Справа № 1715/5546/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2012 Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Ореховська К.Е.

при секретарі - Шкіндер І.М.

з участю: предстанвика позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2012 року ОСОБА_4 звернулась до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Свій позов мотивує ти, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 вересня 2011 року шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_5 розірвано. В березні 2009 року висновком Рівненської МСЕК їй встановлено першу групу інвалідності з ураженням опорно-рухового апарату та визначено потребу в постійній сторонній допомозі та догляду, а також рекомендовано лікування в травматолога і ревматолога. Її колишній чоловік , з яким вона перебувала у шлюбі 34 роки має можливість надавати їй таку матеріальну допомогу, у звязку з чим вона звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Згідно письмових заперечень, відповідач позовні вимоги не визнає. Просить відмовити в їх задоволенні покликаючись на їх необґрунтованість та безпідставністю

В судовому засіданні представники позивача вимоги підтримав в повному обсязі без змін та доповнень та просив їх задовольнити на підставах зазначених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Просив відмовити в їх задоволенні на підставах зазначених в письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявній в ній докази і оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27 вересня 2011 року рішенням Рівненського міського суду шлюб зареєстрований між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано.

Як вбачається з довідки серії МСЕ №150063 , позивачу ОСОБА_4 на підставі огляду 19.03.2009 року встановлено 1 групу інвалідності з ураженням опорно-рухового апарату. Згідно висновку потребує постійного стороннього догляду та допомоги .

Відповідно до ст. 76 СК України, після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Тобто, обов'язковою є наявність двох умов: потреби у матеріальній допомозі особи, котра стала непрацездатною до розірвання шлюбу і можливість колишнього чоловіка (дружини) надавати матеріальну допомогу.

У відповідності до ч. З ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час судового розгляду справи позивач не надала жодного доказу того, що дійсно потребує матеріальної допомоги.

До поданих позивачем квитанцій, які підтверджують її затрати на лікування, суд відноситься критично та не бере їх до уваги , оскільки ні на жодній квитанцій не вказано , що саме позивачем здійснювалися затрати на лікування.

Натомість було встановлено, що вона у відповідності до ст.46 Конституції України, ЗУ Про пенсійне забезпечення, ЗУ Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україніотримує пенсію, розмір якої визначений державою, та інші соціальні пільги. Статтею 46 Конституції України прямо передбачено, що пенсії та інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Прожитковий мінімум, у відповідності до ст.1 ЗУ Про прожитковий мінімум- це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Отримувана Позивачкою пенсія відповідає державним соціальним стандартам і може забезпечити їй достатній життєвий рівень.

Суд звертає свою увагу, що у позивача ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_4В є двоє повнолітніх працездатних дітей, обов'язком яких є утримання непрацездатної матері, у відповідності ст.202 СК України.

Як встановлено в судовому засіданні, повнолітній працездатний син позивача, працює та отримує заробітну плату. Проживає разом із матірю, а отже надає їй матеріальну допомогу.

Для призначення утримання у відповідності до ст.76 СК України, необхідною умовою є можливість другого з подружжя надавати матеріальну допомогу.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 є пенсіонером та отримує пенсію в розміру 1200,00 грн. , а тому підтверджується той факт, що відповідач не має змоги надавати фінансової допомоги колишній дружині, адже є непрацездатною особою.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено належними та допустимими доказами, ОСОБА_2 часто хворіє, має незадовільний стан здоров'я. Крім того проживає у селі зі своїм батьком, який потребує догляду та допомоги. Також допомагає доньці, яка має на утриманні 3 неповнолітніх дітей.

Заслуговує на увагу суду та обставина, що відповідачем до березня 2012 року оплачувалися комунальні послуги квартири АДРЕСА_1, в якій він не проживає, а натомість проживає позивач зі своїм сином.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив суду, що він відповідача знає більше 10 років та підтвердив той факт, що він не може надавати матеріальну допомогу своїй колишній дружині.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що відповідач є її дядьком. Підтвердила той факт, що він не може надавати матеріальну допомогу позивачу, оскільки сам є пенсіонером, на утриманні перебуває його батько, який потребує догляду та допомоги . Підтвердила також той факт, що відповідач допомагає своїй дочці та її трьом дітям. Крім того сам хворіє на гіпертонічну хворобу .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що є сусідкою відповідача та знає його на протязі 20 років. Підтвердила в суді той факт, що 14 років назад дружина відповідача захворіла. Останній в свою чергу доглядав за нею, допомагав дітям. Підтвердила також той факт, що відповідач на даний час проживає в селі та здійснює за ним догляд.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 достатньо матеріально забезпечена, у її користуванні лишилася спільна з відповідачем квартира, ОСОБА_2 має низький рівень доходів і дуже високий - витрат, не має жодної можливості надавати матеріальне утримання, суд прийшов до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення, які є безпідставними , -

На підставі ст.. ст. 76 СК України керуючисьст.ст.10,11,57-60,61 88,208,209,212-215,218,223,224-228,292,294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити, у зв"язку з йї безпідставністю та недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду: Ореховська К.Е.