Апеляційний суд Івано-Франківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів сулової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Пнівчук О.В., Фединяка В.Д.

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов'язання знести самовільно збудований фундамент, перенесення стіни будинку та встановлення ринви на даху будинку, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду від 20 грудня 2011 року,-

встановила:

У липні 2011 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про знесення самочинно збудованого фундаменту на її земельній ділянці та встановлення ринви на даху будинку.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідачка на межі їхніх земельних ділянок здійснила самочинне будівництво житлового будинку, а також будівництво фундаменту під паркан довжиною 17 метрів та відмовляється від встановлення ринви для стоку води з даху будинку.

В процесі розгляду справи ОСОБА_1 доповнила та уточнила позовні вимоги та просила постановити рішення, яким зобов'язати ОСОБА_3 перенести стіну будинку на відстань їм. від межі земельних ділянок, знести фундамент під паркан та впорядкувати земельну ділянку після знесення фундаменту.

Справа № 2/0915/894/2011р. Головуючий у 1 інстанції Дузінкевич І.М.

Провадження № 22ц/0990/297/2012р. Доповідач Беркій О.Ю.

Категорія 41

Рішенням Тисменицького районного суду від 20 грудня 2011 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що судом не взято до уваги порушення будівельних норм та правил при будівництві житлового будинку.

Зазначає, що судом не враховано, що фактично на межі їхніх земельних ділянок побудована будівля довжиною 30 м, дах якої виходить на її земельну ділянку та на ньому відсутні зливні конструкції для дощу та снігу.

Просить рішення суду скасувати.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав по вищенаведених мотивах.

ОСОБА_3 апеляційну скаргу заперечила, посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 376 ЦК України з позовом про знесення самочинного будівництва до суду може звернутися відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування. В той же час власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, як це передбачено ст. 391 ЦК України.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідачкою самочинно на межі їхніх ділянок побудовано житловий будинок, у зв'язку з чим дощові потоки потрапляють на її земельну ділянку, а також самочинно і без її згоди проведено будівництво фундаменту під паркан на її земельній ділянці довжиною 17 метрів.

Судом встановлено, що сторони по справі є суміжними землекористувачами. Відповідачка згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 9 жовтня 2006 року є власником земельної ділянки площею 0,2160 га. в с. Загвіздя Тисменицького району. Згідно акту встановлення меж земельних ділянок в натурі, ОСОБА_1, як суміжним землекористувачем було погоджено межі земельних ділянок.

Крім того, встановлено, що на підставі рішенням виконавчого комітету Загвіздянської сільської ради від 5.04.1978 року ОСОБА_3 проведено капітальний ремонт житлового будинку, а 18 квітня 1988 року видано свідоцтво про право власності на житловий будинок.

Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_3, як і свідоцтво про право власності на житловий будинок, позивачкою не оспорюються.

Судом правильно встановлено, що ОСОБА_1 не представила суду доказів на підтвердження своїх вимог щодо здійснення їй перешкод в користуванні майном, що є підставою для захисту її порушеного права згідно ст. 391 ЦК України.

Крім того, не підтверджені будь-якими об'єктивними доказами її доводи щодо здійснення самочинного будівництва, спорудження фундаменту під паркан та спричинення шкоди внаслідок попадання дощових вод з даху будинку на її земельну ділянку.

З врахуванням наведених обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вимоги ОСОБА_1 до задоволення не підлягають, а тому вірно відмовив в позові.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тисменицького районного суду від 20 грудня 2011 року залишити без

зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: О.В. Пнівчук

ОСОБА_4