Справа № 2-107 // 2012 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.01.12 року Врадіївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Висоцького М.Т., при секретарі судового засідання Канюковій В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Врадіївка цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку за №10, що знаходиться по вулиці Дачній смт.Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, укладеного 25 березня 2008 року з позивачкою та відповідачем, посвідченого ОСОБА_3 приватним нотаріусом Врадіївського нотаріального округу Миколаївської області за реєстровим №744, зареєстрованим в державному реєстрі правочинів №2783585 від 25.03.2008 року.

В С Т А Н О В И В :

Мотивуючи вказані в зазначеній заяві позовні вимоги, позивачка посилається на те, що 25.03.2008 року між нею і відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу належного їй житлового будинку №10, розташованого по вулиці Дачній смт.Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області, який посвідчено приватним нотаріусом Врадіївського нотаріального округу ОСОБА_3

У пункті 1.3 даного договору зазначено, що продаж вказаного будинку вчинено за 360046 грн., з яких 10813 грн., вона як продавець отримала від покупця до оформлення цього договору, а решту грошей в сумі 25233 грн., покупець зобов»ячався сплатити до 01.04.2008 року.

Відповідно до умов цього договору зазначених в п.1.4, факт проведення повного розрахунку за проданий житловий будинок буде підтверджено нотаріально засвідченою заявою продавця, однак, відповідач, як покупець, до теперішнього часу не виконав умови договору викладені в п.1.3, а саме, не сплатив їй решту грошей у сумі 25233 грн., і без проведення повного розрахунку за придбаний будинок, не отримавши від неї нотаріально посвідченої заяви, в кінці березня 2008 року самовільно, на підставі вказаного договору, зареєстрував у Первомайському МБТІ право власності на цей будинок на своє ім»я, після чого розпорядився ним на свій розсуд.

Посилаючись на положення ст.ст. 651,655 ЦК України, позивачка просить суд розірвати вищезазначений договір.

В судовому засіданні позивача ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 підтримали уточнені позовні вимоги та підтвердили обставини якими позивачка обґрунтовує ці вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 на неодноразові виклики до суду на яких наполягала позивачка, в судове засідання не з»являвся, але надав до суду дві телефонограми від 3 і 18 січня 2012 року в яких просить суд розглядати позов в його відсутності.

Залучений до справи в якості третьої особи новий власник спірного будинку ОСОБА_5 позов не визнав, оскільки вважає, що придбав спірний будинок у відповідача на законних підставах тому просить суд не задовольняти позов.

Залучені до справи в якості третіх осіб приватний нотаріус Врадіївського нотаріального округу ОСОБА_3 та представник Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Кривоозерського відділення №3161 в судове засідання не з»явилися, але надали до суду заяви в яких просять розглядати справу в їх відсутності.

Суд, з»ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, встановив слідуючі факти та правовідносини сторін.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 25 березня 2008 року позивачка ОСОБА_1 з однієї сторони, як продавець і відповідач ОСОБА_2, як покупець, уклали між собою договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_1 передала у власність свій житловий будинок за №10, що знаходиться по вулиці Дачній смт.Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, а ОСОБА_2 прийняв цей будинок і зобов»ячався сплатитипродавцю визначену цим договором суму.

За умовами договору продаж будинку вчинено за 36046 грн. з яких 10813 грн. позивачка отримала від відповідача до оформлення цього договору, а решту грошей в сумі 25233 грн. відповідач зобов»язався сплатити позивачці до 01.04.2008 року.

Цим договором було обумовлено, що факт проведення повторного розрахунку за вказаний житловий будинок буде підтверджено нотаріально засвідченого заявою позивачки.

В договорі зазначено, що відчужений житловий будинок візуально оглянутий покупцем і він ніяких претензій до продавця не має.

При укладенні договору сторони підтвердили, що цей договір не носить активного характеру та удаваного правочину.

В пункті 1.11 даного договору зазначено, що право власності на придбаний будинок у покупця виникає з моменту державної реєстрації проведення якої умовами договору не обмежувалося, і ніякими з зобов»язаннями відповідача.

В даному договорі зазначено, що сторони договору були попередньо ознайомлені з вимогами законодавства щодо недійсності правочинів та вказано, що вони діяли без будь-якого примусу і розуміли значення своїх дій.

Вказаний договір підписано від імені позивачки та відповідача, що й підтвердила в судовому засіданні позивачка (завірена копія договору додається).

На слідуючий день після укладення вказаного договору 26.03.2008 року відповідач ОСОБА_2 з відома позивачки на підставі зазначеного договору зареєстрував в Первомайському МБТІ на своє ім»я право власності на придбаний у позивачки будинок (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18246045 від 26.03.2008 року).

Після того, як позивачці стало про це відомо, та закінчення визначеного договором кінцевого строку сплати позивачці до 01.04.2008 року решту грошей в сумі 25233 рн., за придбаний відповідачем будинок, позивачка не зверталась до нотаріуса з заявою про заборону відчуження даного будинку в зв»язку з тим, що відповідач не повністю розрахувався з нею за цей будинок.

Позивачка також після цього не зверталася до суду з позовом про стягнення з відповідача залишку несплаченої за придбаний будинок суми боргу і такі вимоги не пред»являла до відповідача під час розгляду цієї справи.

02 квітня 2008 року відповідач ОСОБА_2 уклав з Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філією Кривоозерського відділення №3161 ОСОБА_6 Договір про іпотечний кредит згідно якого отримав в кредит на 5 років грошові кошти на придбання житлового будинку в сумі 25000 грн., з терміном остаточного погашення до 01.04.2013 року.

В забезпечення виконання зобов»язань за вказаним договором відповідач ОСОБА_2 в цей же день 02.04.2008 року уклав з кредитором іпотечний договір згідно якого передав кредитору в якості предмету іпотеки за цим договором придбаний у позивачки спірений будинок (договір про іпотечний кредит і іпотечний договір додається).

08 грудня 2009 року третя особа по справі ОСОБА_7 і ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філією Кривоозерського відділення №3161 ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_2 уклали між собою договір поруки №1 згідно якого ОСОБА_7, як поручитель, зобов»ячався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником (відповідачем по справі ОСОБА_2Г.) зобов»язань за вказаним вище договором про іпотечний кредит №218 від 02.04.2008 року (договір поруки додається).

Як з»ясовано в судовому засіданні передумовою укладення зазначеного договору поруки були слідуючі обставини.

ОСОБА_7 (третя особа) з оголошення по телебаченню йому стало відомо, що кредитор продає вказаний спірний будинок, який він вирішив придбати для своїх дітей, і з цією метою звернувся до керівництва філії Кривоозерського відділення №3161 ВАТ «Державний ощадний банк України», де дізнався, що даний будинок належить відповідачу ОСОБА_2 і являється предметом іпотеки. Так як ОСОБА_2 не повертає отриманий кредит, то керівництво відділення Ощадбанка запропонувало йому купити цей будинок за умови, якщо він, як поручитель, погасить за ОСОБА_2 кредит, на що він погодився і уклав з Ощадбанком і ОСОБА_2 зазначений вище договір поруки. Про спір між позивачкою і відповідачем щодо цього будинку ОСОБА_7 не було відомо.

В подальшому, він продовжував (ОСОБА_7М.) погашати борг за ОСОБА_2Г.(пояснення ОСОБА_7, договір поруки).

26 лютого 2010 року він (ОСОБА_7М.) уклав з представником ОСОБА_2 ОСОБА_8 Сергієвною (працівником вказаного Ощадбанку яка діяла виключно від імені ОСОБА_2Г.) договір купівлі-продажу будинку згідно якого, ОСОБА_7, як покупець, придбав у ОСОБА_2, як продавця вказаний спірний будинок за 36041 грн. та отримав у нього всю технічну документацію на даний будинок, ключі від нього та будинкову книгу (договір купівлі-продажу будинку та витяг з державної реєстрації №8282552 від 26.02.2010 року додається).

01.03.2010 року ОСОБА_7 зареєстрував на своє ім»я право власності на вказаний будинок в Первомайському МБТІ (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25442577 від 01.03.2010 року додається, договір іпотеки, запис нотаріуса про накладення та зняття заборони на відчужджений належний ОСОБА_7 житлового будинку).

Судом також встановлено, що позивачка зверталася до Врадіївської районної прокуратури та Врадіївського РВ УМВС з заявою про притягнення відповідача ОСОБА_2 та його дружини до відповідальності за шахрайські дії вчинені ними при придбанні у неї шляхом обману будинку розташованого по вулиці Дачній 10, в смт.Врадіївка Врадіхвського району Миколаївської області по якій було проведено перевірку. За результатами цієї перевірки було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи в зв»язку з відсутністю в діях відповідача та його дружини складу злочину.

Оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку борг ОСОБА_2 перед кредитором не був повністю погашений, то ОСОБА_7 за раніше оговореними з кредитором і боржником умовами, 26.02.2011 року уклав з кредитором договір іпотеки згідно якого, як майновий поручитель боржника (ОСОБА_2-відповідач по справі), з метою забезпечення належного виконання зобов»язань по укладеному між ОСОБА_2 і кредитором договору про іпотечний кредит, передав в іпотеку придбаний ним у ОСОБА_2 будинок, на який було накладено заборону на його відчуждження, яка в подальшому була знята в зв»язку з погашенням ОСОБА_7 вказаного боргу відповідача перед кредитором.

З наданої позивачкою постанови Врадіївського РВ УМВС про відмову в порушенні кримінальної справи №1288 від 28 травня 2010 року вбачається, що за заявою позивачки повторно проводилась додаткова перевірка законності придбання відповідачем вказаного спірного будинку за результатами якої, було встановлено, що після укладення договору купівлі-продажу спірного будинку, відповідач з метою виплати боргу за цей будинок взяв кредит в сумі 25000 гривень, яку хотів передати позивачці, але позивачка і її чоловік стали вимагати від нього більшу суму ніж було обумовлено договором і тому відмовилися від запропонованих відповідачем коштів.

Встановлені судом факти вказують на те, що між сторонами виникли правовідносини та спір які регулюються ст. 334, розділом 1 гл.51, розділом 2 гл.52, розділом 3 гл.54 ЦК України.

Дослідивши надані сторонами та добуті в судовому засіданні докази суд вважає, що заявлені позивачкою вимоги є необґрунтованими і такими що не підлягають задоволенню з слідуючих підстав.

Позивачка вимагає розірвання договору з тих підстав що відповідач не виконав умови договору в частині повернення їй до 01.04.2010 року частини розрахунку за проданий відповідачу будинок.

Згідно ст.ст.182, 334 ЦК України право власності на майно за договором про відчуження майна виникає у набувача з моменту державної реєстрації.

Встановлені судом факти дають підставу вважати, що відповідач ОСОБА_2 в законний спосіб набув право власності на вказаний будинок, оскільки діяв в межах цього закону та умов договору, що підтверджується договором купівлі-продажу від 25.03.2008 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18246045 від 26.03.2008 року, зареєстрованому в Первомайському МБТІ.

Що стосується не сплати решту боргу в сумі 25000 грн. яку мав сплатити відповідач позивачці за умовами договору до 01.04.2008 року, то їх не виконання не перешкоджало державній реєстрації придбаного майна.

Сама ж позивачка з моменту не виконання відповідачем взятих на себе вказаних зобов»язань, не зверталась до суду з позовом про повернення неоплоченого товару, та до нотаріуса - з заявою про заборону відчуження вказаного будинку до вирішення цього спору, внаслідок чого, відповідач скориставшись набутим ним правом власності на вказаний будинок, продав його третій особі, тобто ОСОБА_7, який як добросовісний набувач, не знав про існування спору щодо цього будинку.

Відповідно до ст.388 ЦПК України право власника на витребування майна від добросовісного набувача, передбачено лише у випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач) і за умовами якщо це майно:

1) було загублено власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи якій він передав у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи якій він передав майно у володіння, це з їх власної волі іншим шляхом.

В даному випадку такі умови відсутні, а отже і відсутнє право позивачки витребовувати своє майно у нового власника, тобто у ОСОБА_7 який є добросовісним набувачем.

Щ о в свою чергу унеможливлює розірвання спірного договору.

По даному питанню, позивачка звернулася в суд майже через три роки після просрочення оплати за придбаний відповідачем будинок, і позбавила себе можливості скористатися правом повернути собі цей будинок.

При укладенні договору купівлі-продажу сторони діяли у відповідності до ст.627 ЦК України і самі в межах цього закону визначили такі умови договору.

За умовами цього договору, не сплата відповідачем решти суми боргу за придбаний будинок не оговорювалась і не визначалась як передумова його державної реєстрації.

В цьому випадку, позивачка мала можливість стягнути з відповідача борг шляхом звернення до суду з позовом, що не перешкоджає їй в такий же спосіб захистити своє порушене право, і на даний момент.

Виходячи з цього, вимога позивачки про розірвання вказаного договору на підставі ст.ст.651,655 ЦК України, тобто в зв»язку з істотним порушенням умов договору відповідачем є безпідставною, а тому суд за вказаних вище обставин, вважає не можливим розірвання вказаного договору купівлі-продажу житлового будинку.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 15, 212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

В уточненому позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку за №10, що знаходиться по вулиці Дачній смт.Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, укладеного 25 березня 2008 року з позивачкою та відповідачем, посвідченого ОСОБА_3 приватним нотаріусом Врадіївського нотаріального округу Миколаївської області за реєстровим №744, зареєстрованим в державному реєстрі правочинів №2783585 від 25.03.2008 року- відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Врадіївського

районного суду ОСОБА_9