Апеляційний суд Івано-Франківської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.

суддів: Васильковського В.М., Матківського Р.Й.

секретаря Юрків І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тлумацького районного суду від 14 листопада 2011 року з участю: апелянта ОСОБА_1; позивачки ОСОБА_2,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року ОСОБА_2 предявила до ОСОБА_1 позов про стягнення коштів на утримання повнолітньої дитини. Позовні вимоги аргументовано тим, що їх повнолітній син ОСОБА_3, 07.02.1992року народження, в даний час навчається на державній денній формі навчання у Подільському університету, і потребує у зв`язку із цим матеріальної підтримки. Зазначала, що відповідач повинен приймати участь у витратах на дитину, викликаних її навчанням, оскільки їй одній важко надавати сину таку допомогу. На її думку, ОСОБА_1 має можливість надавати таку допомогу. Тому просила стягнути з відповідача в її користь 500грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_4 на період його навчання в університеті.

В подальшому ОСОБА_2 позовні вимоги змінила, просила стягнути з боржника аліменти щомісячно в розмірі ? частини всіх видів заробітку на період навчання сина.

Рішенням Тлумацького районного суду від 14 листопада 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено. В її користь з ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, 07.02.1992року народження, стягнуто аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

________________________________________________________________________________

Справа № 22-ц-36/2012р. Головуючий у 1 інстанції - Лущак Н.І

Категорія 48 Доповідач - Девляшевський В.А.

щомісячно до закінчення нею навчання в університеті, але не довше як до 30.06.2015року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції дійшов до безпідставного висновку про наявність у нього можливості сплачувати аліменти в розмірі половини заробітку щомісячно у звязку із навчанням сина в університеті. На думку апелянта, судом не враховано, що на його утриманні є перестаріла, хвора мати, яка потребує стороннього догляду та лікування, а також племінник, який є сиротою. Вказує, що його місячний заробіток в середньому дорівнює орієнтовно 950грн. Тому, на думку ОСОБА_1, правової підстави для стягнення з нього половини заробітку щомісячно для допомоги сину під час його навчання немає. У звязку із вище наведеним ОСОБА_1, вважаючи оскаржене рішення незаконним і необґрунтованим, просить його скасувати, ухваливши нове рішення про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина під час його навчання щомісячно в розмірі ? частини заробітку або в сумі 300 грн.

ОСОБА_1 апеляційну скаргу з наведених підстав підтримав. Апелянт пояснив, що він має можливість сплачувати аліменти на період навчання сина орієнтовно в сумі 300 грн щомісячно. Тому просить оскаржене рішення змінити.

ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги заперечила, пояснивши, що вона в даний час не може сама забезпечити надання матеріальної допомоги сину для можливості його навчання в університеті. Відповідач ж, на її думку, спроможний надавати матеріальну допомогу під час навчання повнолітнього сина, оскільки має достатній розмір заробітку та інших доходів. Тому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції на підставі частини 1 статті 199 Сімейного Кодексу України дійшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_1 зобовязаний брати участь у витратах на дитину, яка досягла повноліття, у звязку із необхідністю отримання нею освіти. Однак, на думку колегії суддів, при визначенні розміру участі відповідача у таких витратах суд помилково серед інших правових норм застосував ст.ст.182,183 СК України, які регулюють стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, та всупереч частині 2 статті 200 СК України не врахував обставини, що мають істотне значення. Зокрема, судом не було враховано те, що відповідач, на утриманні якого є мати похилого віку, не має достатнього заробітку. Обєктивних відомостей про істотний розмір його доходів позивачка суду не надала. З матеріалів ж справи вбачається, що середньомісячна зарплата відповідача, який працює водієм філії "Тлумач-Молоко" приватного підприємства "Альма-Віта", становить 910грн. (довідки-а.с.25;26;45). Житлово-побутові умови проживання ОСОБА_1 є незадовільними, що підтверджується актами обстеження (а.с.17;47).

Судом першої інстанції при вирішенні даного цивільно-правового спору залишено без уваги і те, що повнолітній син ОСОБА_4 отримує стипендію в сумі 724грн. щомісяця (довідка а.с.4). Середньомісячний ж заробіток його матері ОСОБА_2М, яка також має обов`язок надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка навчається, становить 1295грн. (довідка а.с.8).

За встановлених обставин колегія суддів вважає, що відповідач має можливість сплачувати на період стаціонарного навчання сина в університеті не половину заробітку щомісячно, а по ? частині. У звязку із вище наведеним оскаржене рішення по даній справі на підставі ст.309 ЦПК України підлягає зміні.

Керуючись ст. ст.218; 307; 309; 316; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тлумацького районного суду від 14 листопада 2011 року по даній справі змінити: зменшити розмір стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на повнолітню дитину ОСОБА_3,07.02.1992року народження, з ? до ? частини його заробітку щомісячно.

Стягнення аліментів з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно розпочати з 04 жовтня 2011 року і провадити до завершення сином ОСОБА_4 стаціонарного навчання в університеті, однак не довше як до 30 червня 2015 року.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно, однак може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів після дня його проголошення.

Головуючий: В.А. Девляшевський

Судді В.М. Васильковський

ОСОБА_5