Справа № 2-459/12
РІШЕННЯ

Іменем України

21 серпня 2012 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області

у складі головуючого: Гавілей М.М

при секретарі Панченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Токмак справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанкдо ОСОБА_1, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору, Токмацького районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про звернення стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором в рахунок погашення заборгованості за кредитом в сумі 54634,12 грн., посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № ZPTOGA від 15.09.2008 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 59150,00 грн. на строк до 15.09.2016 року включно, зі платою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04% на рік. 15.09.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № ZPTOGA від 15.09.2008 року між ЗАТ КБ ПриватБанк, правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено договір іпотеки № ZPTOGA, посвідчений нотаріусом Токмацької держаної нотаріальної контори ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі за №3595, згідно якого відповідач передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 99,20 кв.м, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Матросова, 52, та належить йому на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Токмацького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за №1107 від 09.08.2008 року, та земельна ділянка, розташована за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Матросова, 52 та належить йому на праві приватної власності на підставі договору дарування № 1107 від 09.08.2005 року. Однак відповідач вимоги кредитного договору порушує, а саме, не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки та виселити відповідача, а також інших осіб, які мешкають у спірному будинку.

Представник позивача ОСОБА_4 позов підтримала, посилаючись на викладені обставини в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав повністю, пояснивши, що у звязку зі складним матеріальним становищем не мав можливості своєчасно сплачувати кредит, не ухиляється від виконання своїх обовязків, влаштувався на роботу та буде по можливості погашати кредит, у звязку з чим просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача і відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

15.09.2008 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № ZPTOGA на суму 59150,00 грн. на строк до 15.09.2016 року включно, зі платою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04% на рік.

У забезпечення виконання зобовязання по поверненню в повному обсязі кредиту 15.09.2008 року між банком та відповідачем укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок, загальною площею 99,20 кв.м, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Матросова, 52, та належить йому на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Токмацького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за №1107 від 09.08.2008 року, та земельна ділянка, розташована за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Матросова, 52 та належить йому на праві приватної власності на підставі договору дарування № 1107 від 09.08.2005 року.

Вартість предмету іпотеки сторони вказаного договору визначили у розмірі 120000,00 грн.(п.35.5 договору).

Відповідно до п. 18.8.1 договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо на момент настання термінів виконання яких -небудь із зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.

Із доданого позивачем до позовної заяви розрахунку вбачається, що станом на 16.05.2012 року заборгованість відповідача за кредитним договором становила всього 54634,12 грн., яка складається: 45040,58 грн. - заборгованість за кредитом, 7372,34 грн. -заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 922,17 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом, 1299,03 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором.

Письмове повідомлення про наявність заборгованості станом на 23.05.2012 року та про можливість у звязку з цим звернення стягнення на предмет іпотеки направлялось відповідачу банком, однак порушення відповідачем усунуті не були у повному обсязі.

Доказів на спростування правильності наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 16.05.2012 року відповідач суду не надавав, факт невиконання умов кредитного договору щодо повернення коштів не заперечував, умови укладених ним договорів кредиту та іпотеки не оспорював.

Згідно зі ст. 589 ЦК України та ст. 20 Закону України „Про заставу" в разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

На підставі ст.1 Закону України Про іпотеку іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України Про іпотеку.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України „Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із ч.3 ст. 33 Закону України „Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Так, представником позивача не зазначено опису предмету іпотеки земельної ділянки (площі, цільового призначення та ін.), не надано документів, підтверджуючих право власності відповідача на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.ст. 178, 181, 182 ЦК України до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці.

Право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації, що надає останнім оборотоздатність як обєктів цивільних прав.

Відсутність повних даних та опису земельної ділянка, якf зазначена в якості предмета іпотеки у договорі іпотеки, унеможливлює її оборотоздатність як обєкта цивільних прав

Також, в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт належності відповідачу на праві власності предмету іпотеки земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Матросова, 52.

Пунктом 35.4 договору іпотеки передбачено, що іпотекодавцю належить земельна ділянка на праві власності на підставі договору дарування №1107 від 09.08.2005 року.

Відповідно до пояснень відповідача на момент укладення договору іпотеки спірна земельна ділянка знаходилася в його користуванні, яку він приватизував вже після укладення договору іпотеки у квітні 2010 року з одержанням державного акту на право власності на землю, договору дарування №1107 від 09.08.2005 року, зазначеного в договорі іпотеку, відповідач не укладав.

Згідно наявного в матеріалах справи державного акту серії ЯИ № 462430 від 26.04.2010 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Матросова, 52.

Тобто, з наведеного суд приходить до висновку, що на момент укладення договору іпотеки спірна земельна ділянка не належала відповідачу на праві власності в супереч зазначеному у договорі іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно, що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до ст. 5 Закону України Про іпотекупредметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов:

нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація;

нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення;

нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Разом з тим, вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки не є співмірними з розміром поточної заборгованості, яка фактично складає приблизно 45% від визначеної сторонами вартості предмету іпотеки згідно п. 35.5 договору іпотеки.

У п. 41 Постанови Пленуму ВСУ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин№5 від 30.03.2012, розяснюється судам, що при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом із вартістю іпотечного майна.

Згідно зі ст. 39 Закону України Про іпотекуу задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки може бути відмовлено, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Враховуючи, що визначена сторонами вартість предмету іпотеки у розмірі 120000,00 грн. вдвічі перевищує суму заборгованості за кредитом, яка згідно наданого позивачем розрахунку склала станом на 16.05.2012 року - 54634,12 грн., звернення стягнення на предмет іпотеки є недоцільним, суперечить загальним засадам цивільного судочинства справедливості, добросовісності та розумності. (ст. 3 ЦК України)

Частинами 1,2 ст. 13 ЦК України визначено, що цивільні права особа здійснює у межах наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Цивільні обовязки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч.1 ст.14 ЦК України).

Позивачем не наведено співмірності заборгованості із вартістю іпотечного майна, не підтверджені дані обставини і наданими позивачем розрахунками, а тому суд вважає, що задоволення вимог позивача за таких обставин не сприятиме юридичній рівності захисту прав та виконання обовязків сторін іпотечного договору.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, виходячи з вищенаведеного, враховуючи обставини справи, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необґрунтовані, безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач не довів суду співмірність суми заборгованості за кредитним договором та вартості іпотечного майна.

З цих же підстав не підлягають задоволенню похідні вимоги позивача про виселення відповідача та інших осіб із спірного будинку, зняття з реєстрації та стягнення на користь позивача судових витрат.

Керуючись ст.ст. 3, 13, 14, 526, 572, 576, 584, 585 ЦК України, ст. ст. 33, 39 Закону України Про іпотеку, ст. ст. 11, 15, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанкдо ОСОБА_1, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору, Токмацького районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про звернення стягнення на майно відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Токмацький районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис з оригіналом згідно

Суддя Токмацького

районного суду

Запорізької області ОСОБА_5