Апеляційний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2012р. м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Цюри Т.В., Сєвєрової Є.С., при секретарі Криворучці Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 30 січня 2012року по справі за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

22.11.2011р. представник ПАТ КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого послався на те, що 20.02.2006р. між Банком та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у сумі 39600доларів США на придбання транспортного засобу строком користування до 18.02.2011р. із сплатою 9% річних. В цей же день між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки. У звязку з неналежним виконанням умов договору виникла заборгованість. На підставі наведеного представник позивача просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму боргу в розмірі 323419грн. 44 коп., що складається з наступних сум: заборгованість по тілу кредиту - 172307грн.58коп., заборгованість за відсотками - 30549грн.31коп., комісія - 29733грн.24коп., пеня за порушення сплати заборгованості по тілу кредиту - 59261грн.38коп., сума штрафу - 31567грн.93коп.; судові витрати (а.с.1-3).

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Рішенням суду від 16.05.2011року позовну заяву ПАТ КБ «НАДРА» - задоволено.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «НАДРА» 323419грн.44коп., а саме заборгованість по тілу кредиту - 172307грн.58коп., заборгованість за відсотками - 30549грн.31коп., комісія - 29733грн.24коп., пеня за порушення сплати заборгованості по тілу кредиту - 59261грн.38коп., штраф -31567грн.93коп.; та в рівних частках з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1700грн., витрати на ІТЗ в розмірі 120грн.(а.с.38-40).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким вважати борг по кредитному договору у розмірі 323419грн.44коп. сплаченим в повному обсязі, а кредитний договір вважати виконаним та стягнути з позивача на його користь судові витрати, при цьому апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, оскільки судом було неправильно встановлені обставини, не долучені документи та не враховані факти, які мають значення для справи, неправильно дослідженні та оцінені докази. Судом не враховано, що 16.07.2009р. він оформив нотаріальну довіреність на імя працівників банку ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яку згодом 16.04.2010р. скасував. Зазначені особи отримали мій автомобіль з правом використовування його в рахунок погашення кредиту.

Колегія суддів, заслухав суддю доповідача, сторони по справі, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд 1 інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов банку, суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір та договір поруки укладені у відповідності до вимог діючого законодавства, відповідачі допустили порушення умов договору і свої зобовязання за договором не виконують, що призвело до утворення заборгованості як по кредиту, так і по відсотках.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи, зібраним доказам, яким суд дав належну оцінку та нормам ЦК України.

Судом першої інстанції були встановлені факти і відповідні їм правовідносини, які виникли між сторонами.

Згідно кредитного договору від 20 лютого 2006р. укладеного між ВАТ КБ "НАДРА" та ОСОБА_1, останній отримав кредит у розмірі 39600 доларів США на придбання транспортного засобу під 9% річних (а.с.17-18). З матеріалів справи вбачається, що банк повністю та в строки виконав зобов'язання по даному кредитному договору.

20.02.2006р. між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки, згідно якого ОСОБА_2 виступила поручителем за зобов'язаннями ОСОБА_1 у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору (а.с.19). Зазначеним договором була встановлена солідарна відповідальність боржника і поручителя перед кредитором, що відповідає вимогам ч.2 ст. 554 ЦК України.

Судом першої інстанції було встановлено, що з боку ОСОБА_1 умови кредитного договору належним чином виконані не були, проти чого фактично не заперечував відповідач ОСОБА_1, як в суді першої так в суді апеляційної інстанції.

Так, згідно розрахунку заборгованості на аркуші справи 6-16 відповідач ОСОБА_1 перестав сплачувати кредит, внаслідок чого перед банком за договором кредитування станом на 02.09.2011р. виникла заборгованість в розмірі 323419грн.44коп., яка складається з: заборгованість по тілу кредиту - 172307грн.58коп., заборгованість за відсотками - 30549грн.31коп., комісія - 29733грн.24коп., пеня за порушення сплати заборгованості по тілу кредиту - 59261грн.38коп., сума штрафу -31567грн.93коп.

Відповідно до п.1.1 Договору позичальник зобов'язаний повернути банку кредит в повному обсязі в термін, встановлений графіком погашення кредиту, але не пізніше 18лютого 2011р.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст.525 ЦПК України одностороння відмова від виконання договірного зобов'язання не допускається.

Згідно ч.І ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч.3 цієї же статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі викладеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірного зобов'язання, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що позов банку є обґрунтованими та підлягає задоволенню в повному обсязі, шляхом стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в розмірі 323419грн.44коп.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідачі не надали суду першої інстанції та апеляційної інстанції доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову банку.

Крім того, ч.1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказування.

Доводи апелянта відносно того, що він передав працівникам банку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свій автомобіль, в рахунок погашення кредиту, тому, на його думку, треба вважати кредитний договір виконаним є необґрунтованим, оскільки надання довіреності фізичним особам ні є належним виконанням кредитного договору.

Відповідачем не надавались належні докази, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4Я дійсно є працівниками банку. ОСОБА_1ІВ. не заявляв позов про визнання кредитного договору виконаним.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 30 січня 2012року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: Є.С.Сєвєрова

ОСОБА_5