Справа №2-2759 Головуючий у суді у 1 інстанції - Бурда
Номер провадження 22-ц/1890/380/12 Суддя-доповідач - Маслов
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2012 року м.Суми

Колегія суддів з розгляду справ цивільного судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Маслова В. О.,

суддів - Сибільової Л. О., Криворотенка В. І.,

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 грудня 2011 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Перша Сумська державна нотаріальна контора про припинення права власності та визнання права власності на частку квартири,

в с т а н о в и л а:

19 липня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з вказаним позовом, в якому зазначав, що він є власником 11/12 частки квартири АДРЕСА_1, в якій він проживає і несе усі витрати по її утриманню. Власником 1/12 частки вказаної квартири є ОСОБА_2, яка успадкувала цю частку після смерті матері, але свідоцтво про право на спадщину не отримала.

Посилаючись на те, що відповідачка проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, забезпечена житлом, не приймає участі у сплаті комунальних витрат по спірній квартирі, наміру проживати в ній не має, її частка є незначною та спільне володіння і користу вання квартирою є неможливим, припинення права власності не завдасть істот ної шкоди її інтересам та членам її сімї, ОСОБА_1 просив суд розділити спадкове майно, припинити право власності ОСОБА_2 на 1/12 частки квартири АДРЕСА_2, визнавши за ним право власності на цю частину, з виплатою відповідачці грошової компенсації в сумі 13100 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19 грудня 2011 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 за необґрунтованістю позовних вимог.

Повернуто ОСОБА_3 - представнику позивача ОСОБА_1 13 100 грн., внесені на депозитний рахунок ТУ ДСА в Сумській області за квитанцією 1419.212.1 від 11 листопада 2011 року, за розгляд Зарічним районним судом м. Суми даної справи.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити повністю його позовні вимоги.

При цьому зазначає, що відповідачка досі не звернулася до нотконтори за отриманням свідоцтва на спадщину на квартиру та не зареєструвала право власності на нерухоме майно в БТІ, спільне володіння та проживання у вказаній квартирі є неможливим, частка права власності відповідачки на нерухомість є незначною, тому просить суд припинити право власності ОСОБА_2 на належну їй 1/12 частки спірної квартири. Він згоден сплатити їй грошову компенсацію по дійсній ціні, визначеній експертом, і відповідні гроші вже внесені на депозитний рахунок.

Заслухавши пояснення представника позивача, яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника відповідача, який згоден з рішенням місцевого суду, розглянувши матеріали справи в межах заявленого позову і апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що власниками спірної однокімнатної квартири були ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Після їх смерті, відповідно 09 жовтня 2009 року та 10 серпня 2010 року, квартиру успадкували позивач, якому стало належати 11/12 частин, та відповідачка на 1/12 частину. Факт прийняття спадщини в установлений в законі строк обома сторонами визнається і він підтверджується копіями заяв у спадковій справі. Не оспорюються ними і частки в успадкованій квартирі. Позивач вже отримав і має свідоцтва про право на спадщину за заповітом, копії яких є на а.с. 26, 28, та зареєстрував свою власність в Сумському БТІ.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції керувався тим, що у відповідачки виникло лише визначене ч. 5 ст. 1268 ЦК України право на спадщину, яка їй належить з часу відкриття, але не право власності на нерухоме майно у вигляді частки спірної квартири, яка входить до складу спадщини. Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З огляду на положення ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини та отримання документа про право на спадкове майно спадщина належить спадкоємцю з часу її відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Відкриття спадщини для відповідачки настало з 10 серпня 2010 року, дня смерті ОСОБА_5

Згідно з правилами ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Рішення суду про виділ (поділ) нерухомого майна, що перебувало у спільній власності, є відповідно до ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», підставою для видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно та реєстрації цих прав.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позов підлягає задоволенню в частині припинення права власності та визнання права власності на частку квартири. Хоча відповідачка всупереч вимогам ст. ст. 1297, 1299 ЦПК України не звернулася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину на частку нерухомого майна та не зареєструвала право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, але вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті її матері, у неї виникли речові права на спадкову 1/12 частки квартири - право володіння та користування нею. Тому заперечення відповідачки проти позову в частині неотримання нею свідоцтва про право на спадщину не є достатньою підставою для відмови у позові, оскільки і при наявності у відповідачки свідоцтва про право на спадщину даний позов підлягає задоволенню. Діюче спадкове законодавство не визначає строку на отримання свідоцтва про право на спадщину, як і не визначає відповідальності за неотримання цього документа. Право позивача на захист свого права на підставі ст. 365 ЦК України не може залежати від того, через скільки років відповідачка отримає свідоцтво про право на спадщину (а може і взагалі відмовиться отримувати) та зареєструє його в БТІ. Неотримання цього документа впродовж довгого часу додатково свідчить про відсутність великого інтересу у неї до цього майна.

Колегія суддів знаходить позов ОСОБА_1 обґрунтованим на ст. 365 ЦК України. Необхідну суму грошей він вніс на депозитний рахунок суду і ці гроші відповідачка вправі отримати.

Ні в суді першої інстанції, ні в суді другої інстанції між сторонами не було суперечок щодо розміру грошової компенсації за 1/12 частку однокімнатної квартири. Тому суд вважає за можливе визначити розмір цієї грошової компенсації згідно з таким письмовим доказом, який є на а.с. 7-24, складеним ОСОБА_6, яка має свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, яке видане Мінюстом України 29 вересня 2005 року. З цього документа вбачається, що ринкова вартість квартири і її 1/12 частини визначалася з урахуванням багатьох чинників і факторів.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

ОСОБА_2 не довела суду, що припинення права власності на належну їй 1/12 частки квартири завдасть істотної шкоди її інтересам як співвласника та членам її сім'ї. Також колегія суддів враховує, що частка відповідачки як співвласниці спільної квартири є незначною, а виплата їй 13100 грн. буде достатньою грошовою компенсацією, виходячи з того, що вартість спірного майна складає 157200 грн., згідно з висновком експертного будівельно-технічного дослідження, складеного судовим експертом ФОП ОСОБА_6 (а.с. 7 24).

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с. 3, 4, 90).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 88, 303, 307, п. 4 ч.1 ст. 309, ст. ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 грудня 2011 року в даній справі і постановити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/12 частку квартири АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

З урахуванням належних ОСОБА_1 11/12 часток квартири АДРЕСА_3, визнати за ним право власності на всю квартиру.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 13100 грн. компенсації за 1/12 частку квартири АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 251 грн. судових витрат, понесених в суді першої інстанції та 65 грн. 50 коп. судового збору за розгляд справи в апеляційній інстанції

Рішення апеляційного суду набрало законної сили, проте може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -