Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 1410 / 2012 р. Головуючий у 1 інстанції: Дмитрієва М.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2012 року м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.,

Суддів: Кочеткової І.В.,

ОСОБА_2,

При секретарі: Мосіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «ПроКредитБанк»на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2012 року по справі за позовом ПАТ «ПроКредитБанк»до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на заставлене майно та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ПАТ «ПроКредитБанк», УДАІ ГУМВС України в Красноармійському районі Донецької області, третя особа: ОСОБА_5 про визнання угоди дійсною та визнання добросовісним набувачем,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2010 року ПАТ «ПроКредитБанк»(далі Банк) звернувся до суду із вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи доповнював і уточнював.

Зазначав, що 26 жовтня 2007 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено Рамкову угоду № 157, на підставі якої були укладені договір про надання траншу № 16.7958/157 від 26.10.2007 року на 51 000 доларів США на строк користування 84 місяці із сплатою відсотків в розмірі 13% річних; договір про надання траншу № 16.8014/157 від 30.11.2007 року на 190 000 доларів США на строк користування 84 місяці із сплатою відсотків в розмірі 12,5% річних; договір про надання траншу № 16.8183/157 від 12.12.2007 року в сумі 200 000 доларів США на строк користування 120 місяців із сплатою відсотків в розмірі 12,5% річних; договір про надання траншу № 1601.9753/157 від 03.10.2008 року в сумі 120 000 доларів США на строк користування 60 місяців із сплатою відсотків в розмірі 15,75% річних.

03 жовтня 2008 року в забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за вказаними кредитними договорами між Банком та ОСОБА_4 був укладений договір застави рухомого майна № 157-ДЗ, за умовами якого останній передав в заставу транспортний засіб легковий універсал, марки ТОYОТА, модель LAND CRUISER PRADO 4.0, чорного кольору, номер шасі JTEBV29JX05072388, який належав йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію серії ЛРС № 005384, виданого РЕВ МРВ ДАІ № 1, 2 при УМВС України в Запорізькій області 19.01.2007 року. Заставна вартість предмету застави складає 194 444 грн. 00 коп. Договір застави посвідчений нотаріально і відомості про обтяження рухомого майна внесені до Державного реєстру 3 жовтня 2008 року.

У зв'язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за рамковою угодою та договорами про надання траншу станом на 22 липня 2010 року утворилася заборгованість на суму 6 621 815, 55 грн., із яких заборгованість по капіталу кредиту 4 140 396, 86 грн.; відсотки за графіком 577 266, 54 грн.; проценти за фактичне користування простроченим капіталом 75 707, 32 грн.; пеня за прострочення платежів 1 824 444, 78 грн.

З метою захисту свого порушеного права Банк звернувся до районного суду із позовом до боржника і майнових поручителів про стягнення вказаної заборгованості і в ході розгляду справи зясувалося, що заставлений автомобіль на порушення умов договору застави без згоди Банку 13.10.2009 року за біржовою угодою був проданий ОСОБА_5, а 21.11.2009 року ОСОБА_6

Посилаючись на зазначені обставини, Банк просив в рахунок часткового погашення вищезазначеної заборгованості звернути стягнення на заставлений автомобіль, надавши Банку право його продажу від власного імені шляхом укладення договору купівлі-продажу будь-якій іншій особі покупцю.

У липні 2011 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом і просив визнати його добросовісним набувачем спірного автомобіля, посилаючись на те, що придбав його за біржовою угодою на законних підставах. При укладанні договору не знав, що автомобіль перебуває у заставі.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2012 року позов ПАТ «ПроКредитБанк»і зустрічний позов ОСОБА_6 залишені без задоволення.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2010 року.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення в частині відмови у задоволенні позову Банку про звернення стягнення на заставлене майно і ухвалення нового про задоволення позову, Банк посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи Банку у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішеннями місцевого і апеляційного судів з боржника ОСОБА_3 на користь Банку стягнута заборгованість за рамковою угодою на суму 6 895 991, 84 грн., а тому звернення стягнення на заставлений автомобіль майнового поручителя призведе до здійснення подвійного стягнення. Крім того, заставлений автомобіль за біржовою угодою перейшов у власність відповідача ОСОБА_6, який являється добросовісним набувачем, а тому звернення стягнення на спірний автомобіль призведе до порушення його прав.

Проте таких висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального права, вони не ґрунтуються на зібраних у справі доказах, а тому з ними не можна погодитися.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою. У разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель у відповідності зі ст.589 ЦК України набуває право звернення стягнення на предмет застави, за рахунок якої він має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 2 Закону України "Про заставу" визначаються основні положення про заставу. Відносини застави, не передбачені цим Законом, регулюються іншими актами законодавства України.

Частиною 1 ст. 20 Закону України "Про заставу" визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Частиною 6 ст. 20 Закону України "Про заставу" встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

Інше передбачено Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", чинним з 1 січня 2004 року, який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених із метою забезпечення виконання зобовязань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Прикінцевими і перехідними положеннями Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Стаття 1 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобовязань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Отже, Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України "Про заставу" застосовуються лише в частині, що не суперечать Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Статтею 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень" установлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 26 цього Закону визначено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.

Отже, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження суд може обрати один із способів звернення стягнення, обраний обтяжувачем на власний розсуд.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Аналогічна норма передбачена і в ч. 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Системний аналіз вищевказаних правових норм свідчить про те, що підставою звернення стягнення не предмет застави може бути як порушення боржником кредитного договору, так і порушення заставодавцем в період дії кредитних правовідносин договору застави, зокрема передачу у власність предмета застави без згоди заставодержателя іншій особі.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_4 з метою забезпечення боргових зобовязань ОСОБА_3 перед Банком за рамковою угодою №157 від 26.10.2007 року і кредитними договорами, укладеними останньою у відповідністю із рамковою угодою, передав у заставу Банку легковий автомобіль ТОYОТА, модель LAND CRUISER PRADO 4.0, заставною вартістю 194 444 грн., про що сторони 3 жовтня 2008 року уклали відповідний нотаріально посвідчений договір. Відомості про обтяження рухомого майна в той же день внесені до Державного реєстру обтяжень (том 1: а.с. 35-38, 50).

За умовами договору застави заставодавець має право виключно на підставі та умовах попередньої письмової згоди заставодержателя передавати предмет застави у власність, оренду, заставу, управління іншим особам, а також здійснювати будь-які інші дії, що можуть призвести до виникнення у інших осіб будь-яких прав та/чи обтяжень на предмет застави та/або обмеження або припинення прав заставодавця та/чи заставодержателя на предмет застави (п.4.1Договору).

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на Предмет застави у випадку порушення Позичальником або заставодавцем умов договорів, укладених із Заставодержателем, предявлення іншими особами вимог щодо предмета застави, інших випадках, передбачених законодавством або кредитними договорами (п.6.1 Договору ).

Звернення стягнення здійснюється за вибором заставодержателя шляхом, в тому числі, продажу заставодержателем предмета застави будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, реалізації предмета застави згідно з рішенням суду (п.6.3.1;6.3.3 Договору).

У зв'язку із неналежним виконанням позичальником ОСОБА_3 своїх зобов'язань за рамковою угодою та договорами про надання траншу станом на 22 липня 2010 року утворилася заборгованість:

за договором про надання траншу №16.7958/157 від 26.10.2007 року на суму 597 805, 04 грн., із яких борг по капіталу 358 543, 82 грн.; борг по процентах 56 798,14 грн.; проценти за простроченим капіталом 6 744, 85 грн.; пеня 175 718, 24 грн.;

за договором про надання траншу №16.8014/157 від 30.11.2007 року на суму 2 189 284, 54 грн., із яких борг по капіталу 1 369 815 грн.; борг по процентах 150 113, 61 грн., проценти за простроченим капіталом 26 006, 44 грн.; пеня 653 349, 49 грн.;

за договором про надання траншу №16.8183/ 157 від 12.12.2007 року на суму 2 396 290, 78 грн., із яких борг по капіталу 1 495 277, 23 грн.; по процентам 280 507, 42 грн.; проценти за фактичне (неправомірне)користування простроченим капіталом 14 906, 79 грн.; пеня 605 599, 35 грн.;

