Справа № 1416/5317/12
Номер провадження 2/1416/2612/12
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

16 серпня 2012 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В., при секретарі Бреженюк Н. С.,

за участі позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2012 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі ? частки усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з дня предявлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття та про стягнення аліментів на утримання позивача в розмірі ? частки усіх видів заробітку до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач є батьком дитини, однак гроші на утримання дитини надає не регулярно. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені нею в позовній заяві, наполягала на задоволенні позову. Вказала, що вони мають двох дітей, повнолітнього ОСОБА_4, 04 травня 1994 року та доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач надає кошти на утримання, але робить це не регулярно, іноді у сторін виникають суперечки щодо розміру аліментів. Тому позивач звернулася до суду про стягнення аліментів. Посилається, що знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому не працює, потребує матеріальної допомоги, просить стягнути аліменти і на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи є повідомлення про вручення поштових відправлень.

Враховуючи те, що відповідач, будучи двічі повідомлений про судові засідання, повторно не зявився, не повідомив про причини неявки та думку позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ФП № 267622 позивач і відповідач мають повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно зі Свідоцтвом про народження серії 1-ФП № 138538 позивач і відповідач мають також малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Допитана в порядку ст. 62 ЦПК України в якості свідка ОСОБА_1 показала, що відповідач надає кошти на утримання дитини, але робить це не регулярно, іноді у сторін виникають суперечки щодо розміру аліментів. Вказала, що зі слів відповідача, які підтверджує старший син ОСОБА_5, відповідач працює слюсарем на ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» і отримує на руки заробітну плату не менше 2 500 грн. Відповідач показував їй розрахункові листки і тому вона знає про розмір його заробітної плати.

Позивач пояснила, що відповідач своє батьківство стосовно дитини не заперечує, судових проваджень з цього приводу не має.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2, 3 ст. 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Вислухавши пояснення позивача, показання допитаної в якості свідка ОСОБА_1 дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі.

Позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання доньки, обґрунтовані батьківством відповідача, його обовязком утримувати дитину до повноліття.

Позивач просить стягнути аліменти і на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 6 ст. 84 СК України встановлено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до довідки Управління соціальних виплат і компенсацій Ленінського району від 25 червня 2012 року позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не працює та отримує допомогу в розмірі 1354 грн.

На утриманні позивача перебуває малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позов в частині стягнення аліментів на утримання позивача є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню.

Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір сплачується за кожну заявлену позовну вимогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, відтак з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів на дитину в розмірі 214 грн. 60 коп.

Враховуючи те, що позивачем за вимогу про стягнення аліментів на її утримання сплачено судовий збір в сумі 109,4 грн. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені і документально підтверджені витрати на оплату судового збору в сумі 109,4 грн. та стягненню на користь держави недоплаченого судового збору в сумі 105,2 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 84, 180-182, 183 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, народився 04.07.1974 в м. Секешфекервар Угорщина, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 липня 2012 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, народився 04.07.1974 в м. Секешфекервар Угорщина, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, щомісячно в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), починаючи з 06 липня 2012 року до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 109,4 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 319,8 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв