Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.

суддів: Вакарук В.М., Васильковського В.М.

секретаря Возняк В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірньої Компанії "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" в особі філії управління магістральних газопроводів "Прикарпаттрансгаз" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України"на рішення Івано-Франківського міського суду від 15 грудня 2011 року з участю: представника апелянта ОСОБА_2, позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3,

в с т а н о в и л а :

В березні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що він з 2004року працював в управлінні магістральних газопроводів "Прикарпаттрансгаз" на різних інженерно-технічних посадах. Наказом № 33-к від 11.03.2011року його звільнено з роботи за прогул, допущений 28.02.2011року. Звільнення вважає незаконним, оскільки наказом директора управління № 32 від 24.02.2011року він з 28.02.2011року по 04.03.2011року перебував у відрядженні у м.Києві в ДК "Укртрансгаз" для здачі звіту з впровадження заходів з економії паливно-енергетичних ресурсів в УМГ "Прикарпаттрансгаз" в ІІ півріччі 2010року. Вище зазначений звіт ним був зданий вчасно. Апелянт вказує, що 28.02.2011року він перебував на робочому місці та займався перевіркою ________________________________________________________________________________

Справа № 2/0907/5076/2011 Головуючий у 1 інстанції Островський Л.Є.

Провадження № 22ц/0990/378/2012 Доповідач - Девляшевський В.А.

Категорія 52

звіту, а саме підписував його безпосередньо у директора управління, повідомляв показники звіту у м.Київ по відомчому телефону. Зазначає, що в той же день відділом кадрів проставлялась печатка на звіті та його посвідченні про відрядження. Вказував, що незаконним звільненням йому заподіяно моральну шкоду. Тому, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 15 грудня 2011 року позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу екології, природних ресурсів та ен6ергозбереження управління магістральних газопроводів "Прикарпаттрансгаз" ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз Україна" з 11.03.2011року. Стягнуто з ДК "Укртрансгаз "НАК "Нафтогаз Україна" в особі філії управління магістральних газопроводів "Прикарпаттрансгаз" в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 96 502грн. 14коп. та 1000грн. моральної шкоди. Крім того, з ДК "Укртрансгаз "НАК" Нафтогаз Україна" в особі філії управління магістральних газопроводів "Прикарпаттрансгаз" в користь держави стягнуто 982грн. 02коп. судового збору. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що хоч і встановлено факт вибуття позивача у відрядження не 28.02.2011року, а вночі 01.03.2011року, однак, на думку суду, це є недостатньою підставою для припинення трудового договору і звільнення його з роботи згідно п.4 ст.40 КЗпП України. Тобто суд вважав, що відповідачем було неправильно обрано вид дисциплінарного стягнення.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що суд допустив неповноту при розгляді справи, неправильно встановив обставини справи та дав їм невірну оцінку. Так, на його думку, судом не взято до уваги письмові пояснення працівників відділу екології, природних ресурсів та енергозбереження філії УМГ "Прикарпаттрансгаз" ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили відсутність позивача на робочому місці 28.02.2011року. Крім того, зазначав, що під час розгляду справи у суді за зверненням позивача ОСОБА_6 інспекцією праці у Івано-Франківській області 22-25 серпня 2011 року проведено перевірку щодо дотримання вимог законодавства про працю при звільненні ОСОБА_1 За наслідками проведеної перевірки складено акт, з якого вбачається, що порушень щодо строку та порядку застосування до позивача дисциплінарного стягнення не виявлено. Апелянт вважає, що даний акт при постановленні рішення судом безпідставно не взято до уваги. Тому, на його думку, суд дійшов до помилкового висновку про поновлення позивача на посаді начальника відділу екології, природних ресурсів та енергозбереження управління магістральних робіт філії УМГ "Прикарпаттрансгаз", в зв'язку з чим просить оскаржене рішення суду скасувати, а в позові відмовити.

В засіданні апеляційного суду представник відповідача апеляційну скаргу з наведених підстав підтримав. Вважає, що вимоги ОСОБА_7 про поновлення на роботі та стягнення коштів є необґрунтованими, оскільки матеріалами справи підтверджено вчинення ним дисциплінарного проступку та дотримання вимог норм чинного законодавства про працю України при застосуванні дисциплінарного стягнення. Представник апелянта вказав, що до звільнення ОСОБА_7 тричі допускав істотні порушення трудової дисципліни, зокрема, перебуваючи у відрядженні в березні 2011року. Тому, на його думку, адміністрацією правильно обрано вид дисциплінарного стягнення. Просив оскаржене рішення скасувати, ухваливши нове рішення про відмову у позовних вимогах ОСОБА_7

ОСОБА_7 та його представник доводи апеляційної скарги заперечили, вважаючи, що суд першої інстанції, повно і всебічно встановивши дійсні обставини справи, дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для звільнення за п.4 ст.40 КЗпП України та про обгрунтованість позовних вимог. Тому просили рішення в даній справі залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України та п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992року прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді начальника відділу екології, природних ресурсів та енергозбереження управління магістральних газопроводів "Прикарпаттрансгаз" ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз Україна". Наказом № 33-к від 11.03.2011року його звільнено з роботи по п.4 ст.40 КЗпП України за прогул, допущений ним 28.02.2011року.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно наказу директора управління № 32 від 24.02.2011року ОСОБА_1 з 28.02.2011року по 04.03.2011року відряджений у м.Київ в ДК "Укртрансгаз" для здачі звіту з впровадження заходів з економії паливно-енергетичних ресурсів в УМГ "Прикарпаттрансгаз" в ІІ півріччі 2010року (а.с.49). Встановлено, що зазначений звіт ОСОБА_7 було здано своєчасно. Цієї обставини відповідач не заперечує.

На думку колегії суддів, доводи відповідача про те, що позивач 28.02.2011року не вибув у відрядження і без поважних причин весь цей день був відсутній на роботі, суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги, оскільки факт перебування ОСОБА_1 на робочому місці протягом дня підтверджується не тільки поясненнями свідка - ОСОБА_7, а й письмовим поясненням начальника сектору енергозбереження управління планування та обліку використання ПЕР та енергозбереження апарату ДК "Укртрансгаз" ОСОБА_8, з якого вбачається, що позивач, будучи на своєму робочому місці у м.Івано-Франківську 28.02.2011року, тобто саме в день відбуття у відрядження, по службовому телефону де-кілька раз доводив йому до відому показники розділів звіту та погодив час здачі звіту 01.03.2011року (а.с.67). Крім того, посвідчення про відрядження позивачу було видано саме 28.02.2011року, і в цей же день директором УМГ "Прикарпаттрансгаз" було затверджено звіт, який ОСОБА_7 своєчасно здав, будучи у відрядженні у м.Києві (а.с.10;12).

Водій ОСОБА_9, якого було відряджено у м.Київ разом з ОСОБА_7, у письмовому поясненні адміністрації підприємства зазначав, що причиною затримки їх виїзду з м.Івано-Франківська було захворювання дочки позивача (а.с.83-84).

Приймаючи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що якби в дійсності ОСОБА_7 28.02.2011року, тобто в перший день відрядження не був весь день на робочому місці, а виїхав у м.Київ вечером 28.02.2011року або вночі 01.03.2011року, то ця обставина жодним чином не вплинула на виконання ним завдання адміністрації щодо здачі звіту. Цей факт, а також наявні в справі копії грамот, наказу про заохочення ОСОБА_7 суд першої інстанції правильно розцінив як докази невідповідності обрання відповідачем крайнього заходу дисциплінарного впливу на працівника.

На думку колегії суддів, даючи оцінку наданим сторонами доказам по справі в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що власник при застосуванні дисциплінарного стягнення не врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяну порушенням шкоду; обставини, за яких вчинено проступок та попередню роботу працівника (ч.2 ст.149 КЗпП). Адже, ОСОБА_1, перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем, до дисциплінарної відповідальності жодного разу не притягався, а отримував тільки заохочення та грамоти. Посилання представника відповідача на те, що позивач допускав неодноразово порушення дисципліни не можуть бути прийняті до уваги, оскільки є голослівними, не підтвердженими обєктивними документальними доказами.

З наведеного випливає, що відповідачем до ОСОБА_1 застосовано крайній захід дисциплінарного стягнення звільнення з роботи необгрунтовано, а тому суд правомірно задовольнив його позов про поновлення на роботі та інші вимоги.

Приймаючи до уваги вище наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції по даній справі є законним і обгрунтованим. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування рішення немає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.218; 307; 308; 313; 314; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Дочірньої Компанії "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" відхилити, а рішення Івано-Франківського міського суду від 15 грудня 2011 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Вакарук

ОСОБА_10