Справа № 2-4395/11
Провадження № 2/2604/768/2012
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"25" січня 2012 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі
головуючої судді Яровенко Н.О.
при секретарі Зіньковська Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики посилаючись на те, що 10.02.2009 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 462 000 грн., що було еквівалентно 60 000 доларів США, які відповідач зобовязався повернути в строк до 19 серпня 2010 року. ОСОБА_3 як дружина ОСОБА_2 надала згоду на укладення останнім договору позики. В добровільному порядку відповідач не повернув борг. Тому позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно суму боргу в розмірі 473 596 грн. 20 коп., 86 821 грн. 98 коп. індекс інфляції за час прострочки сплати боргу та судові витрати.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд стягнути з відповідачів на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 473 596 грн. 20 коп., 86 821 грн. 98 коп. індекс інфляції за час прострочки сплати боргу, 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
Відповідачі та представник відповідача-2 до суду не зявились, причини неявки суду не повідомили, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідачів в судове засідання.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 10 лютого 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого останній взяв в борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 462 000 грн., еквівалент 60 000 доларів США, що підтверджується копією договору позики від 10.02.2009 року (а.с.6). Відповідно до договору відповідач зобовязався до 19 серпня 2010 року повернути суму боргу (п.5 договору).
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність або оперативне управління гроші, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей.
Наполягаючи на задоволенні позову позивач пояснив, що відповідачем було лише частково повернуто грошові кошти, а саме станом на 19.08.2010 року ОСОБА_2 було погашено 600 доларів США, а заборгованість на день остаточного розрахунку склала 59 400 доларів США.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не надав жодного доказу того, що ним було виконано умови договору позики та повернуто в добровільному порядку грошові кошти в сумі 59 400 доларів США.
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В договорі сторони погодили, якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму боргу за договором позики, він зобовязаний сплатити позикодавцю грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, тобто несплачену у строк суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 1,3% від простроченої суми за кожний день прострочки (п.8 договору).
Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Оскільки, позивачем не ставилось питання про стягнення суми боргу з врахуванням 1,3% від простроченої суми за кожний день прострочки, тому суд, вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача суму основного боргу в розмірі 473 596 грн. 20 коп. та індекс інфляції за час прострочки сплати боргу в сумі 86 821 грн. 98 коп.
На день укладення договору позики ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 (а.с.10), яка дала свою згоду ОСОБА_2 на вчинення будь-яких правочинів щодо прийняття ним у позику будь-яких грошових сум, на умовах та на його розсуд (а.с.11).
Відповідно до ч. 3 ст. 61 Сімейного кодексу України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною 4 ст. 65 Сімейного кодексу України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.
А тому суд приходить до висновку, що заборгованість підлягає стягненню з відповідачів солідарно.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачені судовий збір в розмірі 1700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.
Отже позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 625, 1046, 1050 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 58, 88, 131, 208, 209, 212- 215, 218, 226 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу в розмірі 473 596 грн. 20 коп., 86 821 грн. 98 коп. індекс інфляції за час прострочки сплати боргу, 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
До суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з отримання копії рішення.
Суддя