АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Куценко Т.Р., Повєткіна В.В.

при секретарі: Приймаковій М.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 червня 2012 року по справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи Жовтневий відділ РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_3, про встановлення батьківства, -

В с т а н о в и л а :

У січні 2009 року ОСОБА_2 звернулася з заявою, заінтересовані особи Жовтневий відділ РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_3, про встановлення факту батьківства(а.с.2-3,31,81-82).

Свої вимоги обгрунтувала тим, що вона, ОСОБА_2, народилася в м.Дніпропетровську 5 червня 1977 року. Її мати - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, її батько - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

В свідоцтві про народження записана як ОСОБА_2, мати надала їй своє прізвище та по батькові свого батька ОСОБА_6.

Після її народження, як розповідала мати, батько прожив з ними в м.Дніпропетровську близько одного року, після чого переїхав жити до м.Києва. На її питання щодо батька, мати зазначала, що він мешкає у м.Києві і що в нього нова сім'я.

В 1989 році, у віці 12 років, коли мати була у відряджені в м.Києві, була разом з нею і зустрілася з батьком.

Після зустрічі в м.Києві почали з батьком переписуватись і телефонували один одному. В листах та телефонних розмовах батько називав її "Аней".

В 2004 році надійшов лист, в якому батько писав, що йому краще б було жити разом з нею та мамою. Також в конверті була фотокартка, з іншого боку якої написано "Ане от папы", в листах батько неодноразово запрошував її до себе в гості.

В 2005 році зателефонувала до батька у м.Київ за тел. 8 , але їй повідомили, що він помер 30 березня 2005 року та похований в м.Києві на Байковому цвинтарі, ряд 15, місце 45.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що кожен має право на свою історію, у кожного повинен бути батько та матір, що у Відділі реєстрації актів цивільного стану Жовтневої районної ради м.Дніпропетровська їй відмовлено внести відповідний запис про батька ОСОБА_5, в заяві в редакції від 10.03.2010 року ОСОБА_2 просила(а.с.81-82):

встановити юридичний факт родинних відносин між фізичними особами, що ОСОБА_5, який мешкав за адресою АДРЕСА_1 є батьком ОСОБА_2;

зобов'язати Відділ реєстрації актів цивільного стану Жовтневої районної ради м.Дніпропетровська зареєструвати в свідоцтві про народження ОСОБА_2 в графі батько - ОСОБА_5.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 червня 2012 року в задоволенні заявлених вимог відмовлено(а.с.201).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення заявлених вимог, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.207-210).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В п.3,7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»роз'яснено, що підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матірю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка ії утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) як заінтересовані особи.

По справі встановлено, що ОСОБА_2, яка просила встановити юридичний факт родинних відносин між нею та померлим 30 березня 2005 року ОСОБА_5, який мешкав за адресою АДРЕСА_1, та що ОСОБА_5 був її, ОСОБА_2, батьком, народилася 5 червня 1977 року. В свідоцтві про народження ОСОБА_2 батьками зазначені: мати - ОСОБА_4, батько - ОСОБА_6(а.с.7).

Згідно довідки Жовтневого відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції від 13.02.2007 року №40/03-88 відомості про батька записані за вказівкою матері(а.с.25).

Таким чином, наведені обставини свідчать, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ст.53 КпШС України.

Згідно з ч.3 ст.53 КпШС України(1969 року) при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

За змістом наведеної норми закону встановлення судом батьківства може мати місце в разів доведення хоча б однієї із зазначених обставин: спільного проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем або спільне виховання чи утримання ними дитини або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Перевіряючи доводи ОСОБА_2 щодо заявлених вимог, суд не встановив доказів, які б з достовірністю підтверджували визнання померлим ОСОБА_5 свого батьківства відносно ОСОБА_2, а тому прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Що стосується листів, на які посилалась ОСОБА_2, як на докази визнання ОСОБА_5 свого батьківства відносно неї, то останні не є належними доказами в розумінні ст.ст.57,58 ЦПК України, оскільки вони носять загальний характер спілкування між авторами листів і не містять достовірної інформації щодо предмета доказування.

Посилання в апеляційній скарзі на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, не можуть бути взяті до уваги, оскільки суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, у тому числі листи, які надала ОСОБА_2, яким суд дав оцінку відповідно до вимог ст.212 ЦПК УКраїни і дійшов до правильного висновку, що позов є недоведеним.

Та обставина, що суд помилково застосував ст.130 СК України, а не ст.53 КпШС України, яка регулює встановлені правовідносини, не є підставою для скасування судового рішення, оскільки достовірних доказів, які б спростовували висновки суду про недоведеність позову, не надано.

Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -