Справа № 2033/1682/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2012року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Іващенко С.О.

при секретарі судового засідання - Байбак О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною ділянкою та будинком і відновлення межі, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною ділянкою та будинком і відновлення межі.

Позовні вимоги були уточнені і остаточно позивач в обгрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.1986р., виданого державним нотаріусом 12-ї Харківської державної нотаріальної контори, вона та ОСОБА_2 є спадкоємцями майна їх батька ОСОБА_3 в рівних частках кожний. Спадкове майно складалося з житлового будинку за адресою: м. Харків, пров. Буковинський, 23. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.07.1991р. був визнаний недійсним договір конкретного користування спірним домоволодінням та була реально поділена земельна ділянка та домоволодіння між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою:м. Харків, пров. Буковинський,23. На підставі даного рішення суду між сторонами була домовленість за якою ОСОБА_2 надасть дозвіл ОСОБА_1 на побудову та постійне користування гаражем на його частині земельної ділянки по пров.Буковинському,23 в м. Харкові з подальшою реєстрацією гаражу в КП Харківське міське БТІза ОСОБА_1 Існуюча домовленість була закріплена в письмовому порядку 18.12.1996р. Після побудови ОСОБА_1 гаражу, відповідач порушив домовленість тим, що не дає згоди на реєстрацію в КП Харківське міське БТІ, постійно перешкоджає їй вільно розпоряджатися її частиною земельної ділянки, систематично штучно створює будь-які незручності. ОСОБА_1 вважає, що відповідач порушує її права і тому просить суд - виділити їй частку домоволодіння по пров.Буковинському,23 в м.Харкові відповідно до 1 варіанту розподілу житлового будинку із відступом від ідеальних часток співвласників, а саме в домоволодінні А-1 виділити їй житлову кімнату 1-2 площею 8,1 кв.м., в домоволодінні А-1-1 житлову кімнату 2-1 площею 7,3 кв.м., кухню 2-3 площею 11,6 кв.м., коридор 2-4 площею 2,8 кв.м. Зобовязати КП Харківське міське БТІзареєструвати право власності на спірне майно за нею. Визначити за нею право власності відповідно до дозволу від 18.12.1996р. на гараж, розташований за адресою: м.Харків, пров.Буковинський,23, зобовязати ОСОБА_2 сплатити на користь ОСОБА_1 судові витрати та витрати на інформаційно-технічне забезпечення. Зобовязати ОСОБА_2 сплатити на користь позивачки витрати на правову допомогу, витрати на проїзд, витрати за отримання документів в КП Харківське міськБТІ та відновити межу між домоволодінням ОСОБА_2 та домоволодінням ОСОБА_1 відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що відповідач постійно перешкоджає їй вільно розпоряджатися її частиною земельної ділянки, не дає їй дозволу на реєстрацію побудованою нею гаражу, хоча 18.12.1996р. він дав письмовий дозвіл на будівництво гаражу ОСОБА_1 та реєстрацію його в КП Харківське міське БТІ. Позивачка просила суд позов задовольнити.

Представник позивача позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечував, надав письмові заперечення, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 суперечливими, а в частині визнання за нею права власності на гараж не можуть бути предявлені до нього у звязку з тим, що існує інший порядок визнання права власності на самочинні будівлі, крім цього 10.07.1991р. Фрунзенським районним судом м.Харкова було винесено рішення, яким належне сторонам домоволодіння по пров.Буковинському,23 в м.Харкові було реально розділено та визначений порядок користування земельною ділянкою, тому для відступу від ідеальних часток та виділення ОСОБА_1 належних йому житлових приміщень не має законних підстав. Вважає, що позивачка не надала суду доказів того, що він перешкоджає їй вільно розпоряджатися її частиною земельної ділянки, не надала суду доказів понесених нею витрат на правову допомогу, просив суд в позові відмовити.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечувала, просила суд в позові відмовити.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст.60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, їх представників, дослідивши матеріали справи та докази, надані у їх обґрунтування, встановив наступне.

На підставі свідоцтва про право на спадщину від 19.11.1986р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належить на праві власності Ѕ частина житлового будинку з надвірними будівлями по пров.Буковинському,23 в м.Харкові.

На підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10.07.1991р. домоволодіння було розділено між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і визначено порядок користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 21.09.2009р. старшого ДІМ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_4 вбачається, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на ґрунті розподілу території домоволодіння склалися неприязливі стосунки, через що виникають короткострокові конфлікти.

За клопотанням сторін судом по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза.

З висновку судової будівельно-технічної експертизи № 4470 від 21.10.2011р. вбачається, що розподіл житлового будинку за адресою: м.Харків, пров.Буковинський № 23 в ідеальних частках Ѕ з технічної точки зору не можливий. Обємно-планувальне рішення житлового будинку літ.А-1та житлової прибудови літ.А-1-1не дозволяє запропонувати варіант розподілу, вказаний у другому питанні ухвали суду, із виділенням ОСОБА_1 приміщень: 2-1 площею 7,3 кв.м., 2-2 площею 5,5 кв.м. та 1-4 площею 17,9 кв.м. На розгляд суду запропонований єдиний технічно можливий варіант розподілу житлового будинку із відступом від ідеальних часток співвласників. Також експертом наданий один варіант порядку користування земельною ділянкою у відповідності з ідеальними частками співвласників, яким пропонується земельну ділянку площею 15,0кв.м. залишити в загальному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (границя користування земельною ділянкою вказана в додатку № 2 висновку червоним кольором).

Після проведення судової будівельно-технічної експертизи позивачка ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги і просила в домоволодінні А-1 виділити їй житлову кімнату 1-2 площею 8,1 кв.м., в домоволодінні А-1-1 житлову кімнату 2-1 площею 7,3 кв.м., кухню 2-3 площею 11,6 кв.м., коридор 2-4 площею 2,8 кв.м., відповідно до варіанту, запропонованого експертизою.

Для здійснення запропонованого варіанту розподілу житлового будинку необхідно провести переустаткування відповідно до вимог ДВІІ. А.3.1-5-96 "Організація будівельного виробництва" і "Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт". Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, на підставі затвердженої у встановленому порядку проектної документації, при наявності дозволу місцевої Ради народних депутатів, погоджень Госпожінспекції, газового господарства. Також при здійсненні запропонованого варіанту ідеальні частки співвласників зміняться і становитимуть ОСОБА_2 43/100 частини, що на 3409,5грн. менше ніж покладено, а ОСОБА_1 57/100 частини, що на 3409,5грн. більше ніж покладено.

Позивач не надала суду дозволу на виконання будівельних робіт, а також не пояснила чи погоджується сплатити різницю при відступі від ідеальних часток.

Позовна вимога про встановлення межі між домоволодінням ОСОБА_2 та домоволодінням ОСОБА_1 відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи не може бути задоволена тому, що зазначений варіант покладений в основу рішення суду від 03.02.2012р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поновлення порушеного права користування земельною ділянкою, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та частиною будинку

Стосовно позовної вимоги про визнання права власності на гараж, побудований позивачкою, судом встановлено, що ОСОБА_1 побудувала на земельній ділянці по пров.Буковинському,23 в м.Харкові гараж літ.Н. Крім письмового погодження співвласника ОСОБА_2 від 18.12.1996р., інших дозволів на будівництво не надано. З технічного паспорта на спірне домоволодіння вбачається, що на його території маються самовільні будівлі, у тому числі і гараж літ.Н.

Відповідно до ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту.

Законом передбачений порядок визнання права власності на самовільні будівлі.

Виходячи з фактів, що встановлені в ході судового розгляду справи, оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити у повному обсязі у звязку з ненаданням позивачкою доказів на які вона посилається як на підстави своїх вимог. На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок позивачки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 4, 11, 57-60, 207, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною ділянкою та будинком і відновлення межі відмовити.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1 віднести за її рахунок.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий