Справа № 2-190/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2012 року м.Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі :

Головуючого судді Святської О. В.,

З участю секретаря Клонової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці циільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кам»янопотоківської сільської ради, треті особи КП «Кременчуцьке МБТІ», Полтавське регіональне управління ДАБК про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно,-

встановив :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кам»янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме: прибудову літ.а1 за адресою вул.Нерудна, 2 в с.Садки Кременчуцького району Полтавської області.

Вказала, що згідно договору купівлі-продажу від 20.12.2004 року вона придбала житловий будинок та земельну ділянку за вищевказаною адресою. За час користування даним будинком нею було самовільно побудовано нежитлову прибудову літ.а1 площею 7,7 кв.м. При видачі технічного паспорту на дане домоволодіння 14.12.2011 року КП Кременчуцьке МБТІ вказало , що дане приміщення є самочинно збудованим та рекомендували звернутися до суду з питання узаконення самовільного будівництва.

Враховуючи, що нею отримані висновки від Кременчуцького районного відділу управління держтехногенбезпеки у Полтавській області (лист від 13.01.2012 року), який не заперечує проти подальшої експлуатації самовільно побудованої прибудови; від ДЗ Кременчуцької районної санітарно-епідеміологічної станції (лист від 12.01.2012 року), яка підтверджує відповідність санітарно-гігієнічним нормам самовільно побудованої будівлі ; згідно висновку експерта будівля споруджена з дотриманням вимог ДБН, позивач вважає, що в даному випадку внаслідок її дій не були порушені права інших осіб та здійснення даного самочинного будівництва не суперечить суспільним інтересам, а тому є підстави для визнання за нею права власності на самочинно збудоване майно в судовому порядку .

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні повністю підтримала свої позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Пояснила, що до звернення до суду з питання прийняття до експлуатації самовільно побудованої будівлі до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області позивач зверталася та отримувала усні відмови. Пояснила, що нежитлова прибудова будувалася у 2005-2006 роках, 2011 рік побудови у технічному паспорті записала технік-працівник КП МБТІ, коли виходила на огляд для підготовки технічної документації.

Представник відповідача ОСОБА_3»янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з»явився. В листі просили розглянути справу без їх участі та повідомили, що ОСОБА_1 на її звернення до сільської ради було роз»яснено, що виконком сільської ради не вирішує питання узаконення самовільно побудованих будівель, та було рекомендовано звернутися в Територіальне управління з контролю за будівництвом об»єктів №3 інспекції ДАБК у Полтавській області . При цьому безпосередньо відповідач проти узаконення будівель не заперечує.

Представник третьої особи КП Кременчуцьке МБТІ в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся.

Представник третьої особи Полтавське регіональне управління ДБК в судове засідання не з»явився, надіслали лист про розгляд справи без їх участі.

Суд, заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази їх сукупності , приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 9 Закону України від 20 травня 1999 року «Про архітектурну діяльність» ( у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно ст.15,16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 7 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельні ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил . Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього . Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що визнання судом права власності на самочинне будівництво можливе у тому разі, якщо в прийнятті такого обєкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, які необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: вул..Нерудна,2 в с.Садки Кременчуцького району Полтавської області, що підтверджується технічним паспортом на зазначене нерухоме майно від 14.12.2011 (а. с.20).

З того ж технічного паспорта вбачається, що на земельній ділянці, на якій розташоване нерухоме майно мається самовільно побудоване приміщення нежитлова прибудова літ. а1.

Кременчуцький районний відділ управління держтехногенбезпеки у Полтавській області (лист від 13.01.2012 року) не заперечує проти подальшої експлуатації самовільно побудованої прибудови.

ДЗ Кременчуцька районна санітарно-епідеміологічна станція (лист від 12.01.2012 року) підтверджує відповідність санітарно - гігієнічним нормам самовільно побудованої будівлі.

У відповідності із ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Разом з тим, згідно ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Як вбачається з матеріалів справи , прибудова літ.а1 зведена на земельній ділянці, яка позивачу під їх будівництво не виділялася, ніяких дозволів на будівництво позивач не отримувала, прибудова збудована без належно затвердженого проекту, у встановленому законом порядку в експлуатацію не приймалася і тому є самовільно побудованою. Як вбачається з пояснень представника позивача, будівля була споруджена у 2005-2006 роках, в технічному паспорті вказаний рік побудови 2011.

При цьому позивач не надала суду доказі на те, що до звернення до суду вона зверталася до органу, що на час будівництва приміщення літ.а1 був компетентний вирішувати питання прийняття в експлуатацію новозбудованих приміщень , а тому суд вважає, що спір в даному випадку відсутній. ОСОБА_1 не вказує, яким чином та ким саме порушено , невизнано або оспорюється її право на новостворене майно, як це передбачено ст.15 ЦК України. Крім того, позивач ставить вимогу до відповідача ОСОБА_3»янопотоківської сільської ради, яка на час звернення позивача питання з приводу прийняття будівель до експлуатації не вирішує, що також є підставою для відмови у позові.

Керуючись ст. ст. 375, 376 ЦК України, ст. ст. 10,11, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позову до Кам»янопотоківської сільської ради, треті особи КП «Кременчуцьке МБТІ», Полтавське регіональне управління ДБК про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно в повному обсязі.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд . Особи, як брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Святська