АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0411/2-1021/11 22-ц/491/1212/12
Справа № 2-1021/11 Головуючий в 1 -й інстанції
Провадження № 22-ц/491/1212/12 ОСОБА_1
Категорія -5(3) Доповідач Карнаух В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Карнаух В.В.,

суддів: Братіщевої Л.А., Остапенко В.О.,

при секретарі: Куреденко О.П.

за участю: позивача - ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

представників відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 березня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Виконавчий комітет Довгинцівської районної у місті ради, про поділ домоволодіння в натурі,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ домоволодіння в натурі.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом вона та її сестра, відповідач по справі ОСОБА_4, є власниками по 1/2 частині домоволодіння № 34 по вул.. Вакуленчука у м. Кривому Розі. Оскільки відповідач не бажає в добровільному порядку розподілити майно та перешкоджає їй ним користуватися, після уточнення позовних вимог просить суд поділити в натурі домоволодіння № 34 по вул.. Вакуленчука у м. Кривому Розі, виділивши їй згідно з висновком № 115 судової будівельно-технічної експертизи від 16.08.2011. по першому варіанту:

*1/2 на частину : приміщення загальною площею 47,4/100 частини домоволодіння в цілому на суму 34 469,5 грн.; виділити в користування земельну ділянку, що складає ідеальну частину - 308,4 кв. метрів;

*виділити відповідачу ОСОБА_4 по другому варіанту на 1/2 частину: приміщення площею 52,6/100 частини домоволодіння, загальною вартістю 38 219,5 грн.; виділити в користування земельну ділянку, що складає ідеальну частку - 308,4 кв.м..

*перерозподілити частки, визнавши за позивачкою право приватної власності замість 1/2 частки в домоволодінні - на 47,4/100 часток, за відповідачкою - замість 1/2 частки -на 52,6400 часток та стягнути з відповідачки на користь позивачки компенсацію за різницю у вартості часток домоволодіння - в сумі 1 875, грн..

*зобов,язати позивачку закласти дверний проріз між приміщеннями 1-3 та 1-6, до приміщення 1-3 виконати прибудову, в приміщенні 1-3 улаштувати дверний проріз, переобладнати опалення, водопостачання, газопостачання, електропостачання з установленням відповідних лічильників.

*зобов,язати відповідачку переобладнати опалення, водопостачання, газопостачання, електропостачання з установленням відповідних лічильників.

-стягнути з ОСОБА_4 судові витрати. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 березня 2012 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ().()., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, невідповідність висновків сулу обставинам справи, ставить питання про скасування рішення сулу та просить ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Зокрема, вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції безпідставно відмовив у позові, пославшись на наявність у варіантах поділу домоволодіння самочинних забудов / прибудов/.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із неможливості поділу в натурі спільного домоволодіння, оскільки частина будівель та частина житлового будинку цього домоволодіння є самочинним будівництвом і жодна із сторін не набула права власності на нього.

Однак, з такими висновками суду повістю погодитися не можна, з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 05 червня 2010 року ОСОБА_2 та від 05 травня 2008 року ОСОБА_4 є власниками по 1/2 частки домоволодіння, яке складається з шлакокаменю, обкладеного цеглою житлового будинку А-1 загальною площею 45,8 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м, дощатої вбиральні Д, 11 вимощення, 1 водоколонки, № 1-3 огорожі, що знаходиться за адресою : м. Кривий Ріг, вул.. Вакуленчука буд. № 34, яке належало померлому ОСОБА_7 на підставі договору про право забудови, посвідченого 10.04.1958. Третьою криворізькою державною нотаріальною конторою за р.№ 1877, та зареєстрованих у комунальному підприємстві «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» в книзі: 218-44, номер запису : 49724 / а.с. 9,10,55,56/.

Приписи статей 10, 60 ЦПК України передбачають, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України.

За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Відмовляючи в задоволенні позову про поділ домоволодіння в натурі, суд першої інстанції виходив із того, що на території цього домоволодіння є самочинне будівництво, а саме : погріб «а п/д», прибудова «а», літня кухня «Б», погріб «В», сараї «Г» та гараж «Ж».

Як убачається із висновку експертизи / а.с. 47-49/, пропонуючи сторонам розподіл домоволодіння на 2 частини по 1/2 частині кожній, експерт виходив із поверхневого плану житлового будинку без урахування самочинного будівництва, які зазначені в рішенні суду як самочинні побудови погріб «а п/д», прибудова «а», літня кухня «Б», погріб «В», сараї «Г» та «Ж», гараж «Ж» в зазначеному варіанті поділу та в позовній заяві відсутні.

Тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції помилково послався як на підставу відмови в задоволенні позову наявність самочинних побудов у зазначених варіантах розподілу спірного домоволодіння.

Вирішуючи даний спір, на думку колегії суддів, необхідно виходити із норм цивільного та житлового законодавства, з урахуванням роз,яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок».

Зокрема, виходячи з положень ст.ст. 183, 367 ЦК України та роз,ясень, викладених у п.п. 6, 7 зазначеної постанови, виділ частки в натурі /поділ будинку/ може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом, яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання або перепланування будинку він провадиться за наявності на це дозволу виконавчого комітету місцевої ради /ст. 152ЖКУкраїни/..

Вирішуючи такі спори, суди з урахуванням вимог ст. 10 ЦІ1К України з метою всебічного і повного з,ясування обставин справи та забезпечення здійснення прав сторін повинні відповідно до заявлених вимог запропонувати сторонам подати або за їх клопотанням витребувати в необхідних випадках висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної та санітарної інспекцій тощо, про допустимість пов,язаних із цим поділом переобладнань і перепланувань; дані про дозвіл виконавчого комітету місцевої ради, на переобладнання і перепланування жилого будинку; дані про характер робіт і їх вартість, які необхідно здійснити для відокремлення виділеної частки будинку або поділу будинку.

Дотримуючись вищезазначених положень законодавства щодо розподілу домоволодіння, у засіданні колегії суддів було обговорено це питання позивачці та її представнику було роз,яснено вимоги діючого законодавства щодо розподілу спільного домоволодіння в натурі, посилаючись на запропоновані експертом варіанти розподілу, з урахуванням необхідного для цього переобладнання та перепланування. Однак, позивачка та її представник відмовилися надати суду необхідні висновки компетентних органів.

За таких обставин, на думку колегії суддів, позовні вимоги не можуть бути задоволені, оскільки такі висновки-погодження можуть бути і не отримані, що потягне за собою неможливість виконання рішення суду. Отже, відмовити в задоволенні позову необхідно саме з цих підстав.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позову, відповідно до п.п. 1,3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст..ст...303, 304, 307, п.п.1,3,4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 березня 2012 року змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: