Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Перегінець Л.В., Мелінишин Г.П. секретаря Балагури М.О.,

сторін: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Верховинської селищної ради про усунення перешкод у користуванні пішохідною стежкою за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Верховинського районного суду від 12 грудня 2011 року,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Верховинського районного суду від 12 грудня 2011 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Зобовязано ОСОБА_1 розгородити пішохідну стежку на приліску Кушнірівка, селища Верховина, Верховинського району, Івано-Франківської області, яка знаходиться між присадибними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_6 шириною 1м. і довжиною 40 м.

Зобовязано ОСОБА_1 не чинити перешкоди в користуванні позивачами ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 пішохідною стежкою на присілку Кушнірівка, селища Верховина, шириною 1м. і довжиною 40 м.

Стягнуто з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 45 грн. 50 коп..

___________________________________________________________________

Справа №2/0903/472/2011р. Головуючий у 1 інстанції Данилюк М.П.

Провадження №22ц/0990/327/2012р. Суддя-доповідач ОСОБА_8

Категорія 45

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Суд вирішив справу без його участі, за участі представника відповідача Верховинської селищної ради, який позовні вимоги визнав.

Апелянт вказує що суд розглянув позов до неналежного відповідача. Участі у розгляді справи він не брав, оскільки повістку суд йому не направляв, але йому усно повідомили, коли буде слухатися справа.

Вважає що суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають до задоволення з тих міркувань, що Верховинська селищна рада відмовила йому у наданні у власність земельної ділянки площею 40,0 м. кв. та залишила дану ділянку в загальному користуванні; що самовільне захоплення стежки підтверджується довідкою сільської ради №203 від 26.05.2011 року; актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства №0024 від 16.06.2011 року; протоколом про адміністративне правопорушення №006 від 16.06.2011 року та приписом №0024 від 16.06.2011 року. Однак, дані висновки суду є спірними.

Земельна ділянка, яка, як стверджують позивачі, є громадською стежкою, завжди входила до земельної ділянки, що перебувала в його користуванні.

Суд першої інстанції прийняв рішення, не зясувавши всіх обставин справи, не дослідивши всіх доказів, а в результаті неналежного дослідження доказів дійшов хибного висновку про самовільне зайняття ним земельної ділянки.

Просить рішення скасувати, постановивши нове, яким у позові відмовити.

В засіданні апеляційного суду апелянт підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів, наведених у ній. Вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що Верховинська селищна рада відмовила ОСОБА_1 у задоволенні заяви про надання йому у приватну власність земельної ділянки площею 40,0 м.кв. та залишено дану земельну ділянку в загальному користуванні (під пішохідною стежкою), що підтверджується випискою із рішення від 20.05.2011 року №51-6/2011 та заявою ОСОБА_1 (а.с. 17-18).

Самовільне захоплення земельної ділянки, що знаходиться під пішохідною стежкою підтверджується довідкою Верховинської селищної ради №203 від 26.05.2011 року, де зобовязано ОСОБА_1 в 5-ти денний термін розгородити пішохідну доріжку, яка прилягає до його земельної ділянки і не увійшла до Державного акту на право власності на землю на імя відповідача. Також ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.53 КУпАП (а.с. 23-24). Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства №0024 від 16.06.2011 року, стверджується самовільне захоплення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0050 га. (а.с.21-22).

Відповідно до ч.1 ст.91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком здійснення такої зміни не власником земельної ділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф.

Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними (ст. 106 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.212 Земельного Кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідач, ОСОБА_9 незаконно, не маючи жодних правових підстав, самовільно захопив земельну ділянку площею 40.0 м.кв., яка знаходиться під пішохідною стежкою загального користування.

Колегія суддів вважає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості.

Підстав для скасування даного рішення і ухвалення нового рішення, з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст.307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Верховинського районного суду від 12 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: І.В. ОСОБА_10 ОСОБА_11 Мелінишин