Справа №2-о-29/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2012 року Соломянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді-Лозинської М.І.

народних засідателів-Ходоровського В.Ф., ОСОБА_1

за участю секретаря-Назарчук П.А.

розглянувши заяву ОСОБА_2, зацікавлена особа: Орган Опіки та піклування Соломянського району м. Києва про визнання особи недієздатною та призначення опіки,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до суду з заявою про визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, інваліда другої групи з 1988 року недієздатним та призначення опіки.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3 в серпні 1992 року було визнано інвалідом ІІ групи з дитинства. 16 січня 2003 року МСЕК встановив інвалідність безстроково.

ОСОБА_3 неодноразово проходила лікування в Київській міській психоневрологічній лікарні №1.

Як вбачається з дослідницької частини акту амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи №1269 ОСОБА_3 упродовж останніх десяти років, в середньому по 2 рази на рік знаходилася на стаціонарному лікуванні в КМКПНЛ №1.

В структурі психопатологічних розладів під час лікування, психіатри відмічали негативі стичність наявність галюцинаторно-параноїдної симптоматики, неадекватність поведінки, явища психомоторного збудження, коливань настрою, парадоксальність емоційних реакцій, тривожність, безглуздість поведінки, підозрілість, розлади мислення (негативність, резонерство, непослідовність). Як зазначається у виписках, іноді приводом до госпіталізації була відмова від їжі, стійкі маячні ідеї різного змісту. Також відмічено, що неодноразово хвора під дією галюцинаторних переживань намагалася покінчити життя самогубством. Підтримуючу терапію в домашніх умовах приймала нерегулярно.

Під час останньої госпіталізації до Київської міської клінічної психоневрологічної лікарні №1, ОСОБА_3 була доставлена на стаціонарне лікування каретою швидкої медичної допомоги, в супровідному листі №2670 зазначений діагноз Шизофренія, галюцинаторно-параноїдний синдром.

Зважаючи, що за станом здоровя ОСОБА_3 потребує встановлення над нею опіки, ОСОБА_2 просила призначити її опікуном.

В судовому засідання заявник підтримала заяву та просила її задовольнити в повному обсязі.

Прокурор заяву підтримав в повному обсязі та вважав за доцільне її задовольнити.

Представник органу опіки та піклування Соломянської районної державної адміністрації у м. Києві в судовому засіданні проти задоволення поданої заяви не заперечував, вважаючи, що на підставі документів, що знаходяться у справі, ОСОБА_3 необхідно визнати недієздатною, так як вона тривалий час страждає на психічне захворювання і з метою належної охорони і захисту його прав на інтересів призначити їй опікуна.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, подану заяву суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сімї, близькими родичами незалежно від їх спільного проживання, органом опіки і піклування, психіатричним закладом.

Відповідно до ст. ст. 39, 60 ЦК України фізична особа, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними, може бути визнана судом недієздатною і в разі визнання її недієздатною суд встановлює над нею опіку і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 є інвалідом 2-ї групи з дитинства, яка встановлена безстроково з 16 січня 2003 року, що підтверджується довідкою серії КИЕ-1 № 103465.

Із акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №1269 від 15 грудня 2011 року вбачається, що ОСОБА_3 страждає хронічною психічною хворобою у вигляді Шизофренії параноїчної, безперервний перебіг, виражений дисоціативний дефект (F20.00 за МКХ-10, даний розлад діагностований у неї вперше в 1994р.) За своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними та потребує опіки.

Аналізуючи матеріали справи, суд прийшов до висновку, що підстав для заперечення вказаних висновків судово-психіатричної експертизи немає.

Висновок судової експертизи відповідає дійсності та підтверджується матеріалами справи, а отже, ОСОБА_3 підлягає визнанню недієздатною.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 потребує встановлення опіки.

При призначенні опікуна суд враховує подання органу опіки і піклування Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації від 06 березня 2012 року №2799/01 щодо призначення опікуна і вважає за доцільне призначити опікуном над недієздатною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, інваліда другої групи з дитинства, зареєстровану за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, заявницю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка є її матірю , мешкає за адресою: АДРЕСА_1, проживає разом з ОСОБА_3, матеріально та житлом забезпечена, медичних протипоказань для призначення опікуном не має.

З огляду на вище викладене, суд вважає, що подана заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 39, 41, 58, 60 ЦК України, ст.ст. 11,30,57-60,66,209,212-215,234-241 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2, зацікавлена особа: Орган Опіки та піклування Соломянського району м. Києва про визнання особи недієздатною та призначення опіки задовольнити задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, недієздатною.

Призначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, опікуном над недієздатною ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: Лозинська М.І.

Народні засідателі: Ходоровський В.Ф

ОСОБА_1