АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0413/2-3041/11
Провадження № 22-ц/491/696/12 Головуючий в суді першої
Справа № 0413/2п-116/2011 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 (3) Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2012 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів Братіщевої Л.А., Михайлів Л.В.,

при секретарі Бондаренко І.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_4» на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 жовтня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_4» про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2011 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_4» (далі ПАТ «Євраз ОСОБА_4») та просив стягнути з відповідача 180000 грн. моральної шкоди, спричиненої втратою професійної працездатності у звязку із професійним захворюванням.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 жовтня 2011 року позов ОСОБА_5 задоволено частково, стягнуто на його користь з ПАТ «Євраз ОСОБА_4» 35000 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 грудня 2011 року заяву представника ПАТ Євраз ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ «Євраз ОСОБА_4» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд безпідставно залучив його до участі у справі в якості відповідача, помилково до спірних правовідносин застосував норми ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України і ст. 1167 ЦК України та залишив поза увагою положення підпункту 4.2 пункту 4 Рішення Конституційного ОСОБА_4 України від 27 січня 2004 року № 1рп/2004, яким передбачено, що відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 237-1 КЗпП України не застосовується до осіб, які підлягають обовязковому соціальному страхуванню. Суд залишив поза увагою, що підставою для відшкодування моральної шкоди є висновок медичних органів, а такого висновку позивач не надав. Крім того, судом не звернуто уваги на те, що позивач був попереджений про наявність шкідливих факторів, які є особливістю виробничого процесу на підприємстві.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_4 встановлено, що позивач ОСОБА_5 тривалий час працював на шахті «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка», правонаступником якого є відповідач, у шкідливих умовах праці.

Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 11 травня 2011 року ОСОБА_5 встановлені професійні захворювання: радикулопатія L5, S1, S2 і С7, С8, переважно зліва, часто рецидивуючий перебіг, фаза загострення з вираженими порушеннями статико-динамічної функції хребта і больовим синдромом, нейроваскулярним синдромом і дистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового і лівобічного кульшового періартрозу, деформуючого артрозу і періартрозу ліктьових і колінних суглобів ПФ першого-другого ст., хронічний бронхіт, легенева недостатність першого ст., у звязку з чим було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання № 38 від 24 травня 2011 року.

Згідно п.п. 17, 19 вищезазначеного акту причиною професійного захворювання позивача є робота протягом 26 років 5 місяців в умовах важкої фізичної праці та 19 років 10 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони, винними в профзахворюванні позивача визнано керівництво шахти «Ювілейна» РУ ім. ХХ партзїзду, шахти «Ювілейна» РУ «Суха Балка», шахти «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка», шахти «Ювілейна» ПАТ «Євраз ОСОБА_4», в період з 2006 року по момент складання акту начальник дільниці № 41 шахти «Ювілейна» ОСОБА_6, яке порушило вимоги ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ст. 153 КЗпП України.

Висновком МСЕК від 15 червня 2011 року ОСОБА_5 первинно встановлено 40 % втрати професійної працездатності, з яких 30% по радикулопатії і 10 % по хронічному бронхіту, та визнано його інвалідом третьої групи.

Згідно рекомендацій МСЕК позивачу протипоказана важка праця, вимушена поза, довга хода, переохолодження та робота в умовах виробничого пилу, а також необхідні медична реабілітація, санаторно-курортне та медикаментозне лікування, вироби медичного призначення.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо обовязку відповідача по відшкодуванню заподіяної моральної шкоди з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» та п. 22 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» зупинено дію абз. 4 ст. 1, підп. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а з 01.01.2008 року відшкодування Відділенням Фонду моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припинено.

Враховуючи те, що на час виникнення у ОСОБА_5 права на відшкодування моральної шкоди 15 червня 2011 року зазначені положення ст. ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», котрі передбачали відшкодування моральної шкоди не діяли, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України обовязок по відшкодуванню моральної шкоди судом першої інстанції обґрунтовано покладено на підприємство, з вини якого заподіяно моральну шкоду позивачу.

Тому доводи відповідача про те, що моральна шкода повинна відшкодовуватися Фондом соціального страхування, не можуть бути взяті до уваги.

Факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_5 у зв'язку з його професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні та підтверджений наданими позивачем доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що при укладенні трудового договору позивачу були розяснені умови праці, попереджено про наявність шкідливих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоровя, безпідставні, оскільки ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Інші доводи відповідача спростовуються матеріалами справи та обґрунтованими висновками суду, викладеними у рішенні.

Однак, визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції не взяв до уваги розяснення п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами) Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди, визначеної судом першої інстанції, є завищеним.

Беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманих позивачем професійних захворювань, ступінь втрати ним професійної працездатності, обсяг фізичних та моральних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, наслідків, що наступили, колегія суддів вважає, що належною компенсацією отриманої позивачем моральної шкоди є сума 25000 грн.

За таких обставин, рішення суду необхідно змінити відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, зменшивши розмір стягнутої з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_4» задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 жовтня 2011 року змінити, зменшивши цей розмір до 25000 (двадцяти п'яти тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Складення повного рішення відкладено до 09 квітня 2012 року.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: Л.А.Братіщева

ОСОБА_7