Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-4775/12 Головуючий у 1 інстанції Козлова Н.Ю.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2012 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого Гончара О.С.

суддів Воробйової І.А.

ОСОБА_2

при секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про припинення права власності на частку у спільному майн та визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про припинення права власності на частку у спільному майн та визнання права власності.

В позовній заяві зазначав, що з 26 серпня 1978 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб.

Під час шлюбу їй на підставі рішення Запорізької міської ради народних депутатів від 10.12.1981 року №315/1 була надана кватира для постійного користування, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в якій були зареєстровані та проживали він з відповідачем та їх діти ОСОБА_5, ОСОБА_6

У 2008 року зазначена квартира була приватизована на праві спільної часткової власності в рівних долях між ними та дітьми.

У 2004 році сімейні відносини погіршились, в результаті чого рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2010 року шлюб між ними розірваний.

Сумісне проживання в одній квартирі з відповідачем не склалося оскільки остання зловживає спиртними напоями, постійно влаштовує сварки, в результаті чого він був змушений виїхати з квартири.

На теперішній час в спірній квартирі мешкає відповідач та донька ОСОБА_6.

Зазначає, що він постійно сплачує комунальні послуги та несе витрати на утримання квартири (будинку) згідно належної йому та дітям 3/4 частки квартири, а відповідач відмовляється оплачувати комунальні послуги та витрати на утримання квартири (будинку), в результаті чого утворилась заборгованість.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд припинити право власності ОСОБА_4 на ? частину квартири АДРЕСА_2, стягнути з нього на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію в розмірі 60 560 грн. 00 коп., визнати за ним право власності на ? частину спірної квартири.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2012 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 365 ЦПК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння та користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Згідно з постановою Верховного Суду України від 16.01.2012 р., ухваленою у відповідності з правилами п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України, для припинення права особи на частку у спільному майні потрібно встановити будь-яку з обставин, передбачених п.п.1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Рішення суду про припинення права на частку може бути ухвалене лише за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок.

З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідачка є співвласниками трьохкімнатної квартири, де частка як позивача так і відповідача складає по 1/4.

З позовом до суду звернувся лише ОСОБА_3, інші співвласники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 таких вимог до ОСОБА_4 не заявляли.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що припинення права відповідача на частку у спільному майні завдасть суттєвої шкоди її інтересам, оскільки вона зареєстрована і постійно проживає за даною адресою й іншого житла не має.

За розпорядженням ТУ ДСА реквізити депозитного рахунку розміщені на дошці об'яв в приміщенні суду та на сайті ТУ ДСА.

При подачі позову позивач не вніс на депозитний рахунок вартість частки, припинення якої вимагав.

Встановивши зазначені обставини, суд обґрунтовано ухвалив про відмову у припиненні права ОСОБА_3 на частку у спільній квартирі, правильно виходячи з того, що частка не є незначною, а тому відсутні підстави, передбачені наведеною нормою Цивільного кодексу для ухвалення рішення про задоволення позову.

Доводи апелянта про те, що він згоден сплатити співласниці вартість її частки, не заслуговують на увагу, оскільки при подачі позову позивач не виконав припису ч.2 ст. 365 ЦК та не сплатив вартість частки на депозитний рахунок. Доказів того, що невиконання цього припису пов'язане з обставинами, які не залежать від позивача, в матеріалах справи не має.

Доводи апеляційної скарги про те, що припинення права відповідача на частку не завдасть ій істотної шкоди, не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків суду з цього питання, які підтверджені належними доказами та невикликають сумнівів щодо їх достовірності.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2012 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: