Апеляційний суд Івано-Франківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Ковалюка Я.Ю., Проскурніцького П.І.,

секретаря Возняк В.Д.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника Косівської міської ради,

адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до Косівської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Косівський районний відділ Івано-Франківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Держкомітеті України про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на земельну ділянку, виданих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Косівського районного суду від 08 травня 2012 року, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Косівського районного суду від 08 травня 2012 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5 до Косівської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Косівський районний відділ Івано-Франківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Держкомітеті України про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на земельну ділянку, виданих ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

У апеляційній скарзі ОСОБА_5 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Суд помилково дійшов до висновку, що ОСОБА_5 приватизував тільки земельну ділянку, яка розташована по вул. Б. Хмельницького, 88 в м. Косові, врахувавши дані акту про наділення присадибної земельної ділянки від 28.04.1993 року та

план земельної ділянки з відміткою про приватизацію лише ділянки по вул. Б.Хмельницького.

При цьому судом не було враховано того, що за відсутності можливості видати Державний акт на право власності на землю, було прийнято рішення про видачу плану земельних ділянок як тимчасовий документ та реєстрацію у книзі реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю. План земельної ділянки та акт узгодження меж з сусідніми землекористувачами, що міститься у документації по передачі земельних ділянок у власність і є підтвердженням встановлення меж земельної ділянки в натурі.

Не погоджується апелянт і з висновком суду про те, що ОСОБА_4 (ОСОБА_2Я.) успадкувала по заповіту після смерті матері земельну ділянку, оскільки ОСОБА_6 померла 06.06.1989 року, і на момент смерті не мала у власності земельної ділянки.

Відмовляючи у задоволенні позову судом не враховано того, що ст.140 ЗК передбачає вичерпний перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку та того, що він не давав згоди на вилучення земельної ділянки.

Поза увагою суду залишився і той факт, що спірних 0,05 га земельної ділянки було передано відповідачам у власність без попереднього надання у користування та без розробки проекту відведення.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Косівської міської ради народних депутатів від 24.12.1994 року №18 ОСОБА_5 передано у власність земельну ділянку площею 0,20 га в тому числі по ділянках з цільовим призначенням: ділянка №1 площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд; ділянка №2 площею 0,05 га для ведення особистого підсобного господарства (сінокіс); та ділянка №3 площею 0,05 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с.9).

Із документації по передачі земельних ділянок у приватну власність вбачається, що земельні ділянки №1 та №2 розташовані по вул. Б.Хмельницького, а земельна ділянка №3 по вул. Лазова в м. Косові.

Встановлено, що позивач належним чином оформив право власності лише на земельні ділянки по вул. Б.Хмельницького, що підтверджено актом про наділення присадибної земельної ділянки від 25 квітня 1993 року.

Рішенням Косівської міської ради від 24.01.2003 року №3ю44-10 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1844 га для ведення особистого селянського господарства, а 08.05.2003 року йому видано Державний акт на право власності на земельну ділянку.

ОСОБА_2 на підставі рішення Косівської міської ради народних депутатів від 24.12.1993 року та рішення Косівської міської ради від 16.05.2002 року про уточнення площ земельних ділянок було передано у приватну власність 0,0830 га земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд та 03.07.2002 року видано Державний акт.

Згідно з вимогами ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, вказані в статті 126 ЗК України, зокрема, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, право постійного користування земельною ділянкою - державним актом на право постійного користування, а право оренди земельної ділянки - договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Таким чином, відповідно до наведених вимог закону обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність у цієї особи на час прийняття судом рішення таких документів свідчить про відсутність доказів на порушення її права.

При таких обставинах справи суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_5 не набув у встановленому порядку права власності чи право користування земельною ділянкою, а отже не довів, що його право порушено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Косівського районного суду від 8 травня 2012 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Л.В. Ясеновенко

ОСОБА_7

ОСОБА_8