Провадження № 2/2020/580/2012 Справа № 2-3429/11
РІШЕННЯ

01 березня 2012 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Боговського Д.Є.

при секретарі Бєловій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 про визнання права особистої власності на рухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати договір купівлі-продажу автомобіля НОМЕР_1, 2000 року випуску, укладений 10.04.2008 між ним та ОСОБА_3 дійсним, визнавши за ним право власності на зазначений транспортний засіб.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що ним у сімї ОСОБА_3 10.04.2008 придбано автомобіль НОМЕР_1, загальною вартістю 37500,00 грн. Існувала домовленість щодо відстрочки сплати повної вартості автомобілю на два року із щомісячним платежем в розмірі 1500,00 грн., після виплати повної вартості автомобіля подружжя ОСОБА_3 зобовязалось перереєструвати зазначений транспортний засіб на імя позивача ОСОБА_1 на підтвердження угоди подружжям ОСОБА_3 на його імя видано довіреність на право керування транспортним засобом. На протязі двох років ОСОБА_1 сплачував належні платежі, виконуючи умови домовленості. Після виплати повної суми ОСОБА_1 звернувся до відповідачів із вимогою щодо перереєстрації права власності на рухоме майно. Відповідачі, зайняті сімейними проблемами, пообіцяли позивачеві переоформити транспортний засіб пізніше. При зверненні до правоохоронних органів постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 05.11.2011 було встановлено факт повної сплати вартості автомобілю НОМЕР_1, однак запропоновано ОСОБА_1 звернутися до суду для отримання підтвердження права власності.

ОСОБА_3 подала зустрічний позов щодо визнання за нею права особистої приватної власності на автомобіль марки ВАЗ 21103, 2000 року випуску, д.н. НОМЕР_2; зобовязати ОСОБА_1 повернути їй зазначений автомобіль та свідоцтво про реєстрацію, посилаючись на те, що 18.06.2005 вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.11.2010 шлюб розірвано. Ще з 2006 року за рішенням суду ОСОБА_3 отримує аліменти з ОСОБА_2 на утримання дитини та отримувала аліменти на своє утримання, виконавчі листи предявлені до виконавчої служби для примусового виконання, відкрито виконавче провадження. На знак примирення та поновлення шлюбних відносин 26.10.2006 ОСОБА_2 перереєстрував право власності на автомобіль НОМЕР_1, на імя дружини - ОСОБА_3, при цьому остання відкликала виконавчі листи із виконавчої служби. Наміру продавати автомобіль ОСОБА_1 позивач ОСОБА_3 не мала, лише видала його довіреність на право тимчасового користування. 16.07.2011 ОСОБА_3 скасувала довіреність, видану нею на імя ОСОБА_1 щодо права експлуатації спірного автомобілю. Не зважаючи на цей факт, ОСОБА_1 автомобіль не повертає, незаконно утримує його в себе, порушуючи її право особистої власності.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсізя, проти задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 заперечували, пояснюючи, що ОСОБА_1 уклав усний договір із ОСОБА_2 щодо купівлі спірного автомобілю, згідно домовленості виплачував узгоджені грошові суми, однак розписок про передачу ним коштів не має, він не міг знати про непорозуміння в сімї ОСОБА_2.

Відповідач ОСОБА_2 визнав позовні вимоги ОСОБА_4, підтвердивши наявну між ним та ОСОБА_1 угоду щодо продажу автомобілю, а також той факт, що зазначений автомобіль зареєстрований на імя його колишньої дружини ОСОБА_3 Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав, заперечував проти їх задоволення.

ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні заперечували проти заявлених первісних позовних вимог з підстав, викладених у зустрічному позові. Свої зустрічні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін у справі, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, та не оспорюється сторонами у справі, що 10 квітня 2008 року на імя ОСОБА_1 надано довіреність на право керування та експлуатації транспортного засобу автомобілю НОМЕР_3, передано право керування та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Зазначений автомобіль зареєстрований на імя ОСОБА_3.

Також сторонами не оспорюється той факт, що ОСОБА_1 сплачував ОСОБА_2 щомісячно грошові кошти, однак розписки про отримання відсутні, цільове призначення цих коштів достеменно встановити не має можливості. Власник транспортного засобу ОСОБА_3 стверджує, що вона не мала наміру на відчуження автомобілю, а лише тимчасово передала право керування ним ОСОБА_1

Стаття 657 ЦК України передбачає, що договір купівлі-продажу нерухомого майна, в тому числі і транспортного засобу, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним (ст.. 218 ЦУ України).

Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наявна у ОСОБА_1 довіреність лише підтверджує факт наявності у ОСОБА_3 бажання надати йому право розпоряджатися та експлуатувати автомобіль, іншого волевиявлення ОСОБА_3 в довіреності не зазначено, про інші правочини або договори про намір відчуження транспортного засобу суду не відомо. При цьому на підтвердження своїх намірів на тимчасову передачу права керування транспортним засобом ОСОБА_3 скасувала довіреність, видану нею на імя ОСОБА_1 щодо права експлуатації спірного автомобілю.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу рухомого майна необґрунтовані, тому не підлягають задоволенню.

Заявлені ОСОБА_3 зустрічні вимоги підлягають задоволенню в частині повернення транспортного засобу у її розпорядження, як його власнику. При цьому додаткове підтвердження рішенням суду її права власності на зазначений автомобіль зайве.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_1 повернути ОСОБА_3 автомобіль ВАЗ-21103, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, та свідоцтво про реєстрацію автомобіля Ваз-21103 серії АХС 008052, виданого РЕВ МВ №1 ДАІ ГУ МВС України в Харківській області 26.10.2006.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_6