Справа №2-4354 Суддя-доповідач - Таран
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2012 року м.Суми

Колегія суддів з розгляду справ цивільного судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Таран С.А.,

суддів - Білецького О.М., Хвостика С.Г.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 травня 2012 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором:

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 травня 2012 р. позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 197607,08 грн. заборгованості за кредитним договором від 20 лютого 2008 року, 168091,32 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 123068,24 грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязаннь за договором, разом 488766,64 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 3219 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначено, що рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 травня 2012 року, незаконне і необґрунтоване тому-що судом першої інстанції грубо та системно порушено цивільне та цивільно-процесуальне законодавство направлене на протиправне отримання позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк», не передбачених законодавством України процесуальних привілеїв та матеріальних благ (коштів), тому це рішення має бути скасоване судом апеляційної інстанції. Доводить , що суд першої інстанції безпідставно прийняв до розгляду позов про стягнення заборгованості по кредиту, оскільки первинно був заявлений позов про звернення стягнення на предмет іпотеки, позивачем не сплачено судовий збір. Також судом першої інстанції не враховано безпідставність підвищення банком відсоткової ставки. Відповідно до п. 8.9 іпотечного договору після одержання банком його заяви про незгоду з підвищенням ставки, договір кредитний вважається розірваним. Апелянт також вважає , що строк іпотечного кредиту іще не сплинув, з розрахунку банку не зрозуміла сума боргу.

Просить скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 травня 2012 року про стягнення заборгованості за кредитним договором про іпотечний кредит, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» та заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» залишити без розгляду.

Заслухавши пояснення апелянта, представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і вбачається з матеріалів справи, що між сторонами 20 лютого 2008 року укладено договір про іпотечний кредит, відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 200 000 грн. зі сплатою 15 відсотків річних з кінцевим строком погашення кредиту не пізніше 20 лютого 2023 року. ОСОБА_1 у встановлений цим договором строк зобовязувався повернути кредит та сплатити проценти за його користування.

Кредит відповідно до вимог п. 2.3 договору (а.с.9) видавався шляхом зарахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_1

Банком свої зобовязання виконані, що підтверджується документом про видачу грошових коштів (а.с.51).

Після цього ОСОБА_1 у березні 2009 року звернувся до суду з позовом про визнання вищевказаного договору недійсним, оскільки при укладенні договору Банк письмово не повідомив йому усієї необхідної інформації про умови кредитування.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 липня 2010 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 20 вересня 2011 року вказане рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 липня 2010 року залишено без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення.

Відповідно до розрахунку банку станом на 18.10.2011 року існує заборгованість ОСОБА_1 перед банком в загальній сумі 488766.64 грн. в тому числі по тілу кредиту 197607.08 грн., 168091.32 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 123068.24 грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором (а.с.4,5).

Правильно встановивши фактичні обставини справи , суд першої інстанції , на думку колегії суддів апеляційного суду, прийшов до обґрунтованого висновку про задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог п. 5.2.4 договору Банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту у випадку прострочення сплати чергового платежу за кредитом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник визнається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим Кодексом та не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки позичальником Семи волос В.В. було допущено прострочення виплат по кредитному договору , тоя у суду першої інстанції були підстави для задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк».

Розрахунок заборгованості, наданий банком відповідає умовам кредитного договору і апелянтом не приведено обґрунтованих підстав для визнання суми заборгованості невірною.

Посилання апелянта на безпідставність підвищення відсоткової ставки та факту розірвання договору про іпотечний кредит, спростовується матеріалами справи.

Пунктами 8.8., 8.9 договору про іпотечний кредит, укладеного між сторонами, передбачено, що новий розмір процентної ставки за користування кредитом може бути збільшений кредитором у разі : порушення позичальником кредитної дисципліни; погіршення фінансового стану позичальника, що документально підтверджено; здійснення поточних коливань відсоткових ставок за вкладами /кредитами або зміни у грошово - кредитній політиці Національного банку України , підвищення ставки більш ніж на 3( три) відсоткових пункту бланковими вкладами «овернайт» Національного банку України, з дати укладення цього договору чи останнього перегляду відсоткової ставки. Таке збільшення відбувається в наступному порядку : кредитор не пізніше ніж за 14 календарних днів до збільшення розміру процентної ставки повідомляє позичальника про встановлення її нового розміру, дати початку дії такої ставки шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа на адресу позичальника ; такий новий розмір процентної ставки починає діяти з дати, вказаної в повідомленні ; без укладання сторонами відповідної угоди про внесення змін до договору; у разі незгоди з таким збільшенням позичальник не пізніше 7 днів до дати початку дії нової процентної ставки письмово повідомляє кредитора про свою незгоду; у випадку своєчасно отримання кредитором такого повідомлення договір вважається розірваним з визначеної кредитором дати початку дії нової процентної ставки і в цю ж дату позичальник зобовязаний повернути кредитору всю суму кредиту, винагороду та проценти за фактичний строк користування ним.

Листами від 08.08. 2008 року та від 25.12. 2008 року ПАТ « Приватбанк» повідомив відповідача про збільшення в односторонньому порядку на підставі рішень банку процентної ставки за договором про іпотечний кредит відповідно з 29.08. 2008року та з 01. 02. 2009року , посилаючись, що банком надано позичальникові кредит на придбання нерухомості, та що Державна іпотечна установа відмовилася рефінансувати іпотечні кредиту банку, що призводить до виникнення збитків банку та вказавши інші підстави збільшення відсоткової ставки.

Відповідно до умов кредитного договору позичальник повинен у строк не пізніше ніж за 7 календарних днів до дати початку дії нової ставки, надати письмове повідомлення про свою незгоду із змінною ставкою.

Апелянтом дійсно направлялися повідомлення відносно вказаних листів банку про підвищення відсоткової ставки, але дані відповіді були надіслані не в строки, передбачені договором. Так відповідь на лист від 08.08. 2008 року надана 31 серпня 2008 року , а на лист від 25.12. 2008 року відповідь надана 18 лютого 2009 року і в листі від 31 серпня 2008 року не ідеться мова про незгоду з підвищенням процентної ставки.

Крім того, відповідач проводив сплату платежів з урахуванням збільшення відсоткової ставки. Так, з 29.08. 2008 року підвищена відсоткова ставка до 25,08% річних , розмір щомісячного платежу складав 4310грн. 84 коп., відповідачем проведена сплата 22.09. 2008 року платежів у сумі 4312 грн. 38 коп. Направивши банку листи , в яких відповідач просив відмінити односторонню зміну відсоткової ставки , відповідач разом з тим не виконав дії по поверненню суми кредиту, а наполягав на укладенні додаткової угоди про продовження договору про іпотечний кредит.

Відповідно до частини 3 статті 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення , якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Інші доводи апеляційної скарги та доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції вимог процесуального права висновків суду першої інстанції не спростовують.

Виходячи з встановлених судом обставин справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і підстав для його зміни чи скасування колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313-315, ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити .

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 травня 2012 року в даній справі, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :