Апеляційний суд Івано-Франківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано- Франківської області в складі :

головуючого Меленко О.Є.

суддів Бойчука І.В., Перегінець Л.В.

секретаря Балагури М.О.

з участю: апелянта ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3- ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого жилого приміщення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 25 січня 2012 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 січня 2012 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виселення, без надання іншого жилого приміщення

Виселено ОСОБА_1 з 57/100 частин домоволодіння по вул. Мазепи 15а (що є квартирою № 2 ) в м. Івано-Франківську без надання іншого жилого приміщення.

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, та на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що він є чоловіком доньки позивача ОСОБА_5, перебуває з нею в зареєстрованому шлюбі з 02.03.2004 року і по даний час, вселився, проживає і зареєстрований у спірному житлі зі згоди доньки позивача. А тому висновок суду, про те, що він не являється членом сімї позивача є помилковим.

Також апелянт зазначає, що судом не встановлено, а позивачем не надано жодних доказів того, що він чинить їй перешкоди в користуванні належним їй майном, або перешкоджає ним розпоряджатися.

_____________________________________________________________________________

Справа № 0907/2-13241/2011 Головуючий у 1 інстанції Островський Л.Є.

Провадження № 22ц/0990/458/2012 Суддя-доповідач ОСОБА_6

Категорія 32

З цих підстав, рішення суду першої інстанції апелянт просив скасувати та ухвалити

нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник вимоги підтримали з тих же мотивів, що зазначені у апеляційній скарзі.

Представник ОСОБА_3- ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги не визнав, просить її відхилити, рішення суду першої інстанції вважає законним та обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, доводи представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач ОСОБА_1 як наймач, користується житловим приміщенням в будинку, що належить позивачу на праві приватної власності.

З таким висновком суду, погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, спір виник з приводу користування житловим будинком по вулиці Мазепи 15а/2 в м. Івано-Франківську.

Власником даного житлового будинку є ОСОБА_3, що підтверджується копією договору купівлі-продажу, що міститься в матеріалах справи (а.с. 6-7).

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

З матеріалів справи вбачається, що у вказаному житловому будинку проживає та зареєстрований відповідач ОСОБА_1, який є чоловіком дочки позивача ОСОБА_5 На даний час фактичні шлюбні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 припинилися; зокрема ОСОБА_5 тривалий час з 2006 року перебуває за кордоном, даний факт ОСОБА_1 не заперечує.

ОСОБА_1 є бувшим членом сімї ОСОБА_5, однак не є членом сімї власника житла ОСОБА_3

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує конфлікт, з приводу вчинення відповідачем перешкод в користуванні її житловим приміщенням, ОСОБА_3 неодноразово зверталася в правоохоронні органи.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відповідно до вимог ч.3 ст.168 ЖК України повідомлявся про виселення, однак в добровільному порядку покинути житлове приміщення відмовляється, як стверджує представник позивача, продовжує чинити перешкоди ОСОБА_3 в користуванні житловим приміщенням.

Доводи апелянта, про те, що ОСОБА_3 не доведено факт вчинення їй перешкод в користуванні її житлом, на увагу не заслуговують, оскільки вже сам факт проживання відповідача у будинку, що належить позивачу на праві власності створює ряд обмежень та перешкоди у розпорядженні ним.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази і їх не надано суду апеляційної інстанції, що давало б підставу для зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 218, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 25 січня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.Є. Меленко

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_7