Справа № 2-123/11
Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2012 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Теренчук Ж. В.,

при секретарі Ніколас С.О. представника відповідача - ОСОБА_1,

позивача відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину , за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину , В

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_6, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку по вул.Водопровідній , 20-Б м.Роздільна Одеської області та визнати недійсним договір купівлі продажу цього житлового будинку , укладений між її колишнім чоловіком ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на користь останнього , так як він не відповідає вимогам закону.(а.с.3)

В подальшому ОСОБА_3 подала позовну заяву в новій редакції (а.с.42), предявивши її до ОСОБА_2 та, так як відповідач ОСОБА_6 помер , до його правонаступника ОСОБА_5, яка прийняла спадщину після його смерті, а тому відповідно просила визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку по вул. Водопровідній , 20-Б м.Роздільна Одеської області та визнати недійсним договір купівлі продажу цього житлового будинку , укладений між її колишнім чоловіком ОСОБА_2 та померлим ОСОБА_6 на користь останнього , так як він не відповідає вимогам закону, визнати недійсним свідоцтво про право власності на спадщину , видане на імя ОСОБА_5 на спірний будинок після смерті ОСОБА_6

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_1 позов не визнала.

Крім цього ОСОБА_2 звернувся в суд позов до ОСОБА_5 (а.с. 50), в якому також просив визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку від 18.07.2009 року , укладений між ним та ОСОБА_6, так як він не відповідає вимогам ст.203, 215 ЦК України, тому що при його укладенні не було згоди його дружини на відчуження будинку , який є спільною сумісною власністю подружжя , а також в ньому не відображено , що земельна ділянка під будинком на час укладення договору була приватизована ОСОБА_2, і також просив визнати недійним свідоцтво про право на спадщину, видане після смерті ОСОБА_6 на імя ОСОБА_5

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_1 позов ОСОБА_2 також не визнала .

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 ОСОБА_7 , підтримуючи позовні вимоги пояснив, що його довірительниця перебувала двічі в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, в період шлюбу в 1988 році купили незавершений будівництвом житловий будинок по вул.Водопровідній, 20-Б м.Роздільна , який під час спільного проживання добудували, але не здали в експлуатацію. Це зробив її чоловік, після того як вони розірвали шлюб, він оформив будинок на своє імя та продав його померлому ОСОБА_6 без її згоди . Просила визнати будинок по вул.Водопровідній , 20-Б м.Роздільна Одеської області спільною сумісною власністю її та ОСОБА_2 , визнати недійсним договір купівлі-продажу даного будинку , укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, від 18.07.2009 року , а також визнати недійсним свідоцтво про право власності на спадщину на спірний будинок, яке отримала ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6

ОСОБА_2 позов ОСОБА_3 визнав , суду пояснив, що будинок по вул.Водопровідній, 20-б м.Роздільна був придбаний ним та ОСОБА_3 в період шлюбу, після чого вони його добудували та разом проживали в ньому . В 1994 році вони шлюб розірвали , ОСОБА_3 виписалась з будинку та виїхала за межі України . В 2003 році він здав будинок в експлуатацію та отримав свідоцтво про право власності на нього. В 2009 році він позичив гроші у ОСОБА_6 в сумі 6000 доларів США , про що видав йому письмову розписку . Однак ОСОБА_6 за прострочку повернення боргу встановив штраф в сумі 6000 доларів США . Крім цього як гарантію повернення боргу вони уклали між собою договір купівлі-продажу будинку по вул.Водопровідній, 20-Б м.Роздільна. Однак цей договір не відповідає вимогам закону, так як на момент укладення договору земельна ділянка під будинком була приватизована ОСОБА_2 Пункт 1 вказаного договору містить неправдиві відомості , так як в ньому вказано , що власником земельної ділянки під будинком є Роздільнянська міська рада. Дані обставини, а саме відсутність згоди ОСОБА_3 на відчуження будинку та недостовірні відомості щодо правового статусу землі під будинком вказують на недійсність даного правочину , а тому його належить визнати таким і як наслідок визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_5 на вказаний будинок .

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_1 позови ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не визнала, суду пояснила , що померлому ОСОБА_6 на праві власності згідно договору купівлі-продажу належав будинок по вул.Водопровідній, 20 Б м.Роздільна, який він придбав у ОСОБА_2 Даний будинок зареєстрований на імя ОСОБА_6 , договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений і є дійсним. Недостовірні відомості стосовно землі не тягнуть наслідків його недійсності . Що стосується позовних вимог ОСОБА_3, то їй належить відмовити в задоволенні позову в звязку з пропуском строку звернення в суд за захистом порушених прав , так як вона в 1994 році виписалась з даного будинку , втратила право користування ним і з цього часу на протязі трьох років мала змогу заявити вимоги щодо поділу майна, однак цим право не скористалась. Новий правовстановлюючий документ на будинок ОСОБА_2 отримав в 2003 році, тоді як шлюб повторно з позивачкою вони розірвали в 1995 році.

Суд, заслухавши пояснення сторін , вивчивши матеріали справи , давши оцінку обґрунтованості заявлених вимог, прийшов до висновку , що в задоволенні позову ОСОБА_3 і ОСОБА_2 належить відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 5 червня 1986 року по 18 листопада 1994 року , та повторно з 25 серпня 1995 року по 26.01.1998 року.(а.с.8,9, 129,130)

Перебуваючи у шлюбі, на підставі договору купівлі-продажу придбали незавершений будівництвом житловий будинок по вул.Водопровідній, 20-б м.Роздільна Одеської області , що підтверджується нотаріально посвідченим договором , зареєстрованим в реєстрі за №2244.(а.с.10)

Відповідно до ст.22 КОБС України, який діяв в Україні на час придбання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житлового будинку, майно нажите подружжям в період шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

Відповідно до діючого на час придбання подружжям ОСОБА_2 будинку законодавства , незавершений будівництвом житловий будинок по вул.Водопровідній, 20 б м.Роздільна був спільною сумісною власністю подружжя, так як був придбаний ними в період шлюбу та оформлений на ОСОБА_2, як на одного із подружжя.

