Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Мелінишин Г.П., Меленко О.Є. секретаря Сурмачевської У.С.,

сторін: представника ДТГО «Львівська залізниця»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ДТГО «Львівська Залізниця» в особі Івано-Франківської дистанції водопостачання про визнання дій адміністрації по зниженню кваліфікаційного розряду незаконними, стягнення різниці в оплаті праці за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 29 листопада 2011 року,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 29 листопада 2011 року у звязку із пропуском строку звернення до суду відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ДТГО «Львівська Залізниця» в особі Івано-Франківської дистанції водопостачання про визнання дій адміністрації по зниженню кваліфікаційного розряду незаконними, стягнення різниці в оплаті праці до середнього заробітку за посадою машиніста залізничного водопостачання 6 розряду.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій вказує, що рішення суду винесене незаконно, з порушенням норм процесуального та матеріального права, також судом неповно встановлено обставини, що мають значення для справи.

Апелянт зазначає, що суд застосував для вирішення справи помилково абзац 1 ст. 233 КЗпП згідно якого працівник може звертатися з заявою про вирішення трудового спору до суду в трьохмісячний термін. Однак, відповідно до абз.2 даної статті працівник має право на звернення до суду про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

________________________________________________________________________________

Справа №0907/2-5381/2011р. Головуючий І інстанції: Островський Л.Є.

Провадження № 22ц/0990/469/2012р. Суддя-доповідач ОСОБА_2

Категорія 51

Окрім того судом першої інстанції неправомірно та невідомо з яких причин було застосовано при розгляді справи посилання на п.4 ст. 40 КЗпП звільнення працівника за прогул, що не відповідає дійсності та обставинам справи.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

В засідання апеляційного суду апелянт не зявився без поважних причин, направивши суду заяву про відкладення розгляду справи. При цьому ним не додано до заяви документів, які б стверджувати представництво чи участь на його стороні адвоката. Вислухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач працював на посаді машиніста водопостачання Івано-Франківської дистанції водопостачання.

Наказом №58 к від 01.08.2002 року та наказом № 17-ос від 03.03.2006 року ОСОБА_1 знижено кваліфікаційний розряд з 6 на 4 у звязку із змінами у штатному розкладі.

Позивач стверджував, що при зниженні позивачу кваліфікаційного розряду допущено ряд порушень трудового законодавства, зокрема ст.32 КЗпП України, оскільки він за 2 місяці не попереджався про зміну у організації праці.

Також у судовому засіданні встановлено, що позивач дізнався про порушення його трудового права в 2002 році та 2006 році, крім того у 2009 році проводились перевірки за його зверненням та давались обґрунтовані відповіді, чого позивач сам не заперечував в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст..261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а згідно ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

До суду позивач з позовом про порушення його трудових прав звернувся 06.04.2011 року, тобто через 9 та 5 років після видання оскаржуваних ним наказів про зниження кваліфікаційного розряду. Відповідно до ст. 233 КЗпП України передбачений тримісячний строк звернення до суду із позовом про поновлення порушених трудових прав.

Позивач в судовому засіданні не навів жодної поважної причини пропуску строку звернення до суду за захистом порушеного права, тому суд обґрунтовано відмовив йому у задоволенні позовних вимог з цих підстав.

Посилання апелянта на безпідставність застосування судом п.4 ст.40 КЗпП України не є підставою для скасування рішення суду, оскільки не впливає на суть і правильність постановленого рішення. Колегія суддів вважає, що посилання на дану норму є зайвим і може бути усунене судом першої інстанції шляхом виправлення допущеної описки відповідно до вимог ст. 219 ЦПК України.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості.

Підстав для скасування даного рішення та постановлення нового з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст.307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 29 листопада 2011 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

Г.П. ОСОБА_3 Меленко