Справа №1490/1823/12 14.05.2012 14.05.2012 14.05.0201
Справа 22 ц - 1490/1251/12 Суддя першої інстанції: Мельничук О.В.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

14 травня 2012 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Ямкової О.О., Крамаренко Т.В.,

при секретарі: Шпонарській 0.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 3 жовтня 2011 року по справі за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором займу

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2011 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором займу.

Позивач зазначав, що 1 березня 2009 року з відповідачем ОСОБА_2 він уклав договір позики за яким передав останньому 40000 грн. Про отримання вказаних грошей відповідач видав розписку та зобов'язався повернути борг ЗО травня 2009 року.

Посилаючись на те, що до теперішнього часу вказані зобов'язання відповідач не виконав, ОСОБА_3 просив стягнути з останнього на його користь 40000 грн. боргу, 8531,50 грн.-процентів за користування коштами та 2000 грн. моральної шкоди.

В травні 2011 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву про визнання договору позики недійсним.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 3 жовтня 2011 року зустрічну позовну заяву залишено без розгляду.

Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від З жовтня 2011 року позов задоволено. З ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто 40000 грн. боргу, 2500 грн. відсотків та 2000 грн. моральної шкоди.

В апеляційній скарзі відповідач просить вказане рішення суду скасувати, а по справі ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що фактично договір займу з ним не укладався.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач вказував на законність висновків суду.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_3 40000 грн. та зобов'язався повернути вказані кошти 30 травня 2009 року. Вказані зобов'язання свідчать про укладення сторонами договору займу, який було оформлено за домовленістю сторін в простій письмовій формі шляхом видачі відповідачем розписки (а.с. 19). Форма обрана сторонами для укладення даного договору, відповідає вимогам 207, 208, 1047 ЦК України, і є належним підтвердженням наявності відповідних договірних відносин між сторонами та передачі грошей.

Згідно з загальними умовами виконання зобов'язань, встановлених нормами ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов Посилаючись на викладене, заявник просив визнати дії державного виконавця незаконними та вирішити питання щодо повідомлення про здійснення державним виконавцем злочину вказаного в скарзі.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24 липня 2012 року скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано оскаржувані дії державного виконавця ВДВС Миколаївського РУЮ неправомірними. Зобов'язано видати ОСОБА_4 копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

В іншій частині вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, вказує на помилковість висновків суду, щодо наявності вчинення злочину в діях державного виконавця та не повідомлення про таке, просить в цій частині скасувати рішення суду та повністю задовольнити його вимоги, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 31 серпня 2010 року за заявою стягувача постановою державного виконавця ВДВС Миколаївського РУЮ відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-03- 17, виданого 20 серпня 2010 року Миколаївським районним судом Миколаївської області на підставі рішення ухваленого по справі за позовом ПАТ «Ерсте-Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості (а.с. 2).

8 грудня 2010 року державний виконавець виніс постанову про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_4 та оголошено заборону на його відчуження (а.с. 100). Цього ж дня, винесено також постанову про розшук майна, в якій зазначено про виявлення в боржника рухомого майна, а саме автомобіля SKODA OKTAVIA TOUR реєстраційний номер BE 1532 АІ, 2007 року випуску (а.с.101).

23 листопада 2011 року державним виконавцем складено акт опису й арешту майна, а саме вказаного автомобіля. Акт складено в присутності в тому числі і власника та вручено йому копію (а.с.З- 4).

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що визнано державним виконавцем, а саме що постанова про арешт, яка винесена 8.12. 2010 року не була направлена заявнику.

Між тим, зміст скарги полягає не тільки в неотриманні заявником копії постанови про арешт.

Так заявник в скарзі зазначає, що після складення акту опису 23 листопада 2011 року, автомобіль SKODA OKTAVIA TOUR реєстраційний номер BE 1532 АІ, 2007 року випуску було вилучено і, як вважає заявник неправомірно, оскільки не додержано п'ятиденного строку на вилучення після накладення арешту, як то передбачено ч. 7 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження». І, як на

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 3 жовтня 2011 року в частині стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині, а в частині стягнення відсотків за договором займу та судового збору змінити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 7961 грн. відсотків за користування коштами за договором займу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 479 грн. 61 коп. судового збору.

Вказане рішення в частині стягнення 40000 грн. та 120 грн. витрат на ІТЗ залишити без змін.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: