Справа № 2-6322/12
У Х В А Л А

10 жовтня 2012 року суддя Соломянського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного будівельного підприємства Снага-Мпро визнання права власності та припинення дії, яка порушує право, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. Пироговського Олександра, 18 у Соломянському районі м. Києва, загальною площею 2589,6 кв. м, та зобовязати відповідача припинити дії, які перешкоджають здійсненню позивачці право власності на вищезазначений садибний (індивідуальний) житловий будинок.

При цьому посилається на відсутність у позивача документів на введення житлового будинку в експлуатацію та відмову відповідача у їх передачі, що унеможливлює реєстрацію права власності на будинок за позивачкою у належному порядку та використання нею будинку.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням фактів та посиланням на докази, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Вивченням матеріалів позовної заяви встановлено, що вона не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки викладені обставини не кореспондуються з заявленими вимогами, т. я. в позовній заяві не викладені обставини саме в обґрунтування заявлених вимог, тобто ті юридичні факти, на основі яких він обґрунтовує свої вимоги про визнання відповідачем права власності за нею відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або обставин, які свідчать на підтвердження дійсної неможливості отримання таких доказів.

Таким чином, позивачкою не викладені обставини щодо обґрунтування підстав та предмету позову, тобто, які права позивачки порушені, якими саме діями відповідача та яким чином, предявляючи вимоги саме до відповідача, останній має визнати за позивачкою право власності, а також на підставі якої правової норми визначається той спосіб захисту прав, який позивачка просить застосувати.

Так, позивачка, звертаючись до відповідача з вимогою визнати за ним право власності на новостворений житловий будинок, не зазначає підстави предявленої вимоги, а посилається лише на норму ч.2 ст.331 ЦК України, що по своїй суті лише встановлює момент набуття права власності у особи, який надає їй підстави для його реєстрації у позасудовому порядку, однак не є правовою підставою для захисту порушеного права власності в судовому порядку.

Крім того, позивачкою не викладено, які саме дії, що перешкоджають здійсненню позивачці права власності на вищезазначений садибний (індивідуальний) житловий будинок, та за яких обставин як правових підстав суд має зобовязати відповідача припинити, якою правовою нормою передбачений такий спосіб, який би знаходився в межах повноважень відповідача, поновлення порушених, на думку позивачки, її прав.

Зазначення цих обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних звязків. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначена суть позовних вимог, що позбавляє можливості зясувати предмет спору та доказування.

Згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову, є обовязковими для особи, яка предявляє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Отже, позивачці необхідно визначити предмет спору з відповідачем, викласти обставини справи в обґрунтування вимог, зазначити їх правові підстави відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини із посиланням на докази в підтвердження викладених обставин.

Крім того, позивачкою в порушення ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви не додано оригіналу документу на підтвердження сплати судового збору, а тому позивачці необхідно у відповідності до вимог ЗУ Про судовий збірз урахуванням предмету позову сплатити судовий збір та надати докази на підтвердження сплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у статтях 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного будівельного підприємства Снага-Мпро визнання права власності та припинення дії, яка порушує право залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачкою ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Розяснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: