Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-4126/ 12 р. Головуючий у 1 інстанції: Кляшторний B.C.,
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2012 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.

Суддів: Подліянової Г.С.

ОСОБА_2

При секретарі: Карацюпі О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про вселення у жилий будинок, встановлення порядку користування жилим будинком

ВСТАНОВИЛА :

У травні 2012 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про вселення у жилий будинок та встановлення порядку користування жилим будинком.

В позові зазначено, що позивач ОСОБА_5 є власником 1/2 частини жилого будинку, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Хлібна, 70-А. Право його власності на зазначену частку будинку підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, посвідченою державним нотаріусом п'ятої Запорізької нотаріальної контори ОСОБА_6 19 березня 1991 року та зареєстровано в реєстрі за № 3-569. Право власності зареєстровано в ОП ЗМБТІ, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 04 квітня 1991 року.

Інша частина будинку належить на праві власності по 1/4 відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Крім вказаного будинку іншого житла позивач не має.

Відповідачі створюють для позивача перешкоди в користуванні жилим приміщенням та не бажають добровільно пустити його в будинок та визначити за ним порядок користування кімнатами відмовляються.

Позивач просить вселити його у жилий будинок № 70-А по вул.. Хлібній в м. Запоріжжя, встановити порядок користування вказаним будинком, виділивши йому у користуванні ізольовану кімнату площею 13,8 кв.м. залишивши у спільному користуванні: підсобні приміщення -кухню 12,7 кв.м., кухню - 10,6 кв.м., ванну кімнату 4,9 кв.м., комору 6,5 кв.м., веранду 4,0 кв.м., сіни 5,8 кв.м.; господарські споруди: літню кухню під літерою Б, сарай під літерою Б1 вбиральню під літерою В, погріб під літерою пг, забори № 1-3, водопровід № 4, заміщення І, зливну яму під літерою ся.; парове опалення, систему газопостачання; двір 172 кв.м., фруктовий сад 22 кв.м.; зобов'язати відповідачів не перешкоджати користуванню виділеною йому кімнатою, підсобними приміщеннями, господарськими спорудами та земельною ділянкою, стягнути з відповідачів судові витрати у розмірі 107 грн. 30 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19 червня 2012 року позов задоволено частково.

Вселено ОСОБА_5 у жилий будинок № 70-А по вул.. Хлібній в м. Запоріжжя.

Визначено порядок користування вказаним жилим будинком:

виділено ОСОБА_5 кімнати: 1-5 площею 11,1 кв.м. та 1-6 площею 7,3 кв.м.,

виділено в користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кімнату 1-7 площею 13,8 кв.м..

Залишено у спільному користуванні:

- підсобні приміщення - кухню 12,7 кв.м., кухню 10,6 кв.м., ванну кімнату 4,9 кв.м.,

комору 6,5 кв.м., веранду 4,0 кв.м., сіни 5,8 кв.м.;

- господарські споруди: літню кухню під літерою Б, сарай під літерою Б, вбиральню під літерою В, погріб під літерою пг, забори № 1-3, водопровід № 4, заміщення І, зливну яму під літерою «ся».;

парове опалення, систему газопостачання;

двір 172 кв.м, фруктовий сад 22 кв.м.;

