Справа № 4-с-35/12
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Коцюрби М.П.

за участю секретаря: Кучер В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із скаргою на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції ОСОБА_2.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції ОСОБА_2 від 12 березня 2012 року накладено арешт на все його майно на підставі виконавчого листа № 1-22, виданого 10.10.2011 року.

Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, повязаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окреме визначене майно боржника.

Скаржник заявляє, що державним виконавцем накладено арешт на все його майно, що є незаконним та неприпустимим.

ОСОБА_1 просив суд визнати неправомірною постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції ОСОБА_2 від 12 березня 2012 року про накладення арешту на все його майно згідно виконавчого листа № 1-22, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області 10.10.2011 року.

В судове засідання учасники справи не зявились.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 386 Цивільного процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як встановлено в судовому засіданні, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції ОСОБА_2 від 12 березня 2012 року було накладено арешт на все майно ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа № 1-22, виданого 10.10.2011 року.

Відповідно до ст.14 ЦПК України, рішення суду є обов'язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих конституцією України.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставі, у спосіб та в межах повноважень, визначених у цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року з наступними змінами (чинного на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон), у разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. Боржник має право вказати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу. Остаточно черговість стягнення на кошти та інше майно боржника визначається державним виконавцем.

Відповідно до ст.55 зазначеного Закону арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису й арешту майна боржника. Під час проведення опису й арешту майна боржника державний виконавець вправі оголосити заборону розпоряджатися ним, а у разі потреби - обмежити права користування майном або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису й арешту.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно накладається державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

При цьому обовязковою умовою стягнення на майно боржника відповідно до положень ст.50 Закону «Про виконавче провадження» є його звернення в розмірах і обсягах необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору.

Як вбачається з пунктів 1-2 постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, старшим державним виконавцем проведено накладення арешту на майно боржника та оголошено заборону його відчуження відповідно до вимог ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» саме в межах суми боргу 50 000 (пятдесят тисяч) грн. 00 коп.

Таким чином, суд приходить до висновку, що державний виконавець правомірно у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» наклав арешт на майно ОСОБА_1 для реального виконання рішення суду, яке в добровільному порядку боржником виконано не було.

На підставі ст. ст. 1, 50, 55, 57 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» та керуючись ст. ст. 3, 10, 60, 209, 210, 213, 383 - 387 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з її проголошення чи протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: М.П. Коцюрба