Справа № 22-ц-2/12 Головуючий у 1 інстанції: Стефанюк Б.Р.
Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

При секретарі: Кубішин І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 жовтня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_3 ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, за участю третіх осіб ОСОБА_3, Львівського міського управління земельних ресурсів, Управління охорони історичного середовища про реальний поділ земельної ділянки та визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, зустрічними позовами ОСОБА_5, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зустрічним позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3 ОСОБА_4 про демонтаж дерев'яного будинку, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5, Галицької районної адміністрації Львівської міської ради з позовом про визнання права власності на незавершений будівництвом житловий будинок та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що на земельній ділянці, яка знаходиться в спільному користуванні з відповідачами по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які також є співвласниками будинку по вул. Замковій, 2 у м. Львові, нею був початий будівництвом житловий будинок. Дану будівництво проводилось з дотриманням будівельних, санітарних та протипожежних норм і таким не порушуються права інших осіб.

А оскільки з іншими співвласниками будинку не досягнуто згоди щодо користування земельною ділянкою, яка закріплена за будинковолодінням, просила встановити порядок користування такою у відповідності до висновку судової будівельно технічної експертизи від 23 липня 2005 року.

В подальшому доповнила свої позовні вимоги та просила визнати частково недійсним договір дарування частини житлового будинку від 03 березня 2004 року в частині дарування ОСОБА_3, ОСОБА_5 сараю позначеного в технічному паспорті літ. "Б" пл. 16,5 м.кв., покликаючись на те, що даний сарай був збудований самочинно, не був узаконений і на час укладення оспроюваного договору був демонтований.

Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася в суд до ОСОБА_3 ОСОБА_4 з зустрічним позовом про демонтаж дерев'яного будинку. При цьому зазначили, що відповідач самовільно, без будь яких дозвільних документів у межах історико культурного заповідника, що входить до Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО здійснив самовільне будівництво житлового будинку.

У відповідності до розпорядження Галицької районної адміністрації за №426 від 18 квітня 2005 року відповідач зобов'язано демонтувати самочинне будівництво. Однак в добровільному порядку відповідачем розпорядження Галицької районної адміністрації не виконано.

ОСОБА_2 та свистун Л.Ф. подали також зустрічні позови про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та демонтаж самочинно збудованого житлового будинку. В обґрунтування своїх позовних вимог покликалися на те, що ОСОБА_3 ОСОБА_4 без відповідного дозволу та відповідної технічної документації, без згоди інших співвласників будинку, на земельній ділянці, яка знаходиться в їхньому спільному користуванні здійснила самочинне будівництво, яким порушила їхні законні права, оскільки такі позбавлені можливості користуватися своєю земельною ділянкою.

Просили встановити порядок користування земельною ділянкою у відповідності до їхніх часток в будинку.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29 жовтня 2007 року задоволено позов ОСОБА_3 ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_3 ОСОБА_4 право власності на незавершений будівництвом житловий будинок розмірами 11,60х7,70 кв.м., що розташований на земельній ділянці за адресою м. Львів, вул. Замкова, 2.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою за адресою м. Львів, вул. Замкова, 2 передбачений у Варіанті І (пункт 2 "Висновик") та Таблиці №3 Висновку судової будівельно технічної експертизи №173 від 23.07.2005 року, за яким у спільне користування ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 ОСОБА_4 виділено частину ділянки площею 137,0 кв.м.; в одноосібне користування ОСОБА_2 виділено частину ділянки площею 287, 7 кв.м., ОСОБА_3 ОСОБА_4 частину ділянки площею 163, 7 кв.м., ОСОБА_5 частину ділянки площею 44,6 кв.м.

Визнано договір дарування частини житлового будинку від 03.03.2004 року недійсним в частині дарування ОСОБА_3 ОСОБА_6 ОСОБА_7 сараю позначеного в технічному паспорті літ. "Б" площею 16,5 кв.м.

Відмовлено в задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_2, ОСОБА_5 та Галицької районної адміністрації Львівської міської ради.

В апеляційній скарзі Галицька районна адміністрація Львівської міської ради просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким їх позов задовольнити.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що ОСОБА_3 ОСОБА_4 самовільно без погодження з управлінням охорони історичного середовища та з порушенням будівельних норм і правил, ведуться будівельні роботи на земельній ділянці, наданій у постійне користування для обслуговування будинку, що є у спільному користуванні з іншими мешканцями будинку і розташований за адресою м. Львів, вул. Замкова, 2. Розпорядженням Галицької районної адміністрації ОСОБА_3 ОСОБА_4 зобов'язано демонтувати самовільно збудований дерев'яний будинок, однак дане розпорядження не виконано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні первинного позову та задовольнити її зустрічний позов.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Стверджує, що суд прийшов до необґрунтованого висновку про законність дій зі сторони позивачки та визнав за нею право власності на самовільне будівництво, оскільки розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради її зобов'язано знести самовільну будову. Крім того, земля на якій позивач ОСОБА_3 ОСОБА_4 здійснила самовільне будівництво знаходиться у комунальній власності громади міста. Спірне самочинне будівництво порушує її права, оскільки позивач має право здійснювати користування та обслуговування спірної будівлі за рахунок земельної ділянки, яка розташована в зоні обслуговування належної їй частини житлового будинку. Просить встановити порядок користування земельною ділянкою в співвідношенні до часток співвласників будинку, а також у відповідності до 4 го варіанту висновку №95 комплексної будівельно технічної експертизи від 29 червня 2011 року зробленого Волинським відділенням Львівського НДІСЕ.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін та їх представників на підтримання та заперечення апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Галицької районної адміністрації Львівської міської ради підлягає до задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_2 до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Земельного Кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. (ч. 3 ст. 89 ЗК України)

Згідно ч. 4, 5 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки.

Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

У відповідності до ч. 2,3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Згідно ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є співвласниками житлового будинку по вул. Замковій, 2 у м. Львові. Відповідно ОСОБА_3 ОСОБА_4 належить 33/100 ідеальних частки будинку, ОСОБА_2 58/100 ідеальних часток будинку, а ОСОБА_5 9/100 ідеальних частин будинку.

Ухвалою Львівської міської ради №970 від 01 липня 1994 року, співвласникам будинку по вул. Замковій, 2 у м. Львові надано в користування земельну ділянку площею 693 м. кв., на підставі якої в подальшому оформлено Державний акт про право постійного користування землею ЛВ 40201001 від 26 вересня 1994 року.

На земельній ділянці, яка виділена в постійне користування співвласникам будинку №2 по вул. Замковій у м. Львові Маркович ОСОБА_4 самовільно розпочала будівництво житлового будинку.

Задовільняючи позовні вимоги ОСОБА_3 ОСОБА_4 щодо визнання права власності на незавершений будівництвом житловий будинок та встановлення порядку користування земельною ділянкою суд першої інстанції виходив з того, що вищезгаданий житловий будинок на земельній ділянці, яка згідно висновку будівельно технічної експертизи пропонується позивачці, будівництво такого проведено з дотриманням будівельних норм та не порушує права інших осіб. При цьому суд вважав, що відсутні правові підстави для задоволення позову Галицької районної адміністрації про демонтаж самовільного будівництва. Земельна ділянка розподілена у відповідності до одного з варіантів висновку будівельно технічної експертизи та враховано частки співвласників у будинку, та можливість доступу кожного з них до своєї власності.

Однак з даними висновками суду погодитись не можна.

Визнаючи за ОСОБА_3 - ОСОБА_4 право власності на незавершений будівництвом житловий будинок, суд послався на ст. 376 ЦК України. Однак дана норма закону не передбачає визнання права власності на незвершене будівництво.

Частина четверта статті 331 ЦК України, яка регулювала спірні правовідносини виключена на підставі Закону України "Про внесення змін до даної статті від 15 грудня 2005 року.

Враховуючи вищенаведене, позивачем не наведено, а судом не встановлено правових підстав для визнання за позивачем права власності на незавершений будівництвом житловий будинок.

А оскільки будівництво житлового будинку проведено без дозволу органів місцевого самоврядування, погодженого відповідними службами, та технічної документації на земельній ділянці яка відведена для будівництва і належить позивачеві на відповідній правовій підставі і даним будівництвом порушуються права інших осіб (співвласників будинку, в спільному користуванні яких знаходиться земельна ділянка), крім того Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради винесено розпорядження про демонтаж самочинно збудованого будинку, то у суду першої інстанції не було правових підстав для відмови в задоволенні зустрічного позову Галицької районної адміністрації про демонтаж будинку. Даний позов підлягає до задоволення.

Рішення суду в частині визнання права власності на незавершений будинок підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову. Також слід відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 ОСОБА_4 в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою, оскільки її позовні вимоги в цій частині ґрунтувалися на висновку будівельно технічної експертизи, яким було враховано самочинно збудований будинок на спірній земельній ділянці, можливість його обслуговування та доступ до нього позивача за первісним позовом.

З огляду на те, що на день проведення даної експертизи будівля, самочинно збудована на земельній ділянці не була узаконена, суд в порушення вимог ст. 57 ЦПК України не повинен був покладати в основу рішення суб'єктивний висновок експерта і приймати його як доказ, що має значення для об'єктивного вирішення справи.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року, з подальшими змінами згідно Постанови Верховного Суду України №2 від 19.03.2010 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель та споруд, розташування плодово ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуючи також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо.

При проведенні комплексної судової будівельно технічної експертизи, були застосовані методи планово висотного знімання спірної земельної ділянки, що дозволило експерту запропонувати сторонам варіанти розподілу земельної ділянки пропорційно до їх часток у володінні будинком №2 по вул. Замковій в м. Львові, враховуючи рельєфну нерівність зазначеної земельної ділянки, без врахування наявності на земельній ділянці самовільно збудованого ОСОБА_3 ОСОБА_8 будинку. Такі варіанти розподілу земельної ділянки відповідають інтересам її користувачів, передбачають можливість користування та обслуговування земельної ділянки всіма сторонами, відповідають санітарним та протипожежним правилам. При таких варіантах розподілу земельної ділянки, запропоновані для спільного користування частини земельної ділянки не ущемляють інтересів сторін та не призводять до можливого встановлення земельного сервітуту.

Дослідивши варіанти встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою між землекористувачами, запропоновані висновком комплексної судової будівельно технічної експертизи, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 щодо встановлення порядку земельною ділянкою у відповідності до 4-го варіанту даного висновку підлягає до задоволення. Оскільки таким передбачено можливість розподілу земельної ділянки між землекористувачами в такий спосіб, що розміри даних земельних ділянок відповідають їхнім часткам у будинку, дозволяють безперешкодно кожному із них користуватися своєю земельною ділянкою та мати вільний доступ до неї не порушуючи при цьому прав інших землекористувачів.

Позовні вимоги ОСОБА_2В та ОСОБА_5 в частині зобов'язання ОСОБА_3 ОСОБА_4 демонтувати самочинно збудований житловий будинок задоволенню не підлягають, оскільки позивачі у відповідності до вимог ст. 376 ЦК України не наділені таким правом вимоги (такий позов може подавати орган державної влади, або місцевого самоврядування).

Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції не може вважатися законним і обґрунтованим і таке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 ОСОБА_4 та задоволенні позову Галицької районної адміністрації і частковому задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Керуючись ст. ст. 209 ч.3, 303,307 ч.1 п.2,309 ч.1 п.п.1,2, 3,4, 314 ч.2,316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 жовтня 2007 року в частині визнання права власності на незавершений будівництвом будинок та встановлення порядку користування земельної ділянки скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_3 ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, за участю третіх осіб ОСОБА_3, Львівського міського управління земельних ресурсів, Управління охорони історичного середовища про реальний поділ земельної ділянки та визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно відмовити.

Позов Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3 ОСОБА_4 про демонтаж дерев'яного будинку задовольнити та позов ОСОБА_5, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та встановлення порядку користування земельною ділянкою задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 ОСОБА_4 демонтувати самовільно збудований житловий будинок розмірами 11,60х7,70 кв.м., що розташований на земельній ділянці за адресою м. Львів, вул. Замкова, 2.

Встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою м. Львів, вул. Замкова, 2, згідно висновку №95 комплексної будівельно технічної експертизи Львівського науково дослідного інституту судових експертиз.

Виділити у користування ОСОБА_2 Інзі Всеволодівні, ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5 земельні ділянки згідно четвертого варіанту запропонованому експертом ОСОБА_9 (т. 2, а.с. 49-50), а саме:

ОСОБА_2 Інзі Всеволодівні: земельну ділянку (6) площею 0,0274 га в межах 7-16-15-17-18-19-10-20-21-22-24-4-5-6-7 і 3-25-2-3;

ОСОБА_3 - ОСОБА_4: земельну ділянку (2) площею 0,0156 га в межах 21-27-28-1-2-25-24-23-22-21;

ОСОБА_5: земельну ділянку (3) площею 0,0043 га в межах 20-26-27-21-20.

Земельну ділянку (4) площею 0,0040 га в межах 4-24-25-3-4 в спільне користування ОСОБА_5, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 для влаштування заїзду.

Земельну ділянку (5) площею 0,0051 га в межах 13-12-11-10-19-18-17-15-14-13 в спільне користування ОСОБА_2 Інзі Всеволодівні, ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: