Справа № 2-1489/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2012 року Білоцерківський міськрайоний суд у складі:

головуючого судді Шовкопляс О. П. ,

при секретарі Дембіцький О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в примиіщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 28 грудня 1991 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від спільного подружнього життя мають доньку - Юлію, ІНФОРМАЦІЯ_1, сімейне життя з відповідчем не склалося, постійно виникають сварки, відсутні взаємоповага, взаєморозуміння в сімї, матеріально не підтримує сім'ю, шлюбні відносини не підтримують з серпня 2010 року, спільного господарства не ведуть, мають різні погляд на життя, а тому вона вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати.

В судовому засіданні позивач повністю підтримала свої позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідачка в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову

Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між сторонами був зареєстрований 28 грудня 1991 року в с. Березна Володарського району Київської області, актовий запис № 10.

Від шлюбу у сторін є неповнолітніх дітей не мають.

Дані обставини повністю підтверджуються поясненнями позивача, відповідача, наданими копією свідоцтва про шлюб.

Також, судом встановлено, що сторони повністю припинили шлюбні відносини, між ними існують неприязні відносини. Так, позивачка посилається на те, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного.

Тобто, судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, а тому збереження сімї є не можливим.

Також суд, виходить з того, що оскільки сторони повністю припинили спільне життя, не підтримують сімейних відносин, позивач заперечує подальше існування шлюбу, вважає його формальним, а про надання строку для примирення позивач клопотань не заявляв, відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнав, клопотання про надання строку для примирення не заявляв, то позовні вимоги підлягають до задоволення.

Так, згідно вимог ст. 110 Сімейного кодексу України право на предявлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя.

Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, суд вважає, що оскільки сторони повністю припинили подружні відносини, втратили повагу один до одного і продовження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу повністю обґрунтовані і підлягають до задоволення.

Також, суд приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 28 грудня 1991 року в с. Березня Володарського району Київської області, , актовий запис № 10, - розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_3