АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0413/238/12
Справа № 2/413/238/12 Головуючий в 1 -й інстанції
Провадження 22-ц/491/2183/12 ОСОБА_1
Категорія - 42 ( 4 ) Доповідач Карнаух В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Карнаух В.В.,

суддів: Братіщевої Л.А., Остапенко В.О.,

при секретарі: Бадалян Н.О.,

за участю: позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 Мацієвича та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє за дорученням в інтересах відповідача ОСОБА_3 Мацієвича, на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Мацієвича, ОСОБА_6, третя особа Криворізьке міське управління МВС у Дніпропетровській області, про поновлення реєстрації , вселення в будинок, виселення та зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа КМУ МВС у Дніпропетровській області, про поновлення реєстрації , вселення в будинок, виселення та зняття з реєстрації.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням суду задоволено її позовні вимоги, визнано договір дарування домоволодіння та земельної ділянки частково недійсним; визнано за позивачем право власності на 1/2 частину будинку та земельної ділянки за адресою вул. Ударна,99 у м. Кривому Розі.

З вини відповідача ОСОБА_3 позивач не може вселитися до будинку, користуватися та розпоряджатися ним як законний співвласник, просить вселити її та поновити реєстрацію за зазначеною адресою. Вважає, що відповідач проживає у будинку та розпоряджається ним без законних підстав, просить виселити ОСОБА_3 З домоволодіння, усунувши таким чином їй перешкоди у користуванні та зобов'язати відділ громадянства , міграції і реєстрації фізичних осіб КМУ МВС у Дніпропетровській області зареєструвати позивача ОСОБА_2, та зняти з реєстраційного обліку за зазначеною адресою відповідача ОСОБА_3

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 лютого 2012 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 квітня 2012 року заява ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зокрема вважає, що судом не взято до уваги, що відповідач ОСОБА_3 є чоловіком відповідача ОСОБА_6 у зв'язку із чим, як член родини власника, може проживати і бути зареєстрованим за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, судом не враховано, що шлюб між позивачем та ОСОБА_3 було розірвано 18.11.1985 року в республіці Абхазія, тому підстави вважати, що домоволодіння було придбано в шлюбі відсутні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався ст.ст. 319,320,391 ЦК України та виходив з того, що відповідач ОСОБА_3, не будучи власником чи співвласником спірного домоволодіння, користується ним і безпідставно проживає в ньому , чим чинить перешкоди позивачу ОСОБА_2, як співвласнику.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитися із такими висновками суду, з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м .ОСОБА_7 від 17 лютого 2010 року позов договір дарування будинку № 99 по вул. Ударній у м. Кривому Розі та земельної ділянки, на якій він розташований , укладений 16 липня 2004 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_6, визнано частково недійсним з моменту укладення. Суд визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину будинку та земельної ділянки. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.12.2010 року рішення місцевого суду залишено без змін.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 в частині вселення її в домоволодіння, суд першої інстанції, посилаючись на положення ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, виходив із доведеності позивачем наявності у неї права власності на 1/2 частину спірного домоволодіння та її права на цій підставі користуватися, проживати та бути зареєстрованою у ньому.

На думку колегії суддів, такий висновок суду є правильним.

Вирішуючи спір у цій частині, суд в повному обсязі зясував усі обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані ними докази, надав їм належну оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Разом з тим, вирішуючи спір в частині виселення із спірного домоволодіння та зняття з реєстраційного обліку у ньому ОСОБА_3, з посиланням на те, що він не є власником чи співвласником домоволодіння, суд, на думку колегії суддів, дійшов помилкового висновку про задоволення зазначених вимог, виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 156 ЖК члени сім,ї власника жилого будинку /квартири/, які проживають разом з ним у будинку / квартирі /, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку /квартири/, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

З огляду на те, що ОСОБА_3 згідно положень ст. 157 ЖК України на законних підставах вселився та зареєструвався у спірному домоволодінні як його власник та чоловік позивачки і після розірвання шлюбу у 2003 році продовжує там проживати, та між сторонами відсутня інша угода щодо порядку користування житлом, колегія суддів приходить до висновку про те, що припинення сімейних відносин із власником будинку /квартири/ не позбавляє його права користування займаним приміщенням та не є підставою для зняття з реєстраційного обліку в ньому.

Тому рішення місцевого суду в цій частині, як ухвалене з порушенням норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог, відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що судом не взято до уваги, що шлюб між сторонами розірвано у 1985 році у республіці Абхазія, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони протирічить наявним у матеріалах справи доказам.

Керуючись ст.ст. 303, 307,п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє за дорученням в інтересах відповідача ОСОБА_3 Мацієвича, задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 лютого 2012 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 про виселення та зняття з реєстрації в домоволодінні №99 по вул.. Ударній у м. Кривому Розі ОСОБА_3 Мацієвича скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: