Справа №1490/3742/12 16.08.2012 16.08.2012 16.08.2012
Справа № 22ц/1490/2534/12 Категорія 27
Головуючий у 1-ї інстанції Разумовська О.Г.
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

16 серпня 2012 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Кутової Т.З., суддів: Коломієць В. В., ЯмковоЮ.О., при секретарі: Шпонарській О.Ю., за участю: відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

зо апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2012 року

за позовом

Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

(далі - ПАТ КБ «ПриватБанк) до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про встановлення правочину нікчемним, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, який в подальшому змінив прізвище на ОСОБА_2, про стягнення з останнього 23254 грн. 46 коп. кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що з відповідачем 24 травня 2006 року уклав кредитний договір у вигляді встановленого оплачуваного кредитного ліміту в сумі 3000 грн. на платіжну картку. Посилаючись на те, що відповідач порушив умови договору та своєчасно не повертав кредитні кошти, виникла заборгованість в сумі 23254 грн. 46 коп., яку позивач просив стягнути з ОСОБА_2

Відповідач в судовому засіданні пред'явив зустрічний позов в якому просив визнати нікчемним договір кредиту, посилаючись на невідповідність його вимогам закону.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2012 року позов банку задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 18848 грн. 73 коп., розподілені судові витрати. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить вказане рішення суду скасувати, а по справі ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги по зустрічному позову, а в задоволенні вимог Банку до нього відмовити, посилаючись на не вірне застосування судом норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Вирішуючи спір, суд правильно виходив з того, що оспорюваний кредитний договір укладено сторонами в належній формі, за наявності необхідного обсягу цивільної дієздатності позивача і відповідача, повноважень позивача щодо укладення кредитних договорів, з наданням необхідної інформації перед укладанням договору та вільного волевиявлення сторін, яке було спрямоване на реальне настання, передбачених у ньому наслідків. А тому

обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 у визнанні договору нікчемним та застосував до цих правовідносин той закон, який підлягав застосуванню.

Доводи відповідача ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про порушення порядку укладення кредитного договору не спростовують висновків суду, оскільки суперечать обставинам справи і наявним у ній доказам.

Так, зміст заяви щодо відкриття карткового рахунку від 24 травня 2006 року, в якій позивач стверджував про ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг, з також тарифами банку, підписані сторонами. За цією заявою, між БАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, і ОСОБА_2 у письмовому вигляді укладено кредитний договір шляхом оформлення платіжної кредитної картки, за яким останній отримав гроші з кредитним лімітом в 3000 грн. 00 коп., який на протязі 2006-2011 року змінювався, та на 31 травня 2011 року становив 9 990 грн. 60 коп. з оплатою 36 % на рік.

Таким чином, за розрахунками позивача, станом на 31 травня 2011р. заборгованість відповідача за кредитним договором склала 19932 грн. 27 коп. (9 990 грн. 60 коп. - прострочена заборгованість по кредиту, 8261 грн. 94 коп. - проценти та прострочені проценти за користування кредитом, 500 грн. 00 коп. - фіксована частина штрафу і 1083 грн. 54 коп. процентна складова штрафу).

Установивши такі факти, суд на виконання вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України вірно визначився із характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню, врахував положення ст. ст. 526, 610, 611, 1049, 1054 ЦК України та відповідні положення умов та правил надання банківських послуг й обґрунтовано задовольнив позов банка частково щодо стягнення суми боргу за кредитом та процентами в розмірі 3% в місяць, відмовив у стягненні подвійних штрафних санкцій.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі щодо інших умов користування кредитними коштами, а саме щодо розміру ліміту в 3000 грн. та неналежне оформлення договору з боку кредитора є безпідставними та спростовуються дослідженими судом письмовими доказами, в тому числі наданим витягом з особистого рахунку, згідно якого дії позичальника на протязі тривалого часу по користуванню коштами перерахованими банком, свідчать про його згоду щодо умов кредитної угоди, в тому числі і в частині підвищення кредитного ліміту. Посилання на нікчемність договору у зв'язку з відсутністю його письмової форми є надуманими і суперечать наданої позивачем заяві позичальника на відкриття карткового рахунку з наданням банківських послуг. Заперечення відповідачем свого підпису на вказаній заяві також не підтверджено належними доказами. Так внаслідок проведення почеркознавчої експертизи, таких висновків експертом не зроблено. Висновки ж експерта стосовно того, що окремі частини тексту в заяві виконані не боржником не мають правового значення, оскільки боржник мав право погодитись з запропонованим йому текстом заяви. Підстави для застосування строків позовної давності згідно до статті 267 ЦК України відсутні.

Отже, оскаржуване рішення суду першої інстанції про часткове задоволення вимог ПАТ «ПриватБанк» та зустрічного позову ОСОБА_2 ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, і тому колегія суддів не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 316 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: