Справа № 2010/2-2628/11
27 січня 2012 року
Дергачівський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді: Калиновської Л.В.
секретаря судових засідань ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку заочного розгляду в залі суду Дергачівського районного суду Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-правова фірма КРОНА про визнання недійсними в частині договору на ексклюзивне обслуговування при продажі нерухомості та договору на інформаційно-консультативне обслуговування при купівлі нерухомості договорів, про розірвання зазначених договорів, скасування рішення третейського суду-
Позивач звернувсядо суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-правова фірма КРОНА про визнання договорів недійсними в частині п.7.6 договору на ексклюзивне обслуговування при продажі нерухомості від 11 лютого 2009 року, визнати недійсним в частині п. 7.4. договору на інформаційно-консультативне обслуговування при купівлі нерухомості від 10 лютого 2009 року.
У ході судового розгляду позивач уточнила позовні вимоги, просила також визнати недійсним договір в частині п. 4.9. договору на інформаційно-консультативне обслуговування при купівлі нерухомості від 10 лютого 2009 року, визнати недійсним в частині п. 7.3 договору на ексклюзивне обслуговування при продажі нерухомості від 11 лютого 2009 року, розірвати договір на ексклюзивне обслуговування при продажі нерухомості від 11 лютого 2009 року, розірвати договір на інформаційно-консультативне обслуговування при купівлі нерухомості від 10 лютого 2009 року, стягнути з відповідача пеню в розмірі 312 172 грн. 39 коп., поновити строк на оскарження рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Український правовий союз від 22.06.2010 року у справі № 1/218, скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Український правовий союз від 22.06.2010 року у справі № 1/218, витрати по розгляду справи покласти на відповідача.
В обґрунтування позову позивач зазначала, що 10 лютого 2009 року між позивачем та відповідачем був укладений договір на інформаційно-консультативне обслуговування при купівлі нерухомості та 11 лютого 2009 року укладено договір на ексклюзивне обслуговування при продажі нерухомості. Згідно з п. 2.1.договору на інформаційно-консультативне обслуговування при купівлі нерухомості, позивач доручає та сплачує, а відповідач приймає на себе обов'язок по наданню інформаційно-консультативних та довідкових послуг при пошуку та придбанні позивачем у власність Об'єкту нерухомості. Відповідно до п. 2.2. договору на інформаційно-консультативне обслуговування при купівлі нерухомості, об'єкт нерухомості це однокімнатна ізольована квартира в смт Солоницівка. Відповідно до п. 3.1 договору на інформаційно-консультативне обслуговування при купівлі нерухомості в обов'язки відповідача входить наступне: аналіз ринку попиту та пропозицій на подібні об'єкти нерухомості по всьому об'єму інформаційної бази даних, вартості об'єкту, технічної характеристики та довідкової інформації по котировках аналогічних об'єктів; надання комп'ютерної інформаційної бази даних Виконавця за варіантами, які цікавлять Замовника; інформування замовника по питанням підготовки документів, необхідних для укладання договору купівлі продажу об'єкту; організація та проведення для Замовника огляду вибраного для покупки об'єкту; гарантія конфіденційності операцій, які проводяться; перевірка комплектності правовстановлюючих документів на об'єкт, який буде придбаний; надання консультаційних послуг по питанням прописки-виписки, погашення заборгованості, переоформлення телефону в об'єкті, який буде придбаний; повідомлення замовника про всі зміни, пов'язані з виконанням Договору. Відповідно до п. 4.2 Договору на інформаційно- консультативне обслуговування при купівлі нерухомості сторони досягли взаємної згоди, що вартість послуг Виконавця становить 5 % (п'ять) від вартості Об'єкту. Згідно з п. 2.1. Договору на ексклюзивне обслуговування при продажу нерухомості Замовник доручає та сплачує, а Виконавець приймає на себе обов'язок по наданню Замовнику комплексу інформаційно-консультативних та довідкових послуг при відчуженні Замовником Об'єкту нерухомості 1- кімнатної ізольованої квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, у м. Харків. Відповідно до п. 3.1 Договору, в обов'язки Виконавця входить наступне: аналіз ринку попиту і пропозицій на подібні об'єкти нерухомості по всьому об'єму інформаційної бази данних, вартості об'єкту, технічної характеристики та довідкової інформації по котировках аналогічних об'єктів; визначення ринкової вартості Об'єкта; інформування замовника по питанням підготовки документів, необхідних для відчуження об'єкту; забезпечення реклами про продаж через пресу та інші ЗМІ об'єкта, підбір потенційних покупців, консультації Замовника в цілях продажу об'єкта на найбільш вигідних для Замовника умовах, оговорених Договором; підібрати потенційного покупця; організація та проведення показу об'єкту потенційним покупцям; гарантія конфіденційності операцій, які проводяться; перевірка комплектності правовстановлюючих документів на об'єкт; повідомлення замовника про всі зміни, пов'язані з виконанням Договору. Відповідно до п. 4.2 Договору 2, сторони досягли взаємної згоди, що вартість послуг Виконавця становить 5 % (п'ять) від вартості Об'єкту. Умовами цих Договорів (п.7.6. договору на ексклюзивне обслуговування при продажу нерухомості та п. 7.4. договору на інформаційно консультативне обслуговування при купівлі нерухомості) передбачено, що всі спори, розбіжності, вимоги або претензії, які виникають з даного Договору чи в зв'язку з ним, або витікають із нього, в тому числі, що стосується його виконання, порушення, припинення, розірвання чи недійсності, підлягають остаточному вирішенню в Постійно діючому Третейському Суді при Всеукраїнській громадській організації Український правовий союз. Тобто п.7.6. договору на ексклюзивне обслуговування при продажі нерухомості та п. 7.4. договору на інформаційно консультативне обслуговування при купівлі нерухомості викладено третейську угоду в вигляді третейського застереження. Позивач зазначає, що відповідачем були порушені умови договорів, також в договорах викладені такі пункти, які не відповідають ЗУ Про захист прав споживачів, а третейська угода не відповідає ЗУ Про третейські суди, до третейської угоди не доданий регламент третейського суду, який є невід'ємною частиною третейської угоди.
У судове засідання позивач та представник позивача не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь і належним чином, надали суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали суду свої пояснення у справі, проти винесення заочного рішення не заперечували.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.
Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, суд вважає, що представниквідповідача не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином .
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України Про судоустрій та статус суддів від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Так, у ході судового розгляду встановлено, що 10 лютого 2009 року між позивачем та відповідачем був укладений договір на інформаційно-консультативне обслуговування при купівлі нерухомості, а 11 лютого 2009 року договір на ексклюзивне обслуговування при продажі нерухомості. Відповідно до умов вищевказаних договорів відповідач повинен був надати позивачу інформаційні послуги при купівлі нерухомості та ексклюзивне обслуговування позивача при продажі нерухомості.
У п.7.6 зазначеного договору на інформаційно-консультативне обслуговування при купівлі нерухомості від 10 лютого 2009 року та п.7.4 Договору на ексклюзивне обслуговування при продажі нерухомості від 11 лютого 2009 року передбачено, що всі спори, розбіжності, вимоги або претензії, які виникають з даного Договору чи у звязку з ним, або витікають із нього, в тому числі стосовно його виконання, порушення, припинення, розірвання чи недійсності, підлягає остаточному вирішенню в постійному діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації Український правовий союз.
Рішенням постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 22.06.2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-правовою фірмою «КРОНА» суму боргу у розмірі 11642 гривні та штраф у розмірі 13538 гривень порушенням зобовязання - невиконання умов Договору на ексклюзивне обслуговування при продажі нерухомості, а також Договору на інформаційно-консультативне обслуговування при купівлі нерухомості.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_3 від 28.10.2010 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, виданим 28.09.2010 року Ленінським районним судом м.Полтави про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ВПФ «КРОНА» суми боргу у розмірі 26000 гривень.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст.. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи договір на інформаційно-консультативне обслуговування при купівлі нерухомості від 10 лютого 2009 року, а також договір на ексклюзивне обслуговування при продажі нерухомості від 11 лютого 2009 року був укладений в письмовій формі, де всі умови, права та обовязки сторін, відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дата укладання, інші обставини детально розписані, визнані та підписані сторонами.

Тому підстав для визнання їх недійсними та розірвання не має.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За правилами ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладені між сторонами у справі Договори містять третейські застереження у п.7.6 зазначеного Договору на інформаційно-консультативне обслуговування при купівлі нерухомості від 10 лютого 2009 року та п.7.4 Договору на ексклюзивне обслуговування при продажі нерухомості від 11 лютого 2009 року, відповідно яких сторони прийшли до взаємної згоди, що всі спори, розбіжності, вимоги або претензії, які виникають з даного Договору чи у звязку з ним, або витікають із нього, в тому числі стосовно його виконання, порушення, припинення, розірвання чи недійсності, підлягає остаточному вирішенню в постійному діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації Український правовий союз у відповідності до його регламенту. Сторони домовились, що розгляд справи в Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації Український правовий союз буде відбуватися на підставі письмових матеріалів, наданих сторонами без проведення усного слухання та виклику сторін.

Підписавши договір, сторони підтвердили свої права та обовязки за ним, погодились зі всіма умовами договору.

Відповідно до Закону України «Про третейські суди», третейський суд - це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Статтею 2 Закону України «Про третейські суди»визначено, що третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом. Третейська угода укладається у письмовій формі.

Зміст п.7.6 зазначеного договору на інформаційно-консультативне обслуговування при купівлі нерухомості від 10 лютого 2009 року та п.7.4 Договору на ексклюзивне обслуговування при продажі нерухомості від 11 лютого 2009 року, свідчить про укладення сторонами цього ж договору третейської угоди, відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про третейські суди».

Конституція України, гарантуючи судовий захист з боку держави, одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). І це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ст. ст. 22 ч. 2, 64 Конституції України).

Способами реалізації права кожного захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних правовідносин є звернення до третейського суду, у передбаченому Законом України «Про третейські суди»випадках і порядку, та судовий захист.

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних відносин це вид недержавної юридикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування.

Передбачаючи у договорі третейський порядок врегулювання спорів, сторони реалізують свої права, визначені ст. 55 Конституції України, що не є угодою про відмову у зверненні до суду.

Статтею 17 ЦПК України також передбачено, що сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом.

В абзаці 5 частини 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»вказано, що договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (стаття 17 ЦПК України) не є відмовою від права на звернення до суду за захистом.

Статтею 228 ЦК України, визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Проте позивачем не надані докази про порушення її конституційних прав і свобод, оскільки одним із способом права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права та свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних і господарських правовідносин є звернення до третейського суду, а тому угода про передання справи на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав.

Зі змісту розяснень, що містяться у п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією з сторін.

Позивачем, у порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не зазначено на докази щодо наявності у діях відповідача вини, що виразилась би у намірі останнього порушити публічний порядок вирішення спорів.

Оскільки судом не встановлені підстави для визнання недійсними третейських угод зазначених в п.7.6 Договору на інформаційно-консультативне обслуговування при купівлі нерухомості від 10 лютого 2009 року та п.7.4 Договору на ексклюзивне обслуговування при продажі нерухомості від 11 лютого 2009 року, інших доказів, які б давали підстави для скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації "Всеукраїнський фінансовий союз" від 22.06.2010 року, відповідно до ст. 51 Закону України "Про третейські суди" суду не надано, тому суд відмовляє в задоволенні вимог про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації "Всеукраїнський фінансовий союз" від 22.06.2010 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 55, 64 Конституції України, Законом України «Про третейські суди», ст..ст. 203, 228, 625, ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209,212,214,215,224-229 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-правова фірма КРОНА про визнання недійсними в частині договору на ексклюзивне обслуговування при продажі нерухомості та договору на інформаційно-консультативне обслуговування при купівлі нерухомості договорів, про розірвання зазначених договорів, скасування рішення третейського суду - відмовити.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: Л.В.Калиновська