АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22-ц/491/255/12 22-ц/491/255/12
Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Доповідач - Митрофанова Л.В.
РІШЕННЯ Іменем України

«24» січня 2012 року колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Митрофанової Л.В.

суддів - Соколан Н.О., Михайлів Л.В. при секретарі - Бондаренко І.В. за участю: позивачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3

Олександрівни та їх представника ОСОБА_4 відповідача - ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6; представника ЖЕО №31 ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 вересня 2011 року за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання особи втратившою права користування жилим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення та зміну умов договору найму, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2010 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися із позовом до ОСОБА_5 про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням і в обгрунтування позову зазначили, що ОСОБА_2 та членами його сім,ї позивач ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, була отримана АДРЕСА_1 Зарічному у м. Кривому Розі.

Відповідач ОСОБА_5 є онукою ОСОБА_2 і була також зареєстрована у спірній квартирі. Досягнувши повноліття відповідачка вийшла заміж та переїхала на постійне місце проживання до чоловіка у АДРЕСА_2 Зарічному у м. Кривому Розі де мешкає і зараз.

Відповідачка має двох малолітніх дітей, які також зареєстровані у спірній квартирі.

Оскільки відповідачка добровільно не бажає знятися з реєстрації із квартири, не сплачує комунальні послуги за себе та своїх дітей, тому уточнивши свої позовні вимоги просили суд визнати ОСОБА_5 та її малолітніх дітей ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили права користування АДРЕСА_3 Зарічному у м. Кривому Розі; зобов,язати СГІРФО зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_5 та її малолітніх дітей.

У червні 2011 року ОСОБА_5 звернулася із зустрічним позовом в якому зазначила, що у кв. 31 буд. 10 на 5 мкрн Зарічному у м. Кривому Розі не проживала у зв,язку із тим, що відповідачі створюють перешкоди у проживанні в зазначеній квартирі.

У зв.язку із тим, що вона та її малолітні діти не мають іншого помешкання і у них відсутнє право власності на інше житло, просила суд вселити її з неповнолітніми дітьми у АДРЕСА_4 Зарічному в м. Кривому Розі; виділити їй в користування кімнату площею 12, 8 кв.м., а відповідачам дві кімнати житловою площею 25, 7 кв.м., кухню, коридор, вбиральню залишити в загальному користуванні та зобов,язати КП ЖЕО №31 укласти з нею окремий договір найму та відкрити фінансово-особовий рахунок на користування кімнатою 12,8 кв.м.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 вересня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено, визнано ОСОБА_5 та її малолітніх дітей ОСОБА_10, ОСОБА_11 втратившими права користування

жилим приміщенням кв. 32 буд. 10 5 мкрн. Зарічному у м. Кривому Розі. Зобов,язано СГІРФО Жовтневого РВ зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_5 та її малолітніх дітей.

ОСОБА_5 у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у позові позивачам і задоволення зустрічного позову, оскільки при ухваленні рішення порушено норми матеріального і процесуального права.

Зокрема, суд до спірних правовідносин помилково застосував норми ст. ст. 71, 72 ЖК України; не врахував, що рішенням цього ж суду від 2004 року позивачам було відмовлено у задоволенні позову до неї і, що нею також сплачувались житлово- комунальні послуги.

Крім того, суд не взяв до уваги вимоги ст. 18 Закону України Про охорону дитинства яка передбачає, що діти - члени сім,ї, мають право користуватися житловим приміщенням нарівні з наймачем.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, на підставі ордеру №766 від 01.04.1987 року, виданого виконавчим комітетом Жовтневої ради м. Кривого Рогу позивачу ОСОБА_2, на сім,ю складом із чотирьох осіб, а саме: позивача

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та двох синів була надана АДРЕСА_5 Зарічному у м. Кривому Розі, яка складається з 3 кімнат, житловою площею 38,64 кв.м. на підставі відповідного рішення №37 від 06.02.1987р. (а.с.12). Зазначена квартира не приватизована.

Рішенням виконавчого комітету Жовтневої райради №450/2 від 24.11.1996р. позивача ОСОБА_2 призначено опікуном онуки ОСОБА_12, яка є відповідачкою по справі (а.с. 13) і яка з 03.12.1995р. зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_3 Зарічному в м. Кривому Розі (а.с. 22). 25.04.2003р. ОСОБА_12 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с. 90). 07.09.2003р. У ОСОБА_5 народився син ОСОБА_13, а 04.01.2010р. Син ОСОБА_14, які також зареєстровані у спірній квартирі.

Задовольняючи позовні вимоги позивачів та відмовляючи ОСОБА_5 у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачкою не підтверджено право на житло протягом 2004-2011 років, вона втратила право користування спірною квартирою і позивачами не чинились перешкоди у користуванні житлом.

Проте, на думку колегії суддів,такий висновок суду зроблено без перевірки всіх обставин справи, що є підставою для скасування рішення суду згідно п.п.1,3 ст.309 ЦПК України та ухвалення нового рішення.

Згідно зі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім*ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім*ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за їхньої заявою може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України /зі змінами/, у справах про визнання наймача або члена його сім*ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням /ст.71 ЖК/, необхідно

з*ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності Перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім*їтощо/ суд може подовжити пропущений строк.

Сторони проживали в спірній квартирі, оскільки відповідач ОСОБА_15. у квітні 2003 року зареєструвала шлюб, стала проживати у сім*ї чоловіка. Суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам відповідача про те, що позивачі не бажали її вселення з чоловіком та не визнавали її право на спірне жиле приміщення, також після ухваленого рішення суду від 11.03.2004 року /а.с. 15/.

Висновок суду про те, що відповідач не проживала у спірній квартирі без поважних причин понад 6 місяців, суперечить обставинам справи, так як встановлено в суді, першої інстанції і в суді апеляційної інстанції, між сторонами протягом тривалого часу склалися неприязні стосунки, у спірній квартирі проживали інші члени сім*ї ОСОБА_2, що позбавило відповідача можливості лишатися в спірній квартирі та без перешкод зі сторони позивачів вселитись.

Про те, що позивачі не бажали проживання відповідача в спірній квартирі та що між ними були неприязні відносини, встановлено в суді апеляційної інстанції. Зокрема, з цих підстав, у 2004 році позивачі звертались до суду про визнання ОСОБА_5 втратившою право на житлову площу у спірній квартирі, тільки з інших підстав. Тому, колегія суддів вважає, що відповідач не проживала в спірній квартирі з поважної причини, із-за неприязних стосунків з позивачами та обставин на які вказала ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції, які спричинили неможливість вселення та проживання її та малолітніх дітей в оспорюваний період.

Згідно зі ст.ст. 10,60 ЦГ1К України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як па підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з викладеного колегія суддів вважає, що позов заявлений ОСОБА_2, ОСОБА_3 є необгрунтованим і тому задоволенню не підлягає, оскільки переконливих доказів на підтвердження своїх вимог позивачі суду не-надали.

Відповідно, підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_5 щодо її вселення та її малолітніх дітей у спірну квартиру, оскільки відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. ОСОБА_2, ОСОБА_3 перешкоджають ОСОБА_5 в користуванні спірною житловою площею, вона не має вільного доступу до спірної квартири та ОСОБА_2. ОСОБА_3 заперечують проти проживання ОСОБА_5 з малолітніми дітьми у спірній квартирі.

Відповідно до ч. 1ст. 104 ЖК України член сім*ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім*ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст.63 цього Кодексу.

Тому, згідно вимог вищевказаного матеріального права не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_5 про зміну умов договору найму жилого приміщення, відповідно до ст. ст. 104,63 ЖК України, так як жила площа у спірній квартирі - розміром 12.8 кв.м. , що припадає на неї та двох малолітніх дітей, не може бути виділена у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 ЖК України.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи втратившою права користування жилим приміщенням та частковому задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5про вселення та зміну умов договору найму.

Керуючись ст.ст.303,307,309.313,316 колегія суддів,-

В И Р 1 НІ И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_16 - задовольню и.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 вересня 2011 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 з малолітніми дітьми про визнання особи втратившою права користування жилим приміщенням.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення та зміну умов договору найму задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_5 з малолітніми дітьми ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартиру АДРЕСА_6 Зарічний м. Кривого Рогу.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підпис/

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя-доповідач:

ОСОБА_17