Броварський міськрайонний суд Київської області
справа № 2-2881/11
РІШЕННЯ

Іменем України

25 квітня 2012 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого- судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору позики удаваним правочином,

в с т а н о в и в :

У липні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що 10 травня 2009 року він уклав з відповідачем договір позики на суму 177021 грн. Зазначений договір був укладений та посвідчений їхніми підписами з метою приховання фактично укладеного договору про спільну діяльність та співпрацю між Повним товариством «Ломбард «Моріон» учасники фізична особа підприємець ОСОБА_3 і компанія» (далі ПТ «Ломбард «Моріон») та ОСОБА_4 (далі - відповідач).

На момент укладання договору відповідач займався юридичною практикою, мав свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю і з метою розширення його діяльності у сфері надання послуг через ломбарди вони в усній формі домовились про спільну діяльність та співпрацю в напрямку розвитку та розширення діяльності ломбарду.

Відповідно до усної домовленості відповідач повинен був надавати юридичну допомогу в діяльності ломбарду, а він як керівник ПТ «Ломбард «Моріон» повинен забезпечувати безперервну діяльність ломбарду. Головною умовою спільної діяльності мало стати те, що отримані від діяльності ломбарду зароблені кошти повинні були розподілятись між ним та відповідачем.

Після укладення договору позики на пропозицію укласти письмовий договір про спільну діяльність та співпрацю відповідач відмовився, пояснивши, що укладений договір позики є простою та надійною формою їх діяльності і може слугувати гарантією виконання з його сторони обовязків в їхній співпраці. Розраховуючи на порядність і чесність відповідача він погодився з із зазначеною пропозицією щодо договору позики, хоча фактично за умовами договору позики грошових коштів від відповідача ОСОБА_4 він не отримував.

Таким чином договір позики від 10 травня 2009 року між ним та ОСОБА_4 ҐО.Л. є удаваним та таким, що укладений з метою приховання іншого правочину, а саме договору про спільну діяльність та співпрацю. В ході спільної діяльності він виплачував кошти відповідачу, що підтверджується відповідною копією розписки від 10 серпня 2010 року доданою до матеріалів справи, показаннями ОСОБА_5, який був присутній під час укладення договору позики та поясненнями відповідача наданими під час розгляду цивільної справи у Деснянському районному суді м. Києва за позовом відповідача до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики. Однак із часом діяльність ломбарду погіршилась виплати відповідачу припинились після чого останній намагається стягнути з нього кошти відповідно до договору позики від 10 травня 2009 року.

Просить визнати договір позики від 10 травня 2009 року між ним та відповідачем удаваним правочином, який приховав дійсний договір про спільну діяльність та співпрацю з ПТ «Ломбард «Моріон».

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеному вище, просив суд задовольнити позов. Крім цього пояснив, що викладений зміст в позовній заяві підтримує та зазначив, що відповідач крім отриманих коштів в розмірі 1000 грн. в рахунок розрахунку за договором, отримував від позивача в якості заробітної плати за виконану роботу в ПТ «Ломбард «Моріон» і дорогоцінні метали, та різні золоті вироби, але надати письмові докази з приводу отримання їх суду не може. Також зазначив, що письмовий договір про спільну діяльність та співпрацю ОСОБА_4 з ПТ «Ломбард «Моріон» не укладався і письмових доказів крім копії розписки від 10 серпня 2010 року про співпрацю відповідача з ломбардом, надати суду не може.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити та пояснив, що 10 жовтня 2009 року між ним та позивачем - ОСОБА_3 укладено договір позики відповідно до якого він передав, а позивач прийняв у власність кошти в розмірі 177021 грн., що станом на день укладання договору еквівалентно 22 100 доларів США за офіційним курсом Національного банку України.

Відповідно до п. 2 договору позики від 10 жовтня 2009 року ОСОБА_3 зобовязався повернути йому кошти до 10 січня 2010 року.

Згідно п. п. 6, 7 зазначеного вище договору позики умови договору сторонам зрозумілі і відповідають реальній домовленості та не приховують іншого правочину, спрямовані на реальне настання наслідків, які обумовлені у ньому. Цей договір вступає в силу і вважається укладеним з моменту його підпису сторонами. В рахунок повернення боргу за договором позики він отримав 10 серпня 2010 року від позивача 1000 грн. про що написав відповідну розписку. Оскільки позивач борг відмовився повертати тому він звернувся до Деснянського районного суду м. Києва за місцем проживання позивача з позовом про стягнення боргу. Також зазначив, що позивач повернув лише тільки 1000 грн., будь яких цінних металів та золотих виробів від позивача в рахунок повернення боргу не отримував. Домовленості з позивачем про спільну діяльність та співпрацю з ПТ «Ломбард «Моріон» між ним та позивачем не було і договору не укладали.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2009 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 у письмовій формі був укладений договір позики, що підтверджується письмовим договором підписаний сторонами. Згідно із договором позики ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_3 прийняв у власність грошові кошти в сумі 177021 грн., що за офіційним курсом Національного Банку України еквівалентно 22100 доларів США, які останній зобовязувався повернути до 10 січня 2010 року.

У договорі позики зазначено, що договір не укладався під впливом тяжкої для них обставини, укладення договору відповідає їх інтересам, волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі, умови договору зрозумілі, договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені в ньому та вважається укладеним з моменту його підпису сторонами.

Згідно розписки від 10 серпня 2010 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 в рахунок розрахунку 1000 грн.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу ст. 60 ЦПК України позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести.

Відповідно до ст. ст. 626 та 627 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 ЦК України встановлює, що зміст договору становлять умови визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно положень ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами цивільно правового договору є умова про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 235 ЦК України передбачено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06 листопада 2009 року № 9 за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обовязки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину

Згідно ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Всупереч вимогам ст. ст. 60, 64 ЦПК України позивачем під час судового розгляду справи взагалі не надано суду оригінал договору позики від 10 жовтня 2009 року, який він просив визнати удаваним правочином.

Крім цього позивачем в силу ст. ст. 58, 59 ЦПК України не надано до або під час попереднього судового засідання ні до початку судового розгляду справи по суті належних та допустимих доказів того, що договір позики від 10 жовтня 2009 року був укладений з метою приховання фактично укладеного договору про спільну діяльність та співпрацю між ПТ «Ломбард «Моріон» та відповідачем ОСОБА_4

Посилання представника позивача на те, що договір позики від 10 жовтня 2009 року був укладений між позивачем та відповідачем з метою приховання фактично укладеного договору про спільну діяльність та співпрацю відповідача з ПТ «Ломбард «Моріон», свого підтвердження у судовому засіданні не знайшли.

Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про те, що підстави для задоволення позовної заяви ОСОБА_3 відсутні через їх недоведеність, а тому в задоволенні позову повинно бути відмовлено в повному обсязі.

На підставі ст. ст. 235, 526, 626-628, 638, 1046 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 58 - 60, 64, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору позики удаваним правочином відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Телепенько А.Д.