Апеляційний суд Чернівецької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2012 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого судді Галичанського А.Д.

суддів: Перепелюк І.Б., Чупікової В.В.

секретар Ласій О.І.

за участю ОСОБА_1 представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якого за довіреністю діє ОСОБА_1, на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 31січня 2012 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Посилалася на те, що 4 травня 2009 року між нею та ОСОБА_2 укладений договір позики грошей, згідно якого вона позичила відповідачу 3000 євро строком на 5 місяців, тобто до 4 жовтня 2009 року.

На підтвердження укладення даного договору ОСОБА_2 надав позивачці розписку.

На даний час відповідач гроші не повернув і оскільки він не бажає виконувати умови договору просила стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 32660 грн. 92 коп. та три проценти річних від простроченої суми боргу 1796 грн. 35 коп.

22ц-347/12 р. Головуючий у 1-й інстанції Скуляк І.А..

категорія 19/27 Доповідач Галичанський А.Д.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 7 грудня 2011 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг в сумі 32660 грн. 92 коп. та три проценти річних від простроченої суми боргу в розмірі 1796 грн. 35 коп., а всього 34457 грн. 27 коп.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, судом не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважав доведеними.

Зокрема, вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про передання йому 04.05.2009 року спірних кошті відповідно до розписки.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, 4 травня 2009 року відповідач ОСОБА_2 взяв у позивачки ОСОБА_4 у борг 3000 Євро, які зобовязався повернути до 4 жовтня 2009 року, що підтверджується письмовою розпискою ОСОБА_2 від 04.05.2009 р.

Однак, до такого висновку суд першої інстанції прийшов з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст.ст.213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджувалися, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин і яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення вимогам цих норм не відповідає.

Зокрема, відповідач категорично заперечує факт передання йому позивачкою та отримання ним позики 04.05.2009 р. в сумі 3000 євро на підтвердження укладеного договору позики, оскільки станом на день складання розписки ОСОБА_4 перебувала на заробітках в Італії, а ОСОБА_2 знаходився на території України.

Факт знаходження сторін в різних державах не заперечили їх представники в суді апеляційної інстанції, а тому відповідно до ст.61 ЦПК України дана обставина вважається встановленою та не підлягає доказуванню.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують передання позивачкою зазначеної суми іншою особою за договором доручення, вчиненого відповідно до ст.ст.1000-1008 ЦК України.

Таким чином, судом апеляційної інстанції не встановлено факту передання відповідачу коштів за договором позики, що давало б підстави вважати такий договір укладеним між сторонами та зобовязати його повернути кошти за цим договором.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.309 є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст.307,309 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого за довіреністю діє ОСОБА_1, задовольнити.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 31січня 2012 року скасувати.

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом