому засіданні представник позивача вимоги, викладені у заяві підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та пояснив, що його вини у скоєні даної ДТП, немає.

Третя особа без самостійних позовних вимог на предмет спору -ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, про причину своєї неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши письмові докази по справі, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Стаття 993 ЦК України передбачає перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме до страховика, який витратив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ч.І ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись при цьому рівними правами, на засадах змагальності згідно ст. 10 ЦПК України.

Судом встановлено, що 22.08.2007 року ОСОБА_6 та ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі - Гарант», правонаступником якого є ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант - Авто», уклали Договір - поліс № 19-22994 добровільного страхування транспортного засобу «Ніссан», реєстраційний номер ВЕ 2296 AI на випадок його пошкодження чи знищення внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

11.08.2008 року сталася дорожньо - транспортна пригода за участю мопеда «Хонда», без номеру, під керуванням відповідача - ОСОБА_3 та автомобілю «Ніссан», реєстраційний номер ВЕ 2296АІ під керуванням ОСОБА_6

Вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «Ніссан», в результаті його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди склала - 17 132,50 грн., які були сплачені ОСОБА_6, як застрахованій особі.

Аналізуючи вищевикладене та надані суду письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду доказів в підтвердження позовних вимог, оскільки позивач не довів та не підтвердив належними та допустимими доказами в судовому засідання, що ДТП, якесталося 11.08.2008 р., було скоєно саме з вини відповідача - ОСОБА_3 А тому суд не знаходить підстав для покладення на відповідача обов'язку сплатити позивачу збитки, сплачені ОСОБА_6 внаслідок ДТП.

На підставі ст. 88 ЦПК України позивачу не відшкодовуються понесені ним судові витрати через те, що суд відмовив йому у задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158;214-215, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант - Авто» - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Л.І. Селіщева