Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №1023/1646/12

Провадження №2/1023/461/12

12 жовтня 2012 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., при секретарі - Прокопенко P.O., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

УСТАНОВИВ:

12вересня 2012 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що за час спільного проживання в них з чоловіком не склалися нормальні сімейні стосунки внаслідок різних поглядів на сімейне життя, подружні обов'язки, обов'язки по відношенню до їх спільної дитини. З часом кожен з них став жити своїми інтересами, вони стали відчувати себе чужими людьми, внаслідок чого сім»я фактично розпалася.

У судове засідання позивачка та відповідач не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутністю та розірвання шлюбу. Позивачка свої вимоги підтримала. Відповідач позовні вимоги визнав та просив розірвати шлюб з позивачкою.

Суд, дослідивши підстави позовних вимог та враховуючи їх визнання відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до 4.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 5 травня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копія якого долучена до справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 5 травня 2005 року зареєстрували між собою шлюб, про що був здійснений актовий запис № 54. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_2, дружині ОСОБА_1.

Під час шлюбу в них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи, який залишається проживати разом з позивачкою.

Як вбачається із змісту позовної заяви, між позивачкою та відповідачем не склалися нормальні сімейні стосунки. Внаслідок різних поглядів на сімейне життя, подружні права та обов'язки як по відношенню до себе, так і до дитини, вони з часом стали відчувати себе чужими людьми, жити кожен сам по собі. Намагання зберегти родину ні до чого позитивного не призвели, внаслідок чого шлюб існує формально.

Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.І ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.2 ст.18, п. 3 ст.51, ч. 3 ст.56, ч. 1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові та поваги один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім'ї неможливо.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім"я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки та відповідача.

Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб,

Спору щодо розподілу сумісно нажитого майна на час розгляду справи в суді між сторонами немає.

У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно письмової заяви позивачки після розірвання шлюбу вона бажає залишити за собою право на прізвище ОСОБА_1.

Судові витрати між сторонами розподіляються за правилами ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 213 -215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 5 травня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області Україна, актовий запис № 54.

Прізвище дружини після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 107 гривень 30 копійок судових витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя Н. Ф. Теремецька