АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0441/2891/12 22-ц/491/1999/12
Справа № 2/441/1894/12 Головуючий в 1 -й інстанції
Провадження № 22-ц/491/1999/12 ОСОБА_1
Категорія -26 (III) Доповідач Карнаух В.В.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Карнаух В.В.,

суддів: Братіщевої ЛА„ ОСОБА_2,

при секретарі: Бадалян Н.О.

за участю: представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_5 акціонерного товариства " Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 14 травня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2012 року ОСОБА_6 звернулась до суду із зазначеним позовом та просила стягнути з відповідача ОСОБА_5 акціонерного товариства " Північний гірничо-збагачувальний комбінат"(надалі ПАТ "ПівнГЗК") у відвідування моральної шкоди 200 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з 13 січня 2005 року працювала у ПАТ "Півн ГЗК" машиністом конвеєра. Під час виконання трудових обов'язків впала, отримавши травму у вигляді закритого перелому великоберцової кістки з подвійним переломом малоберцової кістки зі зміщенням уламків. 4 травня 2011 року позивач була звільнена з роботи за станом здоров'я , 05 травня 2011 року їй встановлена II група інвалідності та 65% втрати професійної працездатності, оскільки у зв'язку із трудовим каліцтвом переносить моральні страждання, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 14 травня 2012 року позов ОСОБА_6 задоволено частково: стягнуто з ПАТ "ПівнГЗК" на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 55000 грн..

В апеляційній скарзі ПАТ "ПівнГЗК " ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_6, оскільки суд не врахував, що причиною травмування позивача, згідно із актом розслідування нещасного випадку, стало невиконання нею інструкції з охорони праці; інших причин комісією не встановлено.

Крім того, вважають, що позивачем не надано доказів спричинення їй моральної шкоди; та не доведено вини підприємства, відсутні будь-які порушення прав працівника зі сторони ПАТ "ПівнГЗК ", судом першої інстанції не зазначено, які саме норми законодавства порушено відповідачем.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 працювала машиністом конвеєра, зайнятого транспортуванням гарячих обкотишів у Цеху №2 ПАТ "ПівнГЗК ". 10 січня 2011 року під час виконання трудових обов'язків із нею стався нещасний випадок, в результаті якого позивача було травмовано під час пересування до адміністративно побутового корпусу: оступилася та під час падіння отримала травму лівої ноги.

ОСОБА_7 № 1/1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 14 січня 2011 року, комісією встановлено, що причиною травмування позивача є порушення ОСОБА_6 п. 1.9 "Інструкцій з охорони праці ЮП " та ст. 14 Закону України "Про охорону праці" (а.с. 6-9).

За висновком МСЕК від 05 травня 2011 року позивачу первинно встановлено 65 % втрати професійної працездатності та друга група інвалідності.(а.с. 15)

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач винен у виникненні у позивача виробничої травми.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

ОСОБА_7 ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідача ПАТ ПАТ "ПівнГЗК " моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008р. відповідно до якого, статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з трудовим каліцтвом встановлений в судовому засіданні. Позивач періодично потребує амбулаторного і стаціонарного лікування, оздоровлення. Вона обмежена у фізичній роботі по дому, важко пересувається, відчуває постійний біль при ходьбі, переносить моральні страждання, що позбавляє її нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв'язку з чим, доводи апеляційної скарги стосовно ненадання позивачем доказів спричинення їй моральної шкоди не можуть бути взяті колегією суддів до уваги.

ОСОБА_7 роз'яснень п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з ОСОБА_7 розслідування нещасного випадку, що стався 10.01.2011 року від 13.01.2011. комісія дійшла висновків, що нещасний випадок вважається пов'язаним з І виробництвом; ОСОБА_7 1/1 від 14 січня 2011 року встановлено порушення працівником

ОСОБА_6 п. 1.9 "Інструкції з охорони праці ЮП № 10.437-09 для машиніста конвеєру, і зайнятого транспортуванням гарячих обкотишів ЦВО-2", а саме не дотрималась особистої

безпеки під час пересування по цеху.

Статтею 153 КЗпП України, ст.13 Закону Украхни "Про охорону праці", якою

передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці

і умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог

законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці, тому доводи апеляційної скарги

відповідача, щодо відсутності правових підстав на відшкодування шкоди позивачу, колегія

суддів до уваги не приймає.

Враховуючи викладене й те, що право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку із

трудовим каліцтвом ОСОБА_6 пов'язано з виконанням трудових обов'язків, виникло у позивача з 05.05.2011 року, тобто з моменту встановлення їй стійкої втрати професійної працездатності. Питання про відшкодування працівнику такої шкоди слід вирішувати на загальних підставах, передбачених нормами КЗпП України та Закону України «Про охорону праці», а не відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,

які спричинили втрату працездатності», норми якого є спеціальними.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з професійним захворюванням

встановлений в судовому засіданні. Позивач періодично потребує профілактичного, амбулаторного та стаціонарного лікування, оздоровлення; обмежена у фізичній роботі по дому, відчуває біль при ходьбі, переносить моральні страждання, що позбавляє її нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв'язку з чим доводи апеляційної скарги стосовно ненадання позивачем доказів

спричинення йому моральної шкоди не можуть бути взяті колегією суддів до уваги.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом першої

інстанції без урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер отриманого позивачем професійного

захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом першої інстанції з

без урахування відсотку втрати професійної працездатності , який згідно висновку МСЕК становить 65% , строку роботи у шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача, з урахуванням конкретних обставин по справі, характеру отриманого позивачем професійного захворювання, і пов'язаних із ним фізичних і моральних страждань, інтенсивності і довготривалості фізичних і психічних страждань позивача, з урахуванням істотності вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, і наслідків, що наступили.

З огляду на те, що позивачу встановлено 65 % втрати професійної працездатності та беручи

до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманого позивачем професійного

захворювання, і пов'язані з ним фізичні і моральні страждання, інтенсивність і

довготривалість фізичних і психічних страждань , істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, і наслідків, що наступили, виходячи з того, що травма сталася з вини позивача, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди , який підлягає стягненню

на користь позивача з ПАТ "ІнГЗК", повинен бути зменшений з 55 000 грн. до 25 000 грн., а рішення суду підлягає в цій частині зміні відповідно до положень п.3ч.1ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.З ч.І ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 акціонерного товариства " Північний гірничо-збагачувальний комбінат" задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 14 травня 2012 року в частині розміру моральної шкоди стягнутої з ОСОБА_5 акціонерного товариства " Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_6 змінити, зменшивши цей розмір до 25000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: