Апеляційний суд Івано-Франківської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.

суддів: Проскурніцького П.І., Ясеновенко Л.В.

секретаря Юрків І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на рішення Івано-Франківського міського суду від 08 листопада 2011 року з участю: представника апелянта ОСОБА_1; представника ОСОБА_2- ОСОБА_3; представника ЖЕО-№ 9 м. Івано-Франківська ОСОБА_4; представника Служби у справах дітей виконкому Івано-Франківської міської ради - ОСОБА_5,

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2010 року ОСОБА_2 пред`явив позов до ЖЕО-№ 9, виконкому Івано-Франківської міської ради про визнання за ним і членами його сім`ї права користування квартирою № 10 будинку № 37 по вул.Грушевського в м.Івано-Франківську та про зобов`язання виконкому видати йому ордер на зазначену квартиру. Позивач зазначав, що з 2004 року по даний час працює слюсарем-сантехніком ЖЕО-№ 9, і з 31.03.2008року перебуває на черзі для отримання службового житла. Вказував, що він з дозволу адміністрації ЖЕО-№ 9 та наймача спірної квартири ОСОБА_6 вселився у зазначену квартиру з членами своєї сім`ї. ОСОБА_2 посилався на те, що проживаючи спільно з ОСОБА_6, здійснював зі своєю дружиною догляд за ним до часу його смерті. Після смерті останнього за власні кошти провів його захоронення. Продовжуючи проживати у названому жилому приміщенні, своїми силами та за власні кошти здійснив необхідні ремонтні роботи. Посилаючись на викладені вище обставини вважає, що у нього та у його членів сім`ї виникло право користування спірною квартирою.

Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради звернувся із зустрічним позовом ________________________________________________________________________________

Справа № 22-ц-57/2012р. Головуючий у 1 інстанції - Островський Л.Є.

Категорія 41 Доповідач - Девляшевський В.А.

до ОСОБА_2, ОСОБА_7 про виселення із спірної квартири їх та неповнолітніх дітей без надання іншого житла. Позов було аргументовано тим, що спірна квартира є об`єктом комунальної власності, і рішення про її надання ОСОБА_2 та членам його сім`ї міськвиконкомом не приймалось. Оскільки названа квартира була зайнята позивачем і членами сім`ї самовільно, міськвиконком просив позов про виселення задовольнити.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08 листопада 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що у спірну квартиру, яка, не думку суду, перебуває на балансі ЖЕО-№9, ОСОБА_2. з членами своєї сім`ї вселився не самовільно, а з дозволу ЖЕО-№ 9 та наймача ОСОБА_6 Суд посилався на те, що ОСОБА_2 вів спільне господарство з ОСОБА_6, проводив ремонтні роботи, оплачував комунальні платежі, після смерті наймача провів його поховання. Тому місцевий суд вважав, що ОСОБА_2 та члени його сім`ї набули право користування спірною квартирою.

В апеляційній скарзі на зазначене рішення виконком Івано-Франківської міської ради посилається на те, що суд першої інстанції, постановляючи рішення, залишив поза увагою той факт, що міськвиконком не приймав рішення про включення спірної квартири АДРЕСА_1 в список службових жилих приміщень та про надання її в користування сім`ї ОСОБА_2. Тому апелянт вважає, що позивач не має правової підстави претендувати на отримання зазначеної квартири. Скаржник крім того вказує на те, що твердження ОСОБА_2 про вселення у спірне жиле приміщення в кінці 2008 року з дозволу наймача ОСОБА_6, постійне проживання там і ведення спільного господарства не доведено об`єктивними доказами. Тому, на думку апелянта, судом було безпідставно задоволено позов ОСОБА_2 і відмовлено у позові міськвиконкому.

Вважаючи у звязку із наведеними обставинами оскаржене рішення незаконним, апелянт просить його скасувати, ухваливши нове рішення про відмову у позові ОСОБА_2 та задоволення позову міськвиконкому.

ОСОБА_7 в засідання апеляційного суду не зявилась з невідомих причин, хоч судове повідомлення було вручено завчасно. Отже, є правові підстави для розгляду справи у її відсутності.

В засіданні Апеляційного суду представник міськвиконкому апеляційну скаргу з наведених підстав підтримав. Вважаючи у зв`язку із наведеним оскаржене рішення незаконним, представник міськвиконкому просив його скасувати.

Представник ОСОБА_2- ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги заперечила. Вона пояснила, що поясненнями свідків та довідкою спецкомбінату доведено, що ОСОБА_2 у спірну квартиру вселився за життя її наймача, проживав з ним однією сімєю, сплачував комунальні послуги, проводив ремонт, а тому разом із своєю дружиною та дітьми набув права користування згаданим жилим приміщенням. Тому просила апеляційну скаргу відхилити.

Представники ЖЕО-№9 та Служби у справах дітей міськвиконкому доводи апеляційної скарги заперечили, вважаючи, що судом першої інстанції на законних підставах визнано право користування спірним житловим приміщенням за працівником ЖЕО-№9 - ОСОБА_2 та членами його сімї. Тому просили рішення в даній справі залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін та представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що наймачем квартири АДРЕСА_2 являвся ОСОБА_6, який помер 09.05.2009року (довідка ЖЕО-№ 9 на а.с.51). Із змісту позовної заяви ОСОБА_2 слідує, що вселення його та членів сімї у згадану квартиру відбулось не у встановленому нормами чинного житлового законодавства України порядку, а тільки за згодою адміністрації ЖЕО-№ 9. Посилання позивача у додатковій заяві (а.с.50) на те, що він вселився у спірне житлове приміщення за згодою наймача ще за життя ОСОБА_6 в кінці 2008 року, спільно проживав з ним разом із своєю дружиною і дітьми, обєктивними відомостями не доведено. Навпаки, поясненнями свідка ОСОБА_8, які суд першої інстанції залишив без уваги, такі твердження спростовуються. Названим свідком, зокрема, зазначено, що у спірну квартиру ОСОБА_2 вселився через місяць або два після смерті наймача ОСОБА_6 Інший свідок ОСОБА_9 пояснив, що про час та обставини вселення ОСОБА_2 йому відомо зі слів самого позивача. За відсутності доказів вселення за життя наймача квартири в порядку, визначеному ст.65 ЖК України, посилання ОСОБА_2 на те, що він за свої кошти провів захоронення ОСОБА_6 і проводив ремонт згаданої квартири, на думку колегії суддів, правового значення не мають, а отже, і не можуть бути підставою для висновку про обгрунтованість його позовних вимог.

Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишились акти комісії ЖЕО-№9 від 25 травня 2009 року та від 26 червня 2009 року (а.с.53;54), в яких зазначено про вкрай занедбаний стан спірної квартири після смерті наймача ОСОБА_6, що фактично свідчить про непридатність її для проживання, та перелік робіт, які протягом червня 2009 року, тобто після смерті згаданого наймача були виконані у спірній квартирі працівником ЖЕО-№ 9 ОСОБА_2 Зазначені обставини також спростовують твердження позивача про спільне проживання у спірному жилому приміщенні сімї ОСОБА_2 За відсутності доказів набуття права користування спірною квартирою, відповідачі з неповнолітніми дітьми згідно ст.109; частини 3 ст.116 ЖК України підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення.

У звязку із тим, що суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, не дав правильну оцінку встановленим фактам, і його висновки щодо набуття позивачем права користування спірною квартирою за нормами Житлового Кодексу України не відповідають доказам і встановленим обставинам, оскаржене рішення не може вважатись законним і обгрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

Приймаючи до уваги наведене вище, по даній справі є правові підстави для ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 218; 307; 309; 313; 314; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу виконкому Івано-Франківської міської ради задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 08 листопада 2011 року по даній справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити в позові ОСОБА_2 про визнання за ним і членами його сім`ї права користування квартирою № 10 будинку № 37 по вул.Грушевського в м.Івано-Франківську та про зобов`язання виконкому Івано-Франківської міської ради видати йому ордер на зайняття цього житлового приміщення.

Зустрічний позов виконкому Івано-Франківської міської ради задовольнити. Виселити з квартири АДРЕСА_3 без надання іншого жилого приміщення ОСОБА_2, ОСОБА_7 та їх неповнолітніх дітей: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14.

Рішення набирає законної сили після його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів після набрання ним законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: П.І. Проскурніцький

ОСОБА_15