Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 ц 4741/ 12 Головуючий у 1 інстанціїКалабухова О.А.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2012 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Онищенка Е.А.

Суддів: Подліянової Г.С.

ОСОБА_2

При секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 25 червня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору оренди землі недійсним.

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2011 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою в якій вказує, що 12 жовтня 2009 року без згоди та відома позивачки її чоловік ОСОБА_5 уклав договір оренди землі на належну позивачці на праві приватної власності земельну ділянку площею 9,6280 га, яка знаходиться на території Новоуспенівсьої сільської ради, з приватним підприємцем ОСОБА_4 строком на 10 років. Ніяких повноважень з цього приводу вона йому не надавала.

Починаючи з червня 2010 року, позивачка неодноразово усно та письмово зверталась до відповідача з вимогою розірвати договір у зв'язку з порушенням порядку укладання договору, проте останній не бажає розірвати договір та передати їй земельну ділянку.

Просить визнати договір оренди землі недійсним у зв'язку з тим , що вона його не підписувала. В правове обґрунтування послалася на ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 25 червня 2012 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_6 про визнання договору оренди недійсним, районний суд виходив з того, що позивачка не надала доказів на підтвердження того, що вона не підписувала договір оренди землі.

Проте з таким висновком суду не можна погодитися виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судом установлено, що ОСОБА_6А.є власником земельної ділянки площею 9, 6280 га, що розташована в межах території Новоуспенівської сільської радии Веселівського району Запорізької області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку від 26.12. 2005 року серія ЗП № 177602 (а.с. 17). 12 листопада 2009 року у Веселівському РВ ЗРФ ДП « Центр державного земельного кадастру був зареєстрований договір оренди землі, згідно з яким позивачка передала у оренду належну їй земельну ділянку ПП ОСОБА_4

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обактивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка неодноразово зверталася до відповідача з заявами про те, що вона особисто не підписувала вищезазначений договір, а договір підписав її чоловік без її відома та доручення, тому просила його розірвати та повернути їй земельну ділянку (а.с. 6).

У січні 2011 року вона отримала відповідь від відповідача в якій зазначено, що заява позивачки відхиляється з посиланням на статтю 65 СК України, а саме, що договір укладений одним із подружжя в інтересах сімї створює обловязки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використано в інтересах сімї (а.с. 18).

Отже, з цієї відповіді вбачається, що відповідач ОСОБА_4 фактично визнав факт підписання договору оренди землі не позивачкою ОСОБА_6 , а її чоловіком ОСОБА_5

З цього приводу з відповідними скаргами позивачка також зверталася в органи прокуратури та в районний відділ міліції.

В матеріалах справи міститься постанова про відмову в порушені кримінальної справи від 02.11.2011 року по факту крадіжки громадянином ОСОБА_5 паспорта та ідентифікаційного коду позивачка і підробки підпису на договорі оренди землі, в якій вказано, що спірний договір був підписаний не позивачкою ОСОБА_6, а її чоловіком ОСОБА_5 Ці обставини встановленні поясненнями відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 142).

В суді першої інстанції ОСОБА_5 також підтвердив факт підписання договору оренди землі саме ним.

Зазначеним обставинам суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 212 ЦПК України взагалі не надав ніякої оцінки, в рішенні про них нічого не йдеться, хоча вони свідчать про те, що саме чоловік позивачки ОСОБА_6 ОСОБА_5 підписав договір оренди землі.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що договір оренди позивачка особисто не підписувала, довіреність на ім'я ОСОБА_5 нею не видавалась.

Відповідно до п. 18-2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 19.03.2010 року « Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що відповідно до положень статтей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю.

Оскільки спірна земельна ділянка була передана позивачці на підставі розпорядження голови Веселівської райдержадміністрації від 20 грудня 2005 року № 353 для ведення товарного сількогосподарського виробництва із земельних паїв реформованого КСП «Іванівка» Новоуспенівської сільської ради Веселівського району Запорізької області, тому вона не є спільною сумісною власністю подружжя, а належить позивачці ОСОБА_6 на праві особистої приватної власності.

Положеннями ст. 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п?ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку щодо недотримання учасниками спірного правочину в момент його вчинення вимог, передбачених ч. 1 ст. 203 ЦК України, що є підставою для визнання такого правочину недійсним.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину, кожна сторона повинна повернути іншій стороні в натурі все, що вона отримала на виконання цього правочину (ст. 216 ЦК України).

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обгрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачкою ОСОБА_6 в розмірі 101 грн. 50 коп. ( а.с.1-2, а.с. 167) слід покласти на відповідача ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 25 червня 2012 року по цій справі скасувати. Ухвалити нове рішення наступного змісту. Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору оренди землі недійсним задовольнити. Визнати недійсним договір оренди землі від 12 жовтня 2009 року, уклаледений між ОСОБА_6 та приватним підприємцем ОСОБА_4, зареєстрований у Веселівському РВ ЗРВ ДП «Центр земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12 листопада 2009 року № 20. Повернути земельну ділянку розміром 9, 6280 га рілля, яка знаходиться на територі Новоуспенівської селищної ради, Веселівського району. Запорізької області ОСОБА_6.

Стягути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 101 грн. 50 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте воно може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: