Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.

суддів: Матківського Р.Й., Ясеновенко Л.В.

секретаря Юрків І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Рогатинського районного суду від 16листопада 2011 року з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2; представника ОСОБА_3 ОСОБА_4,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2011року ОСОБА_1 пред`явив до ОСОБА_3 позов про поділ спільного майна подружжя та витребування особистого майна з чужого володіння, стягнення моральної шкоди, спричиненої йому внаслідок неправомірної поведінки відповідачки. Позивач зазначав, що перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 2001 року по 25 травня 2011 року. Зазначав, що з грудня 2002 року по грудень 2010 року перебував на роботі за кордоном, звідки постійно надсилав дружині зароблені кошти на загальну суму орієнтовно 250 тисяч доларів США. Вказував, що внаслідок зловживання відповідачкою його довіри з придбаного за надіслані ним кошти майна залишився тільки будинок №11 по вул.Панаса Мирного у м.Рогатині. Цей будинок з присадибною земельною ділянкою ОСОБА_1 просив присудити йому, вирішивши питання вселення. Крім того, позивач зазначав, що йому на праві власності належала автомашина «Даймлер Бенц» 1989 року випуску, яку він перед виїздом за кордон залишив ОСОБА_3 Оскільки бувша дружина автомашину повернути відмовляється, ОСОБА_1 просив витребувати її у відповідачки.

ОСОБА_3 подала зустрічний позов про виділ бувшому чоловіку грошової компенсації за ? частину спірного будинку та визнання за нею права власності на весь цей будинок. Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що ОСОБА_1 житлом забезпечений, постійно перебуває за кордоном, а тому неспроможний здійснювати догляд за спірним нерухомим майном. Крім того, посилалась на те, що з нею проживає неповнолітня дочка.

Рішенням Рогатинського районного суду від 16 листопада 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 і ОСОБА_3 задоволено частково. За ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнано право приватної власності на ? частину будинку №11 по вул.П.Мирного в м.Рогатин. В решті їх позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції залишив без уваги надані ним докази, а тому дійшов до неправильних висновків по суті спору. Апелянт зазначає, що ним документально підтверджено надіслання бувшій дружині за час його роботи за кордоном коштів на загальну суму 1млн 100 тисяч грн. Вказує, що цими коштами відповідачка розпорядилась самовільно, придбавши без його згоди дві квартири у м.Львові. ОСОБА_1 вважає, що за таких обставин і при зазначених доказах у суду були всі підстави для присудження йому не ? частини, а всього спірного будинку. Крім того, скаржник посилається на те, що за відсутності підстав вважати, що спірна автомашина відчужена, місцевий суд повинен був задовольнити його вимогу про її витребування від ОСОБА_3 Вважаючи у зв`язку із наведеним рішення незаконним і необгрунтованим, представник ОСОБА_1 просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволення позову ОСОБА_3 та про задоволення його позовних вимог у повному об`ємі.

_____________________________________________________________________

Справа № 22-ц-44/2012р. Головуючий у 1 інстанції - О.В.Поглод

Категорія 46 Доповідач - В.А.Девляшевський

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу з наведених підстав підтримав.

Представник ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги заперечив, вказавши, що ОСОБА_1 пересилав із-за кордону кошти не тільки відповідачці, а й іншим особам. Зазначає, що ОСОБА_1 за зароблені нею та отримані від позивача кошти придбала спірний будинок, а також квартиру, яка пізніше була подарована їх дочці. Вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив зібрані докази, дав їм правильну оцінку і постановив законне рішення щодо поділу тільки того майна, яке є в наявності на час вирішення даного спору. Тому просить апеляційну скаргу відхилити.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Вирішуючи спір між подружжям про майно, належить встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Про це наголошується у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя". У відповідності із п.24 названої постанови Пленуму Верховного Суду України до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Якщо ж буде встановлено, що один із подружжя здійснив відчуження спільного майна чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сімї чи не на її потреби, то таке майно або його вартість враховується при поділі.

Судом встановлено, що на час розгляду даної справи із спільного майна в наявності залишився тільки спірний будинок. Ніяких обєктивних відомостей про те, що у відповідачки є в наявності грошові кошти, надіслані із-за кордону ОСОБА_1, або про те, що вона їх використала на свій розсуд проти волі іншого подружжя і не в інтересах сімї чи не на її потреби, позивачем не надано. Тому посилання апелянта на необхідність врахування при вирішенні даного спору надіслання ним відповідачці істотної суми коштів суд правильно не прийняв до уваги.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 під час перебування в шлюбі з ОСОБА_1 придбала 28.03.2008року двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1. Цей факт підтверджено письмовими доказами, зокрема, копією нотаріально посвідченого договору (а.с.5). Представником ОСОБА_3 не заперечувалось, що для придбання цього жилого приміщення використовувались кошти, зароблені та надіслані їй позивачем. Однак, зясовано, що цією квартирою подружжя добровільно розпорядилось, подарувавши її своїй дочці 21.03.2011року (копія нотаріально посвідченого договору дарування а.с.8). В п.12 названого договору зазначено, що дарування квартири здійснено за письмової згоди ОСОБА_1 Згаданий договір дарування в судовому порядку не оспорювався, недійсним не визнавався. А тому ні подарована квартира, ні кошти, витрачені подружжям на її придбання, не підлягали врахуванню при поділі спільного майна сторін.

Посилання ОСОБА_1 на те, що з 2002 року він надсилав відповідачці та її матері із-за кордону грошові кошти в істотному розмірі, а тому спірний будинок повинен бути присуджений тільки йому, суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги, оскільки позивачем ці кошти в складі спільного майна подружжя, яке підлягає поділу, не зазначались, вимог про витребування коштів від третіх осіб не заявлялось. Суд ж згідно ст.11 ЦПК України вирішує спір тільки в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин надані ОСОБА_1 квитанції про грошові перекази, інші документи (а.с.48-90) не являються обєктивними доказами, які б підтверджували приховування відповідачкою спільних коштів або їх витрачання не на потреби сімї.

Твердження про те, що суд повинен був витребувати від відповідачки його автомашину або стягнути з бувшої дружини грошову компенсацію за належну йому автомашину «Даймлер Бенц», належними доказами не доведено. Адже, з матеріалів справи вбачається, що згадана автомашина ще 07.10.2003 року знята з обліку для реалізації (довідка Управління ДАЇ в Івано-Франківській області від 15.06.2011року). Будь-яких відомостей про те, що автомашина була відчужена без згоди власника - ОСОБА_1, що було б підставою для присудження йому вартості автомашини, позивачем не надано. Тому згадане посилання апелянта не заслуговує на увагу. Вимога ж ОСОБА_1 щодо стягнення моральної шкоди ніякими достовірними доказами доведена не була, Отже, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у її задоволенні.

Враховуючи те, що на праві приватної власності у бувшого подружжя залишився тільки будинок №11 по вул. П.Мирного у м. Рогатині, то суд першої інстанції правомірно поділив його між сторонами, відмовивши у присудженні будинку тільки одному із бувшого подружжя.

Приймаючи до уваги наведене вище, колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що рішення суду першої інстанції в даній справі є законним і обгрунтованим. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.218;307;308;313;314;319;324;325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 відхилити, а рішення Рогатинського районного суду від 16 листопада 2011 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів після набрання нею законної сили..

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: Р.Й.Матківський

ОСОБА_5