за договором про надання траншу №1601.9753/157 від 03.10.2008 року на суму 1 438 434,93 грн., із яких борг по капіталу 926 760, 63 грн.; по процентах 89 847, 37 грн.; проценти за фактичне (неправомірне) користування простроченим капіталом 28 049, 24 грн.; пеня 393 777, 70 грн.,

а всього заборгованість за рамковою угодою №157 становить 6 621 815, 55 грн., із яких заборгованість по капіталу кредиту 4 140 396, 86 грн.; відсотки за графіком 577 266, 54 грн.; проценти за фактичне користування простроченим капіталом 75 707, 32 грн.; пеня за прострочення платежів 1 824 444, 78 грн. (том1: а.с. 11-34).

Рішенням Жовтневого суду міста Запоріжжя від 1 лютого 2011 року, зміненим рішенням апеляційного суду Запорізької області від 18 серпня 2011 року з ОСОБА_3 на користь Банку за вказаними кредитними договорами стягнута заборгованість у розмірі 6 895 991 грн., яка визначена станом на 20 вересня 2010 року (том1: а.с.215-224).

За вказаними судовими рішеннями відкрито виконавче провадження і проводяться виконавчі дії з його примусового виконання.

На порушення умов договору застави ОСОБА_4 13 жовтня 2009 року без згоди заставодержателя зняв з обліку заставлений транспортний засіб для реалізації. В подальшому вказаний автомобіль 13 жовтня 2009 року був відчужений ОСОБА_5 за біржовою угодою за ціною 100 грн., а потім на підставі довіреності, виданій останнім на імя ОСОБА_4, за біржовою угодою від 21 листопада 2009 року ОСОБА_6 за ціною 100 грн., не зважаючи на наявність обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (том1: а.с. 94-100, 181).

Аналіз фактичних обставин свідчить про те, що і позичальник ОСОБА_3 і заставодавець ОСОБА_4 допустилися порушень умов кредитних договорів і договору застави, укладених з Банком, а тому відповідно до п. 6.1 Договору застави, вимог ст.ст. 589, 590 ЦК України, ч.1 ст.20 Закону України „ Про заставу, ст.23, 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" Банк вправі вимагати звернення стягнення на предмет застави за рішенням суду у спосіб, передбачений умовами договору застави і ст.26 Закону № 1255-1У.

За таких обставин рішення суду першої інстанції про залишення позовних вимог Банку без задоволення не відповідає фактичним обставинам справи і вимогам закону, а тому на підставі ст.309 ЦПК України в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Сам по собі факт реалізації предмета застави не припиняє зобовязання боржника перед кредитором. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження.

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 03.10.2008 року і 29.11.2010 року автомобіль марки ТОYОТА, модель LAND CRUISER PRADO 4.0, чорного кольору, номер шасі JTEBV29JX05072388 перебуває в заставі у позивача і 29 листопада 2010 року зареєстровано звернення стягнення (том1: а.с.50, 128).

Зважаючи, що ОСОБА_6 придбавши автомобіль, який був внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна як предмет застави, набув права власності на цей автомобіль з обтяженнями, на автомобіль може бути звернено стягнення як на предмет застави згідно з договором застави транспортного засобу від 3 жовтня 2008 року.

Стягнення боргу за кредитним договором з боржника ОСОБА_3 і поручителя ОСОБА_7, який не був учасником розгляду цієї справи, за іншими судовими рішенням не припиняє дію кредитного договору і право застави і не являється підставою для відмови у позові Банку про звернення стягнення не предмет застави у звязку із порушенням боржником і заставодавцем умов кредитного договору і договору застави. Задоволення вимог Банку про звернення стягнення не предмет застави не призведе до подвійного стягнення, як помилково вважав суд першої інстанції, оскільки кошти, виручені від реалізації заставленого автомобіля, у відповідності з умовами договору застави і вищевикладених норм матеріального права будуть спрямовані на погашення минулої і поточної заборгованості за кредитними зобовязаннями боржника ОСОБА_3

Порушене право відповідача ОСОБА_6, який придбав автомобіль з обтяженням за 100 грн., може бути захищене у інший спосіб, передбачений ст.16 ЦК України, але, в усякому разі, не шляхом відмови у позові Банку про звернення стягнення на автомобіль, заставною вартістю 194 444 грн., ринковою вартістю 243 055 грн., за порушення кредитних зобовязань на суму понад 6 мільйонів грн.

Згідно із ст. 25 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобовязаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

На виконання припису ст.25 Закону № 1255-1У Банк 29 листопада 2010 року зареєстрував звернення стягнення на спірний автомобіль в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (том1:а.с.128).

За даними Державного реєстру обтяжень інших обтяжувачів на спірний автомобіль не значиться.

При укладанні договору застави сторони дійшли згоди щодо заставної вартості спірного автомобіля у розмірі 194 444 грн. і його ринкової вартості 243 055 грн. (том1:а.с.38). Спору щодо такої ціни предмета застави в ході розгляду справи між сторонами не виникло, а тому судово-товарознавча експертиза для зясування дійсної вартості автомобіля по справі не призначалася.

Вимоги позивача про зазначення у судовому рішенні заходів щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, а саме: вилучення автомобіля у ОСОБА_6 з комплектом ключів, покладання на останнього обовязку передати Банку свідоцтво про реєстрацію автомобіля, надання Банку права зняття автомобіля з обліку в органах ДАІ, тощо, - не суперечить вимогам ст.16 ЦК України, оскільки такий спосіб порушеного права узгоджується з вимогами ст.ст.25, 26 Закону №1255-1У.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, в тому числі, про розподіл судових витрат, наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову.

Оскільки позов Банку задоволений, підстави для скасування заходів його забезпечення, вжитих ухвалою суду першої інстанції від 13 вересня 2010 року, відсутні.

В ході розгляду справи Банком понесені судові витрати зі сплати судового збору, витрат на ІТЗ на загальну суму 2 792 грн. (том1: а.с.5,6,260). Вказані витрати на підставі ст.88 ЦПК України підлягають розподілу між відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_6 в рівних частках.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалося і апеляційним судом не переглядалося.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ «ПроКредитБанк»задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2012 року в цій справі в частині відмови ПАТ «ПроКредитБанк»у задоволенні позову і скасування заходів забезпечення позову скасувати.

Позовні вимоги ПАТ «ПроКредитБанк»задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «ПроКредитБанк» боржника ОСОБА_3 на загальну суму, визначену станом на 22 липня 2010 року, у розмірі 6 621 815 грн. 55 коп. за рамковою угодою № 157 від 26.10.2007 року та договорами про надання траншів № 16.7958/157 від 26.10.2007 року, № 16.8014/157 від 30.11.2007 року, № 16.8183/151 від 12.12.2007 року, № 1601.9753/157 від 03.10.2008 року звернути стягнення на рухоме майно, яке знаходиться у зареєстрованій заставі Банку, а саме на транспортний засіб тип: легковий універсал, марка ТОYОТА, модель LAND CRUISER PRADO 4.0, чорного кольору, номер шасі JTEBV29JX05072388, державний номер НОМЕР_1, заставною вартістю 194 444 грн., ринковою вартістю 243 055 грн., який належить ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, Сонячний мікрорайон, буд. 33/7.

З метою збереження предмета забезпечувального обтяження і передачі його в управління на період до його реалізації вилучити у ОСОБА_6 зазначений транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію і номерні знаки та 2 комплекти ключів і передати транспортний засіб до АТ «ПроКредит Банк»в управляння шляхом володіння; надати АТ «ПроКредит Банк»право отримати дублікат свідоцтва про реєстрацію та дублікати державних номерних знаків на заставний автомобіль, надати АТ «ПроКредит Банк»право зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ УМВС України, здійснення будь - яких платежів за продавця, а також всіх необхідних для здійснення продажу повноважень власника транспортного засобу; надати АТ «ПроКредит Банк»право продажу предмету застави від власного імені будь-якій іншій особі.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь ПАТ «ПроКредитБанк»по 930 грн. 67 коп. з кожного - компенсації понесених Банком судових витрат.

Заходи забезпечення позову, вжиті Комунарським районним судом міста Запоріжжя від 13 вересня 2010 року, залишити без змін до фактичного виконання судового рішення.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося і апеляційним судом не переглядалося.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: