Апеляційний суд Івано-Франківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Васильковського В.М., Проскурніцького П.І.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю представників ОСОБА_1 та органу опіки і піклування,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом органу опіки і піклування Косівської райдержадміністрації в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду від 02 жовтня 2006 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Косівського районного суду від 02 жовтня 2006 року задоволено позов органу опіки і піклування Косівської райдержадміністрації в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

Постановлено позбавити батьківських прав ОСОБА_1 щодо її дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та передати малолітніх дітей на опікування органу опіки та піклування Косівської райдержадміністрації.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на незаконність рішення суду та зазначає, що суд, належним чином не повідомивши її про місце і час судового засідання, розглянув справу без її участі, чим позбавив її можливості подавати свої пояснення та докази.

Суд безпідставно взяв до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність

позбавлення її батьківських прав та довідку ЦРЛ №116 від 10.04.2006 року про її перебування на диспансерному обліку у наркологічному кабінеті, оскільки зазначені у висновку факти не були підтверджені у судовому засіданні будь-якими доказами, в тому числі і поясненнями свідків.

Разом з тим, суд не взяв до уваги пояснення свідків, які є її сусідами про належний догляд за дітьми.

Зазначає, що у звязку з упередженим ставленням голови сільської ради та небажанням допомоги малозабезпеченій родині, за сприянням сільського голови її було поставлено на диспансерний облік у наркологічний кабінет.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про поновлення її у правах та повернення дітей.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

Представник органу опіки та піклування апеляційну скаргу не визнав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, матір малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в інтересах яких органом опіки та піклування Косівської райдержадміністрації заявлено позов, перебуває на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті Косівської центральної районної лікарні.

Згідно характеристики, виданої виконкомом Розтоківської сільської ради від 25.04.2006 року за №63, ОСОБА_1 за місцем проживання характеризувалася негативно, веде паразитичний спосіб життя, кошти, виділені їй як малозабезпеченій сімї, витрачає на спиртні напої, часто залишає дітей без догляду.

Орган опіки та піклування Косівської райдержадміністрації, враховуючи інтереси дітей в майбутньому, надав висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо її малолітніх дітей.

8 квітня 2006 року сільський голова с. Розтоки в присутності голови Косівської райдержадміністрації ОСОБА_4, заступника голови райдержадміністрації ОСОБА_5, директора центру соціальних служб для дітей, сімї та молоді ОСОБА_6 передав двох малолітніх дітей, яких мати залишила без догляду, начальнику служби у справах неповнолітніх дітей ОСОБА_7

Задовольняючи позов та позбавляючи ОСОБА_1 батьківських прав щодо її малолітніх дітей, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 перебувала на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті та ухилялася від обовязків по вихованню дітей, часто залишала їх без догляду.

З даним висновком суду погоджується і колегія суддів.

Апеляційним судом також встановлено, що після постановлення оскаржуваного рішення згідно розпорядження Косівської райдержадміністрації №395 від 27.11.2006 року малолітніх дітей влаштовано в Долинський дитячий будинок на повне державне утримання.

Рішенням Долинського районного суду від 07.03.2008 року малолітніх дітей усиновлено іноземними громадянами.

За період перебування дітей у дитячому будинку мати не провідувала їх і не зверталася із заявою про надання їй права на побачення з ними, більше 4 років взагалі не цікавилася долею дітей, а з заявою про перегляд заочного рішення Косівського районного суду від 2 жовтня 2006 року звернулася тільки в червні 2011 року.

Посилання ОСОБА_1 на те, що дітей було викрадено і їй не було відомо про місце їх перебування не заслуговують на увагу, оскільки суду не надано жодного доказу звернення у правоохоронні органи з приводу викрадення дітей.

Представлена апелянтом характеристика на ОСОБА_1, видана УГКЦ с. Розтоки від 30.11.2011 року, не може бути доказом належного виконання обовязків по вихованню малолітніх дітей, оскільки суперечить іншим зібраним по справі доказам.

Викликані в засідання суду апеляційної інстанції свідки надали письмові пояснення, про те, що не можуть прибути на розгляд справи у звязку зі скрутним матеріальним становищем, та підтвердили, що ОСОБА_1 здійснювала належний догляд за своїми малолітніми дітьми.

Колегія суддів не приймає до уваги письмові пояснення свідків, оскількине можуть бути використані як показання свідків (ст. 63 ЦПК) письмові пояснення громадян. Показання свідка можуть бути отримані шляхом допиту свідка безпосередньо в судовому засіданні з дотриманням вимог ст. 180 ЦПК.

Також встановлено, що справа розглянута без участі ОСОБА_1 та за відсутності даних про вручення їй судової повістки.

Разом з тим неналежне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи не є підставою для скасування рішення суду, оскільки таке процесуальне порушення не призвело

до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Косівського районного суду від 02 жовтня 2006 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Л.В. Ясеновенко

ОСОБА_8

ОСОБА_9