Апеляційний суд Івано-Франківської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„03 січня 2012р. м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Соколовського В.М.,

суддів: Шишка А.І., Пнівчук О.В.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю: апелянта ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, позивачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та їнього представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та Креховицької сільської ради про визнання недійсними та скасування Державних актів на право власності на земельні ділянки,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду від 28 грудня 2010 року,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про визнання недійсними та скасування Державних актів на право власності на земельні ділянки. Свої вимоги мотивували тим, що за господарством ОСОБА_4, яка є матірю ОСОБА_3 та ОСОБА_1, числилось на обліку 0,46 га землі, з яких 0,20 га під будівлями та 0,25 га ріллі. Вирішивши приватизувати земельну ділянку, ОСОБА_4 встановила, що за нею числиться лише 0,31 га землі, а не 0,46 га, як раніше, оскільки, частину земельної ділянки було передано у власність відповідачу ОСОБА_1 без отримання від землекористувача будь-якої згоди на її вилучення.

_____________________________________________________________________________

Справа № 22-ц-8/2012р. Головуючий у 1 інстанції Калиній Г.В.

Категорія 45 Суддя-доповідач ОСОБА_6

Окрім того, відповідач також незаконно приватизував частину земельної ділянки, розміром 0,17 га, яка перейшла у користування ОСОБА_3 разом з житловим будинком, що належав ОСОБА_7, а тепер є її власністю. На оспорювану частину земельних ділянок відповідач виготовив Державні акти серії ЯД № 852656 та ЯД № 852655, які, на думку позивачів, є незаконними та підлягають скасуванню.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 28 грудня 2010 року позов задоволено повністю. Визнано недійсними та такими, що підлягають скасуванню Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯД № 852656 та серії ЯД № 852655, видані 15 грудня 2006 року Креховицькою сільською радою на імя ОСОБА_1.

Додатковим рішенням цього ж суду від 27 січня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 771 грн. 50 коп. понесених судових витрат.

На рішення суду від 28 грудня 2010 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що позивач ОСОБА_4 після смерті батька навіть не зверталась в сільську раду для передачі їй у приватну власність спірної земельної ділянки і позивачі не предявили суду жодних правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки.

Судом також порушено вимоги ст. 257 ЦК України щодо терміну загальної позовної давності у три роки, оскільки, позивачі достовірно знали, що він користувався спірними земельними ділянками, однією - з 1996 року, яку використовував для будівництва житлового будинку, а другою - з 2004 року, яку використовував для ведення особистого селянського господарства. Державні акти на право власності на земельні ділянки йому видали ще у 2006 році, а перед тим проводились проектні роботи інженером-землевпорядником для оформлення приватизації землі, про що знали позивачі.

Отже вважає, що позов заявлений після спливу позовної давності, на що суд на звернув уваги.

Згідно погосподарської книги № 4 за 2006-2010 роки, особовий рахунок № 289, за ним обліковано земельні ділянки площею 0,34 га, а за позивачем ОСОБА_4, особовий рахунок № 348, обліковані земельні ділянки площею 0,31 га. За заявою ОСОБА_7 за № 253 від 29.10.2004 року, якому належав будинок по вул. Шевченка, 47 в селі Креховичі, а зараз належить позивачу ОСОБА_3, у нього було вилучено земельну ділянку площею 0,17 га і в 2006 році господарство ОСОБА_7 було закрито.

Дану земельну ділянку площею 0,17 га по вул. Шевченка було вилучено згідно рішення Креховицької сільської ради від 23.11.2004 року і передано у приватну власність йому, ОСОБА_1, для ведення особистого селянського господарства. Також судом було встановлено, що він прізвище ОСОБА_4 змінив на прізвище ОСОБА_1.

Вважає, що судом не дотримано вимог статей 125, 126, 152 ЗК України, які передбачають посвідчення права власності та права постійного користування земельною ділянкою Державними актами, а він Державні акти на спірні земельні ділянки отримав без порушення законодавства.

З вищенаведених підстав просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовити.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали з наведених вище мотивів і просили задовольнити в повному обємі.