Зобов'язано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не перешкоджати користуванню виділеною ОСОБА_5 кімнатами, підсобними приміщеннями, господарськими спорудами та земельною ділянкою.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 107 грн. 30 коп.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням ОСОБА_3, ОСОБА_4, подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду в частині спільного використання самовільно збудованої службової будівлі, ванної кімнати, комори, в частині використання газопроводу, та парового опалення, ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову в цій частині, зобовязати відповідача оформити особисті рахунки з установкою окремих лічильників на себе в відповідних інстанціях.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. ч.1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Ухвалюючи рішення про вселення ОСОБА_5 в спірний будинок та встановлюючи порядок користування будинком, районний суд виходив з того, що відповідачі перешкоджають вселенню позивача у спірний будинок, тому він має право як власник вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування жилим будинком. Встановлюючи порядок користування жилим будинком з виділенням у користування позивачу ОСОБА_5 кімнат6 1-5 площею 11,1 кв.м та 1-6 площею 7,3 кв.м., а відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кімнату 1-7 площею 13, 8 кв.м., залишивши у спільному користуванні сторін підсобні приміщення - кухню 12,7 кв.м., кухню 10,6 кв.м., ванну кімнату 4,9 кв.м.,комору 6,5 кв.м., веранду 4,0 кв.м., сіни 5,8 кв.м.;- господарські споруди: літню кухню під літерою Б, сарай під літерою Б, вбиральню під літерою В, погріб під літерою пг, забори № 1-3, водопровід № 4, заміщення І, зливну яму під літерою «ся».;парове опалення, систему газопостачання;двір 172 кв.м, фруктовий сад 22 кв.м., суд виходив з того, що такий порядок користування кімнатами склався між сторонами на момент розгляду справи і він не порушує права сторін.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо вселення ОСОБА_5 у жилий будинок № 70-А по вул. Хлібній в м. Запоріжжя. З висновком суду щодо встановлення порядку користування жилим приміщенням не можна погодитися, тому що таких висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 є власником 1/2 частини жилого будинку, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Хлібна, 70-А. Право його власності на зазначену частку будинку підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, посвідченою державним нотаріусом п'ятої Запорізької нотаріальної контори ОСОБА_6 19 березня 1991 року та зареєстровано в реєстрі за № 3-569. Право власності зареєстровано в ОП ЗМБТІ, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 04 квітня 1991 року.. Інша частина будинку належить на праві власності по 1/4 відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 3-7).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки в суді було встановлено, що відповідачі перешкоджають позивачу проживати в спірному будинку, тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо вселення ОСОБА_5 у жилий будинок.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 4 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" розяснив, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК (ст. 364 ЦК 2003 року), це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом ( квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим позовом про це встановити порядок користування відособленими приміщеннями ( квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення ( кухня. коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

З технічного паспорта на жилий будинок, розташованого за адресою м. Запоріжжя, вул.. Хлібна, 70 А вбачається, що він складається з трьох жилик кімнат: кімната 1-7 площею 13, 8 кв. м, кімната 1- 6 площею 7,3 кв. м, кімната 1-5 площею 11, 1 кв.м, Жила площа складає 32,2 кв. м.., тобто на позивача припадає 16, 1 кв. м жилої площі, на кожного із відповідачів припадає по 8, 05 кв. м жилої площі( 32, 2: 2 = 16, 1 кв.м., 16.1 :2= 8, 05 кв. м) . Суд же визначаючи порядок користування спірним будинком виділив позивачу дві кімнати загальною жилою площею 18, 4 кв. м, відповідачам виділив одну кімнату жилою площею 13, 8 кв. м.

При цьому суд не зясував фактичні обставини справи не надав належну оцінку усім зібраним доказам, дійшов помилкового висновку встановлюючи порядок користування жилим будинком між співвласниками , а саме, виділивши ОСОБА_5 дві кімнати площею 18, 4 кв. м, а відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 одну кімнату площею 13, 8 кв. м , що не відповідає їх часткам у власності в спірному будинку, оскільки позивачу виділено у користуванні житлову площу більше, ніж площа, яка відповідає його частці, а відповідачам менша, яка відповідає їх часткам. Виділяючи одну кімнату відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд не врахував п. 6 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, що порядок користування можна встановити виділивши співвласникам лише відособлені кімнати будинку.

Отже, встановлення такого порядку користування жилим будинком порушується при цьому право власності відповідачів на це житло.

За таких обставин ухвалене судове рішення в частині встановлення порядку користування жилим будинком підсобними приміщеннями та господарськими спорудами не може вважатися законними й обґрунтованими та відповідно до ст. 309ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення в частині задоволення позову ОСОБА_5 про вселення у жилий будинок є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2012 року у цій справі в частині встановлення порядку користування жилим будинком з підсобними приміщеннями, господарськими спорудами скасувати. В цій частині ухвалити нове рішення наступного змісту. В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення порядку користування жилим будинком № 70 а по вулиці Хлібній в м. Запоріжжя -відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте воно може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: