Справа № 2-398/11
Провадження № 2/1414/88/2012 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

19.12.2012 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого по справі - судді Безпрозванного В.В.,

при секретарях судового засідання - Мізюн Р.І. та Харитоновій І.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача -ОСОБА_2,

представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», за участю третьої особи - приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2010 року позивачі звернулися до суду із зазначеною позовною заявою, та просили визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 на договорі іпотеки № РМL-404/017/2008 від 12 серпня 2008 року про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1.

В подальшому позивачі змінювали позовні вимоги, але остаточно просили визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування позову позивачі вказували, у виконавчому написі нотаріус вказала «пропоную звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру № 43 в будинку № 12 А по пр. Корабелів в м. Миколаєві, що належить на праві власності ОСОБА_5...», що не відповідає дійсності, оскільки відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 05.07.2005 р. на праві спільної часткової власності вказана квартира належить двом власникам: ОСОБА_5 та ОСОБА_1 по '/2 частини квартири кожному. Позивач посилається на те, що нотаріус, здійснюючи виконавчий напис тільки у відношенні ОСОБА_5, повинна була вказати її частку у спільному майні, на яку і звертається стягнення. Крім того, зазначений виконавчий напис вчинений з порушенням діючого законодавства, що порушує права позивачів.

22 квітня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_5, в якому просило звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2, а кошти, отримані від реалізації предмета іпотеки, направити на погашення загальної заборгованості перед ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором у сумі 199969,92 грн. шляхом продажу банком із застосуванням процедури продажу, а саме з правом укладання від імені відповідачів за зустрічним позовом, договору купівлі- продажу будь-яким способом з іншою будь-якою особою-покупцем та наданням ПАТ «ОТП Банк» всіх повноважень продавця необхідних для здійснення такого продажу; зняти з реєстрації та виселити мешканців, що зареєстровані в зазначеному предметі іпотеки; стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь банку витрати по сплаті держмита та витрат на ІТЗ в розмірі 120 грн.

В подальшому ПАТ «ОТП Банк» зменшив позовні вимоги та просив тільки звернути стягнення на предмет іпотеки.

Обгрунтовуючи позовні вимоги представник банку вказував, що 12.08.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», що згодом перейменовано на ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір. З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобовязань за зазначеним кредитним договором з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки на квартиру АДРЕСА_1. В звязку з тим, що ОСОБА_1 не виконує взяті на себе зобовязання, Банк звернувся до суду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2І в судовому засіданні первісний позов підтримали, в задоволенні зустрічних позовних вимог банку просили відмовити.

Представники ПАТ «ОТП Банк» в судовому засіданні позов банку підтримали просили задовольнити, в задоволенні позову ОСОБА_1 просили відмовити, оскільки при здійсненні нотаріусом виконавчого напису були дотримані всі вимоги діючого законодавства. ,

Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6М в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив суд розглядати справу у його відсутність.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк» є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 12 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», що перейменовано на ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № МL-404/017/2008, згідно якого банк надав ОСОБА_1 кошти у розмірі 21000,00 доларів США на оплату комісії банку та на споживчі цілі до 10 серпня 2023 року зі сплатою за користування кредитом плаваючої процентної ставки, розмір якої становить 5.99 % річних. З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за' зазначеним кредитним договором між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір № РМL-404/017/2008, зі всіма змінами, доповненнями та додатками до нього, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за № 5352, згідно якого ОСОБА_1 та ОСОБА_5 передали в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1.

Зобовязання за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів ОСОБА_1, починаючи з 10.10.2008 року, не виконує, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості.

06.10.2011 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 здійснила виконавчий напис на договорі іпотеки № РМL-404/017/2008 року, яким запропоновано звернути стягнення на заставлене майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 592 ЦК України та п. 2.4.3 умов договору застави заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, в тому числі й у разі неналежного виконання заставодавцем умов кредитного договору. А якщо його вимога не буде виконана, звернути стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

У відповідності до вимог ч.І ст. 590 ЦК України та п.39 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від ЗО березня 2012 року звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди або дозволу іншої особи чи органу.

Суд вважає, що для укладання спірного іпотечного договору такої згоди чи дозволу не потрібно, тому виданий нотаріусом виконавчий напис не суперечить вимогам закону.

Вимоги щодо форми та змісту виконавчого напису виписані в ст. 89, 91 Закону України «Про нотаріат» та п. 287 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 3 березня 2004 року.

Відповідно до пунктів 282, 286 цієї Інструкції перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено такий перелік документів та відповідно до п.1 цього переліку для одержання виконавчого напису надається оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Як вбачається із матеріалів справи, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. 87- 89 Закону України «Про нотаріат» вчинила 06 жовтня 2009 року нотаріальний напис, яким звернула стягнення на заставлене майно ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Враховуючи, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису порушення законних прав та інтересів позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_5ВІ не допущено, в задоволенні первісного позову необхідно відмовити.

Позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» також не підлягають задоволенню, оскільки права Банку були захищені ще 06.10.2011 року, коли був здійснений оспорюваний виконавчий напис на договорі іпотеки № РМL-404/017/2008 року про звернення стягнення на заставлене майно.

Крім того, виконавчий напис нотаріуса виконаний, заставне майно реалізоване, а відтак повторного стягнення на предмет іпотеки не потребується.

Згідно з ч. 3 ст. 10, ч. 1 cт 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень. Сторони в порушення приписів зазначених статей не змогли довести суду підстав, на які вони посилаються і

Суд не обґрунтовує свою позицію щодо застосування вимог ст. 88 ЦПК України, оскільки в задоволенні позовних вимог кожній стороні було відмовлено/

Керуючись ст. ст. 10-11; 179; 185; 208-209; 212; 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», за участю третьої особи - приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В. Безпрозванний