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їхній представник ОСОБА_5 скаргу не визнали, вважають її безпідставною, а рішення законним і обґрунтованим, яке просили залишити в силі, відмовивши у задоволенні скарги.

Вислухавши доповідача, доводи апелянта і його представника, які вимоги апеляційної скарги підтримали, заперечення проти скарги позивачів і їхнього представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачу спірні земельні ділянки передані у власність без розгляду даного питання сесією Креховицької сільської ради.

Про те такий висновок є передчасним і не ґрунтується на здобутих судом доказах, тому з таким висновком колегія суддів не погодитись не може з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 є власником будинку в селі Креховичі, по вул. Шевченка, 47, який належав ОСОБА_7, який помер 04.03.2005 року.

Згідно даних погосподарської книги № 3 за 2001-2005 роки, особовий рахунок № 195, за господарством ОСОБА_4 рахувалась земельна ділянка площею 0,46 га, а згідно даних погосподарської книги № 4 за 2006-2010 роки, особовий рахунок № 348, за господарством ОСОБА_4 рахується земельна ділянка площею 0,31 га (а.с. 49).

На підставі заяви ОСОБА_7 за № 253 від 29.10.2004 року вісімнадцята сесія Креховицької сільської ради своїм рішенням від 23.11.2004 року вилучила земельну ділянку площею 0,17 га по вул. Шевченка в селі Креховичі та надала цю ж земельну ділянку у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_8 (а.с.21).

Отже звідси слідує, що ОСОБА_7 ще при житті, володівши житловим будинком по вул. Шевченка, 47, який в майбутньому став належати позивачці ОСОБА_3, написав заяву про вилучення даної (спірної) частини земельної ділянки, яку сесія сільської ради розглянула і вирішила вилучити дану земельну ділянку у громадський фонд села та потім надала її у власність згідно заяви відповідачу ОСОБА_1

Цей факт також підтверджується архівним витягом з рішення вісімнадцятої сесії четвертого демократичного скликання Креховицької сільської ради № 107/01-10 від 27.12.2010 року (а.с. 56).

Згідно ч. 1 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 81 ЗК України право власності на земельну ділянку набувається на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

За ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтями 125 та 126 цього ж Кодексу визначено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Як вбачається із матеріалів справи, право власності на спірну земельну ділянку у ОСОБА_9 виникло на підставі ст.125 ЗК України і згідно ст.126 ЗК України їй видано Державний акт на право власності на цю земельну ділянку, тобто у відповідності до чинного земельного законодавства.

Проаналізувавши вищенаведені факти, колегія суддів приходить до висновку, що при виготовленні оспорюваних державних актів на право приватної власності відповідач не порушив вимоги земельного законодавства і набув права власності на спірні земельні ділянки відповідно до вимог ст.ст.125, 126 ЗК України. Також, позивачі знали, що відповідач приватизував дані земельні ділянки та виготовив на них державні акти, оскільки, проводились проектні роботи інженером-землевпорядником для оформлення приватизації землі. Самі ж позивачі належним чином не оформили право власності на свої земельні ділянки і в них відсутні правовстановлюючі документи на такі земельні ділянки.

Оскільки, позивачі суду не надали доказів, що ОСОБА_1 виділялись у власність чи користування спірні земельні ділянка з порушенням чинного земельного законодавства, тому колегія суддів вважає, що у їхньому позові слід відмовити за його недоведеністю.

Отже, суд першої інстанції неправильно зробив висновок про визнання оспорюваних державних актів незаконними, вважаючи, що дані державні акти порушують права користування та право власності на землю позивачів.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

У звязку з вищенаведеним, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно і невсебічно дослідив і оцінив обставини справи, що призвело до неправильного вирішення цієї справи, а тому рішення суду першої інстанції не можна вважати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачам у позові.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рожнятівського районного суду від 28 грудня 2010 року скасувати і увалити нове рішення.

У позові ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Креховицької сільської ради Рожнятівського району про визнання недійсними та скасування Державних актів на право власності на земельні ділянки серій ЯД № 852656 і ЯД № 852655, виданих 15 грудня 2006 року Креховицькою сільською радою на імя ОСОБА_1, - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

ОСОБА_10 ОСОБА_6

Судді: А.І. Шишко

ОСОБА_11