Справа № 0910/2-1242/2011
Провадження № 22ц/0990/434/12
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М.І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Вакарук В.М., Васильковського В.М.

секретаря: Возняк В.Д.

з участю: апелянта ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, позивачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні заїзною дорогою, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Косівського районного суду від 13 січня 2012 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2011 року ОСОБА_4 звернулась в суд із зазначеним позовом, щоб ухвалити рішення яким зобовязати відповідача звільнити заїзну дорогу, шириною 6 метрів, що веде до її господарства по вул. Лесі Українки, 58 в с. Старий Косів від сторонніх предметів та зобовязати його не чинити перешкод в користуванні дорогою.

Заявлені вимоги позивачка обґрунтувала тим, що відповідач звузив ширину заїзної дороги до 3 метрів, що перешкоджає нормальному заїзду до її будинковолодіння та неможливістю влаштувати ворота чи огорожу. На її звернення до сільської ради остання не бажає вирішити спір на підставі існуючих документів, а намагається встановити межі, коли вони вже встановлені Державними актами на право власності на землю.

Рішенням Косівського районного суду від 13 січня 2012 року позов задоволено. Зобовязано ОСОБА_2 звільнити заїзну дорогу, яка веде до господарства ОСОБА_4, шириною 4, 41 м., що знаходиться по вул. Лесі Українки, 58 в с. Старий Косів, Косівського району Івано-Франківської області відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, виданого на імя ОСОБА_4 Зобовязано ОСОБА_2 не чинити перешкоди в користуванні дорогою ОСОБА_4 Стягнуто з

_____________________________________________________________________________

Справа № 2/0910/1242/2011 Головуючий у І інстанції Крилюк М.І.

Провадження №22ц/0990/434/2012 Суддя-доповідач ОСОБА_1

Категорія 45

ОСОБА_2 951, 50 гривень судових витрат.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Апелянт в скарзі зазначає, що суд не надав належної оцінки матеріалам справи, зокрема Держаному акту на право приватної власності, виданого на його імя у 1998 році, де зазначено ширину заїзду 3 метри, натомість взявши до уваги тільки Державний акт позивачки, виданий в 2010 році, в якому зазначено ширину заїзду 4, 41 м. Таким заїздом вони користувалися протягом багатьох років, і претензій зі сторони позивачки до цього часу не було. Перешкод в користуванні заїздом він не чинить і не загороджує частину дороги.

Після отримання земельної ділянки у приватну власність, близько 8 років тому огородив ділянку металевими стовпчиками та сіткою, що підтвердила комісія Вербовецької сільської ради, а ширину заїзної дороги залишив більше як три метри. Претензій зі сторони ОСОБА_4 до цього часу не було, а розширення заїзної дороги зменшить площу його ділянки.

Суд не звернув уваги, що позивачка не представила доказів, що заїздна дорога до її господарства фактично в натурі була встановлена шириною 6 метрів, та що чинить якісь перешкоди в користуванні дорогою. Ще в 90-х роках встановив огорожу на земельній ділянці, тому позивачка також пропустила строк позовної давності для звернення за захистом в суд.

У зв»язку з виконанням рішення суду його приватизовані земельні ділянки будуть зменшені.

Суд не взяв до уваги рішення сесії Вербовецької сільської ради від 7. 12. 2011 року де визнано неточною ширину заїзду позивачки 4,41 метра, яка фактично становить в натурі 3, 4 метра.

Вислухавши апелянта та його представника, які вимоги скарги підтримали, позивачку, яка вимоги скарги не визнала, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скарг слід відхилити.

При вирішенні спору суд першої інстанції з»ясував, що позовні вимоги ОСОБА_4 пов»язані з усуненням перешкод в користуванні земельною ділянкою, а не з поновленням межі, дослідив наявність та обсяг прав позивачки на спірну земельну ділянку.

Крім цього, відповідно до акта визначення меж земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_2 від 14 жовтня 2011 року (а.с.10) ширина під»їздної дороги згідно державного акта ОСОБА_5 складає 4.41 метра, а у натурі 3.40 метра. Згідно державного акта відповідача ОСОБА_2 ширина під»їздної дороги зазначена 3.70 метра, а в натурі 3.70 метра, тому в акті зазначено, що ОСОБА_2 погодився перемістити межовий знак по лінії на 30 сантиметрів в сторону розширення під»їздної дороги.

Рішенням сесії Вербовецької сільської ради від 28 жовтня 2011 року (а.с. 26)., ОСОБА_2 зобов»язано виготовити кадастровий план приватизованих ділянок та забезпечити ширину заїзду 3.7 метра до ділянки ОСОБА_4 на межі цього заїзду.

Рішенням сесії Вербовецької сільської ради від 7 грудня 2011 року (а.с.79) уточнено пункт 1 попереднього рішення від 28 жовтня 2011 року і затверджено ширину заїзду 3.4 метра замість раніше визначеної ширини 3.7 метра.

ОСОБА_4 право на користування земельною ділянкою підтверджує державним актом на право приватної власності на землю від 9 вересня 2010 року де ширина заїзної дороги на ділянку на якій розташовано домоволодіння передбачена 4.41 метра, тобто фактично, яка була в наявності.

ОСОБА_2 виготовив кадастровий план своїх приватизованих ділянок тільки на вимогу виконкому сільської ради у 2011 році. Згідно виготовленого кадастрового плану на а.с. 34 проїзд знаходиться між його двома ділянками і на початку його ділянки ширина заїзду 3.7 метра, а на в»їзді до ділянки позивачки 3.2 метра, тобто завужена самим відповідачем ОСОБА_2

Відповідно до проектів забудови обидвох сторін передбачена проектна вулиця, а у проекті забудови ОСОБА_2 чітко зазначена, що ширина спірної заїзної дороги повинна бути 6 метрів, обидвом також межі ділянок для будівництва виносились в натурі.

Відповідно до ст. 152 ЗК власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до Державних будівельних норм України, розділу Будинки і споруди, Житлові будинки, пункт 2.3 при проектуванні протяжних окремо розташованих будинків і периметральної забудови кварталу в них повинні бути передбачені наскрізні проїзди для автотранспорту відповідно до вимог ДБН 360 ширина проїзду повинна бути не менше 3,5 метра .

Тому, колегія суддів вважає, що порушене право позивачки підлягає захисту і суд першої інстанції правильно встановив, що ширина заїзної дороги повинна становити 4.41 метра, як передбачено в її державному акті на право приватної власності на землю, що й відповідало фактично на місцевості при виготовленні кадастрової документації. Саме такі розміри і були погоджені відповідачем при виготовленні позивачкою технічної документації для приватизації.

Апелянт безпідставно вважає. що позивачкою пропущено строк позовної давності для захисту порушеного права. Вона вимагає усунути перешкоди в користуванні заїздною дорогою до свого господарства відповідно до державного акта виготовленого у 2010 році і протягом 2011 року зверталась за вирішенням спору до сільської ради.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. а доводи апеляційної скарги його законності не спростовують.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Косівського районного суду від 13 січня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: В.М. Вакарук

ОСОБА_6