АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22-ц/490/1124/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія 56 Доповідач - Єлізаренко І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2012 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Єлізаренко І.А.

суддів Лисичної Н.М., Можелянської З.М.,

при секретарі Керімовій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпропетровського міського управління ГУМВС України Дніпропетровській області на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровського міського управління ГУМВС України Дніпропетровській області, Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, Державного казначейства України про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2006 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Дніпропетровського міського управління ГУМВС України Дніпропетровській області, Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, Державного казначейства України про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог, які ході судового розгляду справи неодноразово уточнювалися, позивач посилався на те, що 12 квітня 2001 року згідно постанови Красногвадійського районного суду м.Дніпропетовська, його було направлено до ІТУ на 10 діб за вчинення ним дрібного хуліганства за ст.173 КУпАП. Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2004 року вказану постанову було скасовано. Він незаконно утримувався в ІТУ працівниками Красногвардійського РВ, діями яких йому було спричинено моральну шкоду, оскільки було порушено звичний спосіб його життя, він переживав душевні страждання у зв»язку з незаконними діями працівників правоохоронних органів, тому на підставі ст.ст.16, 23, 280, 297, 1167, 1176 ЦК України просив стягнути з Дніпропетровського міського управління ГУМВС України Дніпропетровській області на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 жовтня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково та зобов»язано Державне казначейство України стягнути з державного бюджету України компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 1000 грн. на користь ОСОБА_2 У задоволенні решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Дніпропетровське міське управління ГУМВС України Дніпропетровській області просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення суду, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 квітня 2001 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 10 діб (а.с.67).

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2004 року вказану постанову Красногвардійсього районного суду м.Дніпропетровська скасовано як незаконну, за відсутністю факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП і провадження у даній справі закрито (а.с.69).

Відповідно до ч..1, 2 ст1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках передбачених законом.

Згідно п.1 ч.1 с.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду»підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Пунктом 4 ч.1 ст.2 цього Закону передбачено, що право на відшкодування моральної шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом виникає у випадках закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст.4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів Державного бюджету у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв»язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення його можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Установивши, що постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2004 року постанову Красногвардійсього районного суду м.Дніпропетровська від 12 квітня 2001 року, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 10 діб, скасовано як незаконну, за відсутністю факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП і провадження у даній справі закрито, суд дійшов обґрунтованого висновку про існування правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. Визнаючи розмір завданої позивачеві моральної шкоди, суд першої інстанції також дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення на користь позивача 1000 грн.

Однак, з висновком суду щодо порядку відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди шляхом зобов»язання Державне казначейство України стягнути з державного бюджету України компенсацію за заподіяну моральну шкоду, погодитись не можливо, оскільки чинним законодавством України передбачено інший порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Згідно з Положенням про Державне казначейство України , затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року №1232, Державне казначейство України є юридичною особою.

Відповідно до ст. 176 ЦК України юридичні особи, створені державою, не відповідають за забов»язаннями держави.

У відповідності до ст.48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України,яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Проте Державне казначейство України не є розподільником бюджетних коштів та не уособлює державу в бюджетних відносинах.

Відповідно до п.8 ст.7, пп. 1, 2 ст.23 Бюджетного кодексу України,бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються Законом України «Про Державний бюджет України».

За таких обставин колегія суддів вважає,що рішення підлягає зміні в частині формулювання резолютивної частини рішення. Резолютивна частина підлягає викладенню в новій редакції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Дніпропетровського міського управління ГУМВС України Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2011 року змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції.

Стягнути з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів

Судді