Провадження № 2/2604/773/2012
Справа № 2-4196/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"25" січня 2012 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Зіньковська Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом КП по УЖГ в Дніпровському районі м. Києва до ОСОБА_1, 3-я особа: ДП «Україна житло-сервіс»про виселення з самоправно зайнятого жилого приміщення, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про виселення з самоправно зайнятого жилого приміщення посилаючись на те, що житлове приміщення АДРЕСА_1/1 з невідомих підстав самовільно займає ОСОБА_1 На адресу відповідача ЖРЕО № 402 було направлено звернення про необхідність надати правовстановлюючі документи на проживання в даній квартирі. Вказаних документів позивач не отримав, а відповідач продовжує проживати в спірній квартирі. Оскільки відповідач самовільно зайняв спірне житлове приміщення він відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України підлягає виселенню як особа, яка самоправно зайняла жиле приміщення.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просила суд виселити ОСОБА_1 з самоправно зайнятого жилого приміщення без надання йому іншого жилого приміщення.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та пояснив, що відповідач вселився в спірну квартиру ще в 2003 році за розпорядженням ЗАТ «Дарна». На той момент будинок, в якому знаходиться спірна квартира, мав статус гуртожитку. Відповідач постійно несе витрати по утриманню спірної квартири. За таких обставин відповідач зайняв спірну квартиру не самоправно, а тому підстав для виселення немає.

Представник 3-ої особи ДП «Україна житло-сервіс»в судовому засіданні висловив думку про вирішення спору на розсуд суду, але вказав, що підстав для виселення немає, оскільки вселення відповідача в спірну квартиру не можна вважати самоправним.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника 3-ої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, відповідно до розпорядження Дніпровської районної у м. Києві ради № 582-р від 19.10.2010 року та акту прийняття-передачі основних засобів будинок № 15 по вул. Пожарського в м. Києві переданий на баланс КП по УЖГ Дніпровського району в м. Києві (а.с.9-15).

Відповідач ОСОБА_1 проживає в квартирі № 1/1 по вул. Пожарського, 15 в м.Києві, що не оспорюється сторонами.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Наполягаючи на позові представник позивача пояснила, що ОСОБА_1 самоправно зайняв жиле приміщення, а саме кв. № 1/1 по вул. Пожарського, 15 в м. Києві.

Представником відповідача в заперечення проти позову було надано в якості доказу того, що ОСОБА_1 самоправно не займав спірну квартиру копію розпорядження ЗАТ «Дарна»(а.с.57), з якого вбачається, що ОСОБА_1 надано право на зайняття кімнати № 12 в гуртожитку по вул. Пожарського, 15 в м. Києві.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 06.10.2003 року №1855 будинку по вул. Пожарського, 15 в м. Києві був змінений статус з гуртожитку на будинок з комунальними квартирами.

Відповідно до розпорядження Дніпровської районної в м. Києві адміністрації №1415 від 26.11.2003 року була змінена нумерація квартир у будинку по вул.Пожарського, 15 і кімната № 12 змінила номер на квартиру № 1/1 (а.с.68-71).

Відповідно до ст.47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Це ж положення закріплено в ст.9 ЖК України, згідно якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За змістом ч.3 ст.116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Суд даючи оцінку доказам по справі вважає, що вимоги позивача про виселення відповідача з квартири № 1/1 по вул. Пожарського, 15 в м. Києві, як особи, яка самоправно зайняла жиле приміщення, задоволенню не підлягають, оскільки не знайшли свого підтвердження і спростовуються матеріалами справи, в яких міститься розпорядження ЗАТ «Дарна», яким надано право ОСОБА_1 зайняти спірну квартиру. Крім цього, ОСОБА_1 постійно несе витрати з утримання квартири, будинку та прибудинкової території, а тому не є особою яка самоправно зайняла жиле приміщення.

Посилання представника позивача на те, що у відповідача відсутні будь-які документи на право проживання не є доказом самоправного вселення відповідача, а можуть бути доказом правомірності проживання останнього в квартирі та користування ним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 47, 55 Конституції України, ст. ст. 9, 116 ЖУ України, ст.ст. 4, 10, 11, 58, 60, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові КП по УЖГ в Дніпровському районі м. Києва до ОСОБА_1, 3-я особа: ДП «Україна житло-сервіс»про виселення з самоправно зайнятого жилого приміщення відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя