АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/2042/2012 Головуючий у 1-й інстанції Киричок С.А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів Карпушина Г.Л. Акопян В.І.

при секретарі Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Великокобелячківської сільської ради про визнання права власності на самочинне будівництво та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні виробничим приміщенням та зобов'язання демонтувати самочинну прибудову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким стягнути із ОСОБА_3 на його користь 39 500 грн. витрат на капітальний ремонт телятника, визнати за позивачем право власності на приміщення телятника №4 по вул.Набережній,12а в с.Козуби Новосанжарського району.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що з 2004 року за згодою ОСОБА_3 позивач користувався спірним приміщенням телятника, до якого у 2008 році здійснив добудову, проте у липні 2009 року відповідач всупереч усним домовленостям почав вимагати звільнити приміщення телятника та розібрати добудову до нього.

У грудні 2009 року ОСОБА_3 подав до суду зустрічний позов, просив ухвалити рішення, яким зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні телятником та частиною земельної ділянки, на якій розташована самочинна будівля, зобов'язати ОСОБА_2 демонтувати самочинну будівлю.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 без дозволу власника (ОСОБА_3В.) прибудував до належного йому приміщення телятника на його земельній ділянці виробничі приміщення і відмовляється задовольнити вимогу про звільнення земельної ділянки.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2009 року обидва позови обєднані в одне провадження.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23 червня 2010 року провадження у частині позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення вартості витрат на капітальний ремонт у сумі 39 500 грн. закрите у зв'язку з відмовою позивача від позовних вимог.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2011 року позовна заява ОСОБА_2 про визнання власності на самочинне будівництво залишена без розгляду.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2011 року позов задоволений: зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 земельною ділянкою та 1/2 частиною нежитлової будівлі телятника по вул.Набережній,12а в с.Козуби Новосанжарського району та знести самочинну прибудову літ. «а4».

ОСОБА_2В,, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 та про визнання за ОСОБА_2 права власності на самочинне будівництво.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд не взяв до уваги суттєві обставини справи, а саме те, що під час проведення самочинного будівництва ОСОБА_3 не був власником частини будівлі телятника та не мав права користування земельною ділянкою.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги і позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у розгляді справи, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішеннями комісії по реструктуризації КСП «Україна» (протокол №1 від 20 червня 2000 року і протокол №2 від 08 грудня 2000 року) ОСОБА_3, ОСОБА_4 (батько ОСОБА_3В.), ОСОБА_5 (мати ОСОБА_3В.), а також ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 у рахунок їхніх майнових паїв виділено приміщення телятника (нежитлова будівля №4) по вул. Набережна, 12а у с.Козуби Новосанжарського району.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 вересня 2009 року ОСОБА_3 успадкував майнові паї у КСП «України» своїх батьків - ОСОБА_4 і ОСОБА_5

28 жовтня 2009 року між Новосанжарською РДА і ОСОБА_3 у встановленму порядку укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,2135 га, на якій розташована частина приміщення телятника (нежитлова будівля №4) по вул. Набережна, 12а у с.Козуби Новосанжарського району. Договір укладений строком на 49 років і є чинним.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17 листопада 2010 року, яке набрало законної сили, за ОСОБА_3 визнане право власності на 1/2 частину приміщення телятника (нежитлова будівля №4) по вул. Набережна, 12а у с.Козуби Новосанжарського району, яка виділена в натурі згідно варіанту першого висновку експерта по фактичному користуванню - літ. «А-1» площею 343 м.кв. (на плані зафарбовано червоним кольором).

Актами перевірок вимог земельного та природоохоронного законодавства від 26 листопада 2009 року та від 27 листопада 2009 року встановлений факт самовільного зайняття ОСОБА_2 земельної ділянки, орендованої ОСОБА_3, під самочинне будівницвто та розміщення сільськогосподарської техніки.

Суд першої інстанції, дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_3

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що користування земельною ділянкою є правомірним, якщо на це мається згода (дозвіл) власника (користувача) цієї земельної ділянки.

Такий висновок суду ґрунтується на законі (ст.321, ст.376 ЦК України, ст.27 ЗУ «Про оренду землі») та відповідає встановленим обставинам.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки за змістом ст.125, ст.126 ЗК України у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, право користування (оренди) землею виникає у особи після укладення договору оренди та його державної реєстрації, отже будь-які усні домовленості щодо користування землею до 28 жовтня 2009 року, на які посилається ОСОБА_2, не мають правового значення.

Зважаючи на те, що самочинно добудовані споруди розташовані на земельній ділянці, орендованій ОСОБА_3, та примикають до частини будівлі телятника, виділеної йому в натурі, згода інших співвласників всієї будівлі не породжує правових підстав для визнання за ОСОБА_2 права на самочинне будівництво без згоди на це ОСОБА_3 (ст.376 ЦК України).

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1ст.307, ст.308, ст.315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуючий: суддя О.А. Лобов

Судді: В.І. Акопян

ОСОБА_11