Апеляційний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2012р. м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі Криворучці Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 07 травня 2012року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ «УкрСиббанк», ПАТ «Дельта Банк» про визнання припиненими правовідносин поруки та стягнення безпідставно отриманого майна, -

встановила:

29 вересня 2011року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання припиненими правовідносин поруки та стягнення безпідставно отриманого майна, в обґрунтування якого послалась на те, що 17серпня 2006року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір на суму 15860доларів США зі сплатою 11,5 відсотків річних та комісії. В цей же день між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки.

Позивачка вважає, що на підставі ч.4 ст.559 ЦК України договір поруки припинив свою дію, оскільки банк як кредитор не предявив позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки, та у звязку з припиненням договору поруки банк не мав права приймати від неї кошти на погашення заборгованості за кредитом. Тому позивачка ОСОБА_1 вважає, що кошти в розмірі 4750,55 доларів США, що еквівалентно 37878грн.98коп., є безпідставно отриманими коштами, та підлягають поверненню їй на підставі ст.1212 ЦК України.

Позивач просила суд визнати припиненими з 17 серпня 2007року правовідносини, передбачені договором поруки за № 31746 від 17 серпня 2006року та стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» на її користь 37878грн.98коп., і судові витрати (а.с.3-5).

Рішенням суду від 07 травня 2012року у позові ОСОБА_1 відмовлено (а.с.127-128).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення її позову у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, оскільки постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновок суду про визначення строку кредитного договору до 17 серпня 2013року, не відповідає дійсним обставинам справи, так як вказаним пунктом встановлений строк кредитування, а не строк дії самого кредитного договору, а строк кредитування та строк дії кредитного договору це різні поняття. Судом не враховано, що з 17.08.2006р. по 17.08.2007року банк не предявляв вимогу до поручителя, тому на підставі ч.4 ст.559 ЦК України договір поруки вважається припиненим з 17 серпня 2007р.

Справа розглянута у відсутності сторін,яки належним чином сповіщені про слухання справи, апелянт ОСОБА_1 просила розгляну справу у її відсутності.

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд 1 інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір та договір поруки укладені у відповідності до вимог діючого законодавства, строк дії договору кредиту і договору поруки визначений до 17 серпня 2013року, тому правові підстави, для визнання припиненими правовідносин за договором поруки від 17 серпня 2006року, відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи, зібраним доказам, яким суд дав належну оцінку та нормам ЦК України.

Судом першої інстанції були встановлені факти і відповідні їм правовідносини, які виникли між сторонами.

17 серпня 2006р. АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_2 уклали договір за №0 про надання споживчого кредиту, за умовами якого Банк надає, а ОСОБА_2 отримує споживчий кредит в сумі 15860 доларів США. ОСОБА_2 зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, шляхом сплати ануїтетного платежу у розмірі 189 доларів США, але в будь-якому випадку не пізніше 17 серпня 2013 року. За користування кредитними коштами позичальник зобовязався сплачувати відсотки у розмірі 11,5% річних.

Банк повністю та в строки виконав зобов'язання по даному кредитному договору.

На забезпечення виконання даного кредитного договору 17 серпня 2006р. між банком та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки за № 31746, згідно п.п.1.1. якого ОСОБА_1 зобовязалась перед кредитором відповідати за виконання позичальником ОСОБА_2 усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору № 0 від 17 серпня 2006року (а.с.22-23). Зазначеним договором була встановлена солідарна відповідальність боржника і поручителя перед кредитором, що відповідає вимогам ч.2 ст. 554 ЦК України.

Згідно п.1.2. поручителю добре відомі усі умови кредитного договору, у тому числі термін повернення кредиту згідно графіку погашення, остаточного повернення 17 серпня 2013року, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту, відповідно до кредитного договору.

Відповідно до п.3.2. договору поруки порука припиняється з припиненням всіх зобовязань позичальника по кредитному договору (а.с.22).

08 грудня 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» і АТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого ПАТ «УкрСиббанк» передав (відступив) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с.76-84).

Судом першої інстанції було встановлено, що до 2009року ОСОБА_2 виконували зобовязання за кредитним договором належним чином. З 2009року у звязку з неналежним виконання умов кредитного договору ПАТ «УкрСиббанк» неодноразово направляв ОСОБА_1 листи-вимоги про порушення позичальником умов кредитного договору (а.с.61-66). 6 січня 2012 року АТ «Дельта Банк» направив ОСОБА_2 і ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права грошової вимоги (а.с.86).

У звязку з тим, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 свої зобовязання за договорами кредиту і поруки не виконують належним чином , а саме у визначені договором строки не повертають кредитні кошти і не сплачують відсотки за користування кредитом, Банк звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 в солідарному порядку заборгованості за договором кредиту (справа знаходиться в провадженні іншого суду).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання припиненими правовідносин за договором поруки від 17.08.2006року, виходячи з наступного.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.525 ЦПК України одностороння відмова від виконання договірного зобов'язання не допускається.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Частиною 4 ст.559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

У пункті 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012року розяснено, що при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Строк виконання основного зобовязання за кредитним договором від 17.08.2006року встановлений пунктом 1.2.2. даного кредитного договору 17 серпня 2013року.

Крім того, банком неодноразово направлялись позивачу листи-вимоги про виконання зобовязань за даним кредитним договором (а.с.61-66). Таким чином, кредитним договором та договором поруки від 17.08.2006року встановлений строк виконання основного зобовязання 17 серпня 2013р., тому на підставі вимог ч. 4 ст.559 ЦПК України порука може бути припиненою, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, тобто з 17 серпня 2013року, не предявить вимоги до поручителя.

На підставі наведеного, відсутні правові підстави для визнання договору поруки від 17.08.2006р. припиненим з 17 серпня 2007р. Сплачені позивачем 4750,55 доларів США, що станом на 27.09.2011р. еквівалентно 37878грн.98коп., на рахунок банку на погашення кредиторської заборгованості є виконанням умов кредитного договору, а не безпідставно отриманими коштами. Тому доводи позивача щодо стягнення з банку 37878грн98коп. є необґрунтованими та безпідставними.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Позивач ОСОБА_1 не надала суду першої інстанції та апеляційної інстанції доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 травня 2012року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: С.О. Погорєлова

ОСОБА_3