Апеляційний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2012р. м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі Криворучці Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 лютого 2012року по справі за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 про стягнення 354600грн.79коп., -

встановила:

15 серпня 2011року представник ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, в обґрунтування якої послався на те, що 02 березня2007року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір на суму 37600 доларів США під 13% річних для купівлі автомобіля зі сплатою щомісячної комісії, строком на 60 місяців У звязку з невиконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань, виникла заборгованість в розмірі 354600грн.79коп., яка складається з: заборгованості за кредитним договором 30288,92доларів США; заборгованості за відсотками в розмірі 12367,55 доларів США та штрафні санкції у вигляді штрафу в розмірі 14522грн.08копійок. На підставі наведеного, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 354600грн.79коп. та судові витрати (а.с.3-4).

Справа розглянута у заочному порядку.

Заочним рішенням суду від 22 лютого 2012року позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» задоволено. Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» 354600грн.79коп. та судові витрати в сумі 1820грн. (а.с.52-53).

Ухвалою суду від 13 квітня 2012року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду відмовлено (а.с.94).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення про відмову у позовних вимогах у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд належним чином не повідомив його про слухання справи та не врахував квитанції про сплату по кредитному договору за період з 2010року по 2011рік (а.с.99).

Справа розглянута у відсутності сторін, яки належним чином сповіщені про слухання справи.

Колегія суддів, заслухав суддю доповідача, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд 1 інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов банку, суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір укладений у відповідності до вимог діючого законодавства, відповідач допустив порушення умов договору і свої зобовязання за договором не виконує, що призвело до утворення заборгованості по кредиту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи, зібраним доказам, яким суд дав належну оцінку та нормам ЦК України.

Судом першої інстанції були встановлені факти і відповідні їм правовідносини, які виникли між сторонами.

Згідно кредитного договору №61/07ф від 02 березня 2007року Банк надав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 37600доларів США для проведення розрахунків за Договором купівлі-продажу від 02.03.2007р., укладеним між позичальником та ПП «ОСОБА_3В.», згідно якого Позичальник набуває у власність транспортний засіб марки Honda CR-V, 2006р.в. кредитні кошти надані терміном по 01.03.2013року та за користування кредитними коштами встановлена плата в розмірі 13% річних (а.с.8-14,15).

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 не були виконанні належним чином умови кредитного договору по поверненню кредитних грошових коштів, внаслідок чого перед банком за договором кредитування у нього виникла заборгованість в розмірі 354600грн.79коп., яка складається з: заборгованості за кредитним договором 30288,92доларів США; заборгованості за відсотками в розмірі 12367,55 доларів США та штрафні санкції у вигляді штрафу в розмірі 14522грн.08коп. (а.с.6-7).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.525 ЦПК України, одностороння відмова від виконання договірного зобов'язання не допускається.

Згідно ч.ч.2,3 ст.533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ч.І ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч.3 цієї же статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі викладеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи із встановленого в судовому засіданні факту неналежного виконання ОСОБА_1 кредитних зобов'язань суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що пред'явлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи апелянта відносно того, що суд першої інстанції не врахував квитанції, що були сплачені ним у період з 2010року по 2011рік на виконання умов кредитного договору є необґрунтованими.

Так, з наданого розрахунку на а.с.6-7 вбачається, що відповідачем було сплачено 02.11.2010р. 200 доларів США, 06.01.2011року 50 доларів США, 14.02.2011року 50доларів США, 28.03.2011року 50 доларів США, 05.05.2011року 40 доларів США.

Апелянтом додані до апеляційної скарги квитанції про сплату 05.05.2011року- 40доларів США та 28.03.2011року 50 доларів США (а.с.113,114), що підтверджує вищенаведене.

Згідно вимог п.2.5.5 Кредитного договору при наявності прострочених Боргових зобовязань порядок списання Банком коштів за цим Договором встановлено в наступній черговості:

1)прострочені проценти за користування кредитом;

2)проценти нараховані на прострочену до повернення суму кредиту;

3)прострочена до повернення сума кредиту;

4) пеня за несплату в строк процентів;

5) пеня за неповернення в строк суми кредиту;

6) строкові проценти за користування кредитом;

7) сума основного боргу за кредитом.

На виконання вищезазначених вимог Кредитного договору суму коштів, які були внесені відповідачем в період з 02 листопада 2010року по 05 травня 2011р. були списані Банком на погашення процентів за користування кредитом. Остання сплата основного боргу за кредитом (тіла кредиту) відповідачем була проведена 12 червня 2008р. в сумі 1578,54 доларів США та відсотків в сумі 1062,44 доларів США (а.с.6).

Таким чином, судом були враховані всі сплачені відповідачем суми за даним кредитним договором станом на 10 серпня 2011р., в тому числі і за період з 2010року по 2011р.

Посилання апелянта на неналежне сповіщення його, як сторони по справі спростовуються матеріалами справи. Так, на а.с.34, 37, 40, 49 знаходяться поштові повідомлення про слухання справи відповідача, а на а.с.38,45 заяви власноруч написані мати відповідача ОСОБА_4 про відкладення слухання справи. Згідно вимог ч.3 ст.76 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. Тому вручення повістки мати відповідача є належним сповіщенням самого відповідача.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідач не надав суду першої інстанції та апеляційної інстанції доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову банку.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22лютого 2012року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: Т.В.Цюра

ОСОБА_5