АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/6477/12 Справа № 2-5167/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Куценко Т.Р., Повєткіна В.В.

при секретарі: Бойко О.Л.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2012 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В с т а н о в и л а :

У вересні 2005 року ОСОБА_2 звернулася з позовом, який уточнила в ході розгляду справи, до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди(а.с.2-5,58-61,197-200, т.1).

Позивачка зазначала, що ОСОБА_3 її колишній чоловік, з яким розірвала шлюб 20 грудня 2000року.

29 квітня 2001 року ОСОБА_3, знаходячись в будинку №21 по вул.Райдужній в м.Підгородне Дніпропетровського району, в ході сварки, яка переросла в бійку, заподіяв їй тілесні ушкодження, які разом привели до закритої черепно-мозкової травми, що ускладнилося хронічним посттравматичним кохлеїтом зліва.

Згідно висновку комплексної судово-медичної експертизи №34 від 18.03.2001 року тілесні ушкодження по своєму характеру відносяться до середньої ступіні тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоровя строком більш, як 21 день.

По вказаному факту проти ОСОБА_3 була порушена кримінальна справа за ст.122 ч.1 КК України.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2002 року ОСОБА_3 звільнений від кримінальної відповідальності з передачею на поруки трудовому колективу на підставі ст.ст.10,213 та 214 КПК України, кримінальна справа закрита.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що за наслідками спричинених відповідачем тілесних ушкоджень тривалий час знаходилась на лікуванні в медичних установах, у звязку з чим несла матеріальні витрати, позивачка в позовній заяві в редакції від 27.02.2012 року просила стягнути з ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди 39 943,07грн. та 30 000грн. на відшкодування моральної шкоди(а.с.197-200, т.1).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2012 року позов задоволено частково(а.с.62-63, т.2).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 12 561,04грн. матеріальної шкоди та 10 000грн. моральної шкоди, а всього 22 561,04грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити, стягнути з ОСОБА_3 на її користь 28 151,47грн. матеріальної шкоди та 30 000грн. моральної шкоди, посилаючись на неповне зясування обставин справи, неналежну оцінку доказів та порушення судом норм матеріального і процесуального права(а.с.65-68, т.2).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

По справі встановлено, що 29 квітня 2001 року ОСОБА_3, знаходячись в будинку №21 по вул.Райдужній в м.Підгородне Дніпропетровського району, в ході сварки, яка переросла в бійку, заподіяв ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м'яких тканин голови у вигляді численних синців на нижній повіці лівого ока, у лівого кута нижньої щелепи, в лобній області з обох сторін(ліворуч і праворуч), на спинці носу; у вигляді великого синця лівої вушної раковини з крововиливом в барабану перетинку, що ускладнилося після травматичним лівостороннім кохлеоневритом, лівостороннім отитом та лівостороннім мерінгитом; пошкодження лівої молочної залози, що ускладнилося формуванням інфільтрату в області локалізації синця, що потягло виникнення локального вогнища фіброаденоматозу після травматичного характеру; синців в області шиї, на тильній поверхні лівої кисті, в області лівої лопатки, зовнішньої поверхні лівого плеча, зовнішньої поверхні правого плеча та правого плечового суглобу.

Даний факт підтверджується висновком комплексної судово-медичної експертизи обласного комунального закладу «Бюро судово-медичної експертизи»№7 від 20.01.07 року(а.с.47-54, т.1).

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2002 року кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_3 за ст.122 ч.1 КК України закрита, останнього передано на поруки трудовому колективу ВАТ «Дніпрогіпрошахт»(а.с.6-7, т.1).

Із справи видно, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_2 на протязі тривалого часу неодноразово знаходилась на амбулаторному лікуванні та в умовах денного стаціонару, що підтверджується медичною документацією та вказаним висновком комплексної судово-медичної експертизи обласного комунального закладу «Бюро судово-медичної експертизи»№7 від 20.01.07 року(а.с.47-54, т.1).

Перевіряючи доводи та заперечення сторін щодо понесених позивачкою витрат на придбання ліків та витрат, понесених на санаторно-курортне лікування, то суд прийшов до правильного висновку, що розмір таких витрат підтверджується копіями квитанцій та довідок на суму 10 461,04грн.(а.с.64,67,68,70,72,75,8183,89,91, т.1; а.с.28-37,41-43, т.2) і обгрунтовано стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 вказану суму на відшкодування матеріальної шкоди та 10 000грн. на відшкодування моральної шкоди на підставі ст.ст.1166, 1167 ЦК України.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про неповне з'ясування обставин щодо розміру понесених витрат на лікування не можуть бути взяті до уваги, оскільки докази, які на її думку підтверджуть матеріальну шкоду у значно більшому розмірі, ніж визначив суд, не є доказами в розумінні ст.ст.57,58 ЦПК України щодо розміру шкоди, оскільки не оформлені в порядку, передбаченому законом.

Посилання ОСОБА_2 на необгрунтованість визначення судом моральної шкоди в сумі 10 000грн., не можуть бути взяті до уваги, оскільки розмір вказаної шкоди визначено судом з урахуванням обставин справи та вимог ст.23 ЦК України.

Рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, доказам у справі суд дав оцінку відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, підстав для скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-