В період спільного проживання і в період роздільного проживання після розірвання шлюбу з 1998 року по 2003 рік ОСОБА_3 вимог про поділ майна подружжя не заявляла.

Відповідно до ст.71 ЦК України 1963 року , ст. ЦК України 2004 року загальний строк для захисту права за позовом особи , права якого порушені , встановлюється в три роки.

Перебіг трирічного строку позовної давності для вимог про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, за змістом ст.11 та ч.3 ст.29 КПШС обчислюється з дня, коли один з подружжя дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на це майно , що мало місце після розірвання шлюбу.

Оскільки ОСОБА_3 виписалась з спірного будинку в 1994 році, втратила право на користування даним будинком і на протязі трьох років вимог про виділ її частки у спільні сумісній власності не предявляла , то звернувшись в суд з вимогами про визнання будинку по вул. Водопровідній, 20-Б м.Роздільна Одеської області спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 пропустила строк позовної давності , встановлений для захисту порушеного права власності .

Поважних причин пропуску строку звернення в суд за захистом порушених прав судом не встановлено, проживання за межами України не є поважною причиною пропуску строку позовної давності .

В звязку з чим ОСОБА_3 належить відмовити в задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності на 1/2 частину будинку та земельної ділянки по вул. Водопровідній, 20-Б м.Роздільна Одеської області .

Оскільки їй суд відмовляє в задоволенні вимог щодо визнання права власності на 1/2 частину будинку та земельної ділянки , то і не підлягають задоволенню її вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу від 18.07.2009 року будинку , так як ОСОБА_3 не є стороною даного правочину , не є власником будинку по вул.Водопровідній , 2-б м .Роздільна .

Крім цього, судом встановлено, що будинок по вул.Водопровідній, 20-б м.Роздільна ОСОБА_2 здав в експлуатацію в 2003 році і в цьому ж році на підставі рішення Роздільнянської міської ради від 11.06.2003 року отримав свідоцтво про право власності на будинок САА №420049 , видане 30.07.2003 року .(а.с.4,5)

Таким чином правовстановлюючий документ на будинок ОСОБА_2 отримав після припинення шлюбних відносин з ОСОБА_3, а тому мав право одноособово розпорядитися даним будинком і згода його колишньої дружини ОСОБА_3 на відчуження будинку ОСОБА_6 при укладенні договору купівлі-продажу будинку не потрібна , тому що на час укладення даної угоди ОСОБА_3 не була співвласницею будинку по вул.Водопроводній, 20-б м.Роздільна

Так судом встановлено, що 18.07.2009 року ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу будинку від 18.07.2009 року продав будинок по вул.Водопровідній, 20-б м.Роздільна покупцю ОСОБА_6 (а.с.97)

Даний будинок після укладення договору ОСОБА_6 зареєстрував на своє імя, що підтверджується витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Також судом встановлено, що ОСОБА_6 помер 15.03.2010 року і після його смерті спадщину прийняла ОСОБА_5 , отримавши свідоцтво про право на спадщину на будинок по вул.Водопровідній, 20, б м.Роздільна від 01.09.2010 року.(а.с.61) і на теперішній час власницею спірного будинку .

Укладаючи договір купівлі продажу , ОСОБА_2 діяв на підставі свідоцтва про право власності на даний будинок САА №420049 , згідно п.7 договору підтвердив у нотаріуса, що даний будинок є його особистою приватною власністю , тому на час укладення правочину діяв як єдиний співвласник будинку і мав всі необхідні повноваження для укладення договору .

Також судом встановлено, що дійсно ОСОБА_2 є власником земельної ділянки по вул.Водопроводній, 20-Б м.Роздільна Одеської області , на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серія ОД , виданого 15 вересня 2003 року площею 0,0622 га.(а.с.16,17)

В п.1 договору купівлі-продажу від 18.07.2009 року , укладеному між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , вказано, що земельна ділянка під будинком по вул.Водопровідній, 20-б м.Роздільна є власністю Роздільнянської міської ради

Позивач ОСОБА_2 вважає, що дана обставина є підставою для визнання договору недійсним .

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначних законом та із застосуванням наслідків недійсності , передбачених законом .

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною вимог , які встановлені ст.203 ЦК України саме на момент вчинення правочину.

Оспорюваний правочин на думку суду не суперечить законодавству України, укладений особами, що мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним, право чин нотаріально посвідчений, тобто вчинений у встановленій формі і направлений на реальне настання наслідків такого правочину.

Суд вважає, що в даному випадку надання недостовірних відомостей щодо перебування земельної ділянки у власності Роздільнянської міьської ради , а не у ОСОБА_2 не є підставою для визнання договору купівлі-продажу будинку по вул.Водопровідній, 20-б м.Роздільна , укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 недійсним .

Тому в задоволенні позову ОСОБА_2 належить відмовити, як заявленого безпідставно.

Судовий збір сплачено сторонами при зверненні до суду.

На підставі ст.22, 28 , 29 КОБС України, ст.60,70 СК України , ст.203, 215 , 377 ЦК України 2001 року , ст.71 ЦК України 1963 року , керуючись ст.10,11, 212, 214, 215, 218 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки , визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину відмовити.

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину ,- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ж. В. Теренчук