З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа №1023/886/12
Провадження №2/1023/294/12
19 вересня 2012 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., при секретарі - Ярмоленко С.Ю.,
позивачки ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті, особи: відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Славутицького MB ГУ МВС України в Київській області, ОСОБА_2, про визнання особою, що втратила право користування житловим приміщенням ,-
До суду надійшла позовна заява від ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_3, в якій вони просили визнати ОСОБА_5 особою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язати відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Славутицького MB ГУ МВС України в Київській області зняти відповідача з реєстрації.
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивачі є власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 14 жовтня 1994 року, виданого на підставі розпорядження генерального директора ПО «Чорнобильська АЕС» за № 722 - пр. від 14.10.1994 року, та зареєстрованого 1 грудня 1994 року у Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації Київської області за реєстровим № 13/22. Але до цього часу в їхній квартирі зареєстрований відповідач, що створює перешкоди у користуванні їхньою приватною власністю у повному обсязі та реалізації прав на неї.
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала і просила задовольнити, пославшись на зазначені у позовній заяві обставини. Суду пояснила, що вона є співвласником квартири, здійсненню права власності на яку перешкоджає відповідач, оскільки до цього часу не знявся з реєстрації в спірній квартирі.
Позивачі ОСОБА_6 і ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви, в яких просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи без його участі до суду не надав. Тому за згодою позивачки суд ухвалив заочне рішення на підстав наявних доказів у справі відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України.
ОСОБА_2, третя особа у справі, підтримав позовні вимоги позивачів, пояснивши, що відповідач з 2002 року у спірній квартирі не проживає, але до цього часу не знявся з реєстрації, чим перешкоджає їм у реалізації права власності.
Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Славутицького MB ГУ МВС України в Київській області, третя особа у справі, у судове засідання представника не направив, подавши заяву про розгляд справи без його участі.
Вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 14 жовтня 1994 року, виданого на підставі розпорядження генерального директора ПО «Чорнобильська АЕС» за № 722 - пр. від 14.10.1994 року, та зареєстрованого 1 грудня 1994 року у Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації Київської області за реєстровим № 13/22, у відповідності до якого ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 було передано у спільну сумісну власність квартиру № 22, розташовану у будинку № 13 Московського кварталу м. Славутича Київської області,
З того дня позивачі є єдиними власниками даного жилого приміщення, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.
Згідно довідки форми З КП «ЖКЦ» від 28.05.2012 року № 1137 на момент розгляду справи в суді за цією адресою зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_6, позивачі у справі, ОСОБА_5, відповідач, та ОСОБА_7, третя особа у справі.
Як зазначено у даній довідці та підтверджено позивачкою в судовому засіданні, відповідач був зареєстрований у спірному житловому приміщенні з 05.07.2002 року як її двоюрідний брат. Проте, в судовому засіданні позивачка пояснила, що відповідач з моменту реєстрації в житловому приміщенні не проживає. Реєстрація йому потрібна була для того, щоб влаштуватися на роботу в м. Славутичі. Місце проживання відповідача на час розгляду справи їй невідомо.
Факт не проживання відповідача у спірному житловому приміщенні з липня 2002 року підтверджено показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися власністю на свій розсуд.
Відповідно до ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Згідно 4.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти, батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Як вбачається із змісту ч.2 ст. 64 ЖК України, відповідач ОСОБА_5 не, являється членом сім'ї позивачів.
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має гірше вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Як вбачається з пояснень позивачки, реєстрація відповідача у спірному житловому приміщенні створює перешкоди у здійсненні власниками цього житлового приміщення права користування та розпорядження своїм майном.
За таких обставин суд вважає, що необхідно усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_5 особою, що втратила право користування цим житловим приміщенням.
Позовні вимоги в частині зобов'язання відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області зняти з реєстрації відповідача не підлягають задоволенню, оскільки згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, рішення суду про визнання відповідача особою, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням є підставою для зняття його з реєстрації.
Понесені нею судові витрати позивачка просила з відповідача не стягувати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 224-226 ЦПК України, суд-
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_5 особою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим з адресою: АДРЕСА_2.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повне заочне рішення виготовлено 24 вересня 2012 року.
Суддя Н. Ф. Теремецька