Справа № 2-4001/11
Провадження № 2/2604/809/2012
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"23" січня 2012 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Зіньковська Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Житлово-будівельного кооперативу «Автобус»про зобовязання здійснити перерахунок боргу за комунальні послуги та заміну боржника,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Житлово-будівельного кооперативу «Автобус»про зобовязання здійснити перерахунок боргу за комунальні послуги та заміну боржника посилаючись на те, що з відповідачем-1 він проживав у шлюбі до 04 вересня 2003 року. Майно нажите за час шлюбу, зокрема квартира АДРЕСА_1 була розділена на дві частки. Оскільки він є пенсіонером та розміру пенсії не було достатньо для оплати за комунальні послуги, тому він уклав усну домовленість з відповідачем-1 про те, що один місяць за комунальні послуги сплачує він, а наступний вона. Але відповідач-1 не виконувала домовленість, що призвело до виникнення заборгованості за комунальні послуги у сумі 6 390 грн. 13 коп. Тому він звернувся до суду та відповідача-2 з проханням відкрити два особові рахунки, але рішенням суду не були розділені борги, які виникли за час спільного сімейного життя і тому весь борг перейшов на його особовий рахунок.

Позивач в судовому засіданні просив суд визнати борг за комунальні послуги, що вказується у рахунках на сплату за житлово-комунальні та інші послуги на його особовому рахунку № 000119, боргом ОСОБА_2; зобовязати ЖБК «Автобус»здійснити перерахунок коштів сплачених за комунальні послуги та перенести заборгованість по особовому рахунку № 000119 на особовий рахунок відповідача ОСОБА_2.

Відповідач-1 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вона неодноразово пропонувала позивачу продати квартиру, сплатити борги за квартиру та проїхатись в різні кінці міста, оскільки спільне проживання є нестерпним, але позивач відмовлявся, так як пообіцяв квартиру нашому сину. Щодо усної домовленості, то її не було, вона завжди наполягала на продажу квартири. Після відкриття, у 2005 році, особового рахунку вона стала оплачувати за свою половину квартири.

Представник відповідача в судовому засіданні позов вважає обґрунтованим.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником кооперативної квартири АДРЕСА_1 і борг за комунальні послуги на 01.08.2005 року склав 6684 грн. 78 коп. (а.с.7-9). 10 січня 2002 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.11), в звязку з чим вони звернулись до суду з позовом про поділ майна. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 вересня 2003 року за ОСОБА_2 було визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.10).

Наполягаючи на задоволенні позову позивач пояснив, що до розподілу особових рахунків відповідач-1 не сплачувала за комунальні послуги, хоча їй належала 1/2 частини спірної квартири. З 1998 року він є пенсіонером, а тому не мав можливості сплачувати і за відповідачку-1, в звязку з чим уклав усну домовленість про сплату за комунальні послуги через місяць, яку відповідачка-1 добросовісно не виконувала в звязку і з чим виникла заборгованість.

В судовому засіданні встановлено і не оспорюється відповідачем-1 той факт, що до 2005 року, до розподілу особових рахунків, відповідач ОСОБА_2 за комунальні послуги не сплачувала, хоча і була співвласником квартири АДРЕСА_1.

Довідкою ЖБК «Автобус»(а.с.44-45) підтверджується, що комунальні послуги з 1999 року по серпень 2005 року оплачувались частково, а тому і виникла заборгованість.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В судовому засіданні відповідачем-1 не надано жодного доказу того, що вона сплачувала за житлово-комунальні послуги. Відповідачем були надані лише квитанції, які підтверджують оплату за житлово-комунальні послуги після серпня 2005 року (а.с.49-51).

Згідно ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними з спільним майном.

Відповідно до ст. 156 Житлового Кодексу України, повнолітні члени сімї власника зобовязані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Оскільки відповідач-1 не оплачувала за житлово-комунальні послуги, а тому борг, який виник по 01.08.2005 року є боргом відповідача ОСОБА_2

Таким чином, суд приходить до висновку, що борг в сумі 6684 грн. 78 коп. підлягає переведенню з особового рахунку позивача на особовий рахунок відповідача-1.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Отже, також підлягає стягненню з відповідача-1 на користь позивача сплачений в доход держави судовий збір в сумі 17 грн. та 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 360 ЦК України, 156 ЖК України, ст.ст. 10,11, 58, 60, 79, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Житлово-будівельного кооперативу «Автобус»про зобовязання здійснити перерахунок боргу за комунальні послуги та заміну боржника задовольнити.

Визнати борг за комунальні послуги, що міститься на особовому рахунку №000119 в сумі 6684 грн. 78 коп., боргом ОСОБА_2.

Зобовязати ЖБК «Автобус»здійснити перерахунок коштів сплачених за комунальні послуги квартири АДРЕСА_1 та перенести заборгованість в сумі 6684 грн. 78 коп. по особовому рахунку № 000119 на особовий рахунок ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 17 грн. судового збору та 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя