Справа № Провадження №22-ц-146/12 22-ц/1090/587/12 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія22Доповідач у 2 інстанціїСеменцов
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 березня 2012 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Волохова Л.А..,

суддів: Семенцова Ю.В., Ігнатченко Н.В.,

при секретарі: Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Керам-Еталон»на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Погребівської сільської ради Васильківського району Київської області, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Керам-Еталон», про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та зобов'язання органу місцевого самоврядування передати у власність земельну ділянку,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що земельна ділянка площею 0,87 га по вул. Жовтневій в с. Заріччя Васильківського району Київської області, на якій розташований будинок № 37 з господарськими будівлями та необхідна для ведення особистого селянського господарства, знаходилася в користуванні колгоспного двору, головою якого був її дід ОСОБА_3, якому 24 липня 2006 року рішенням Погребівської сільської ради Васильківського району Київської області № 56-3-У в приватну власність безкоштовно було передано земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,62 га для ведення особистого селянського господарства, а всього 0,87 га. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.08.2007 року, яке набуло чинності, її батько ОСОБА_4 після смерті її діда ОСОБА_3 був визнаний спадкоємцем належного йому майна, в тому числі будинку № 37 по вул. Жовтневій в с. Заріччя Васильківського району Київської області. Після смерті свого батька позивач, отримавши свідоцтво про право на спадщину від 24.10.2008 року, успадкувала житловий будинок № 37 з господарськими будівлями по вул. Жовтневій в с. Заріччя Васильківського району, у зв'язку з чим у неї виникло право на приватизацію вказаної земельної ділянки. Однак орган місцевого самоврядування 10.04.2008 року уклав договір з третьою особою про дострокову оренду земельної ділянки площею 10 га (на якій фактично розміщена територія цегельного заводу), яка накладається на належну їй, у звязку з отриманням у спадщину нерухомого майна, земельну ділянку загальною площею 0,87 га. Тому просила зобов'язати Погребівську сільську раду Васильківського району Київської області передати їй у приватну власність земельну ділянку площею 0,87 га по вул. Жовтневій в с. Заріччя Васильківського району Київської області, на якій розташований успадкований нею після смерті її батька будинок № 37 з господарськими будівлями та необхідну для ведення особистого селянського господарства, а також визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 10.04.2008 року між Погребівською сільською радою Васильківського району Київської області та ЗАТ «Слава»(правонаступник ТОВ «Керам-Еталон»).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2011 року провадження у справі в частині визнання недійсним рішення № 823 Погребівської сільської ради Васильківського району Київської області від 24 березня 2009 року закрито.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2011 року позов задоволено частково. Зобов'язано Погребівську сільську раду Васильківського району Київської області передати ОСОБА_2 у право користування земельну ділянку, на якій розміщені житловий будинок № 37 з господарськими та побутовими спорудами по вул. Жовтневій в с. Заріччя Васильківського району Київської області, що успадковані ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 жовтня 2008 року, посвідченого Десятою Київською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 1-2337, у розмірі відповідно до вимог діючого земельного законодавства.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «Керам-Еталон»подало апеляційну с каргу, вважаючи рішення суду незаконним та необґрунтованим у звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи. Просить рішення суду скасувати в частині зобов'язання Погребівської сільської ради Васильківського району Київської області передати ОСОБА_2 у право користування земельну ділянку, на якій розміщені житловий будинок №37 з господарськими та побутовими спорудами по вул. Жовтневій в с. Заріччя Погребівської сільської ради Васильківського району Київської області, що успадковані ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.10.2008 р., посвідченого Десятою Київською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 1-2337, у розмірі відповідно до вимог чинного земельного законодавства та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В решті рішення залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд серед інших питань вирішує: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Проте колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що у відповідності до відомостей земельно-шнурової книги, запис № 441 та запису в погосподарській книзі № 3 виконкому Погребівської сільської ради, за дідом позивача ОСОБА_3 обліковувалася земельна ділянка загальною площею 0,87 га по вул. Жовтневій в с. Заріччя Погребівської сільської ради Васильківського району Київської області.

Згідно рішення Погребівської сільської ради Васильківського району Київської області № 56-3-У 24 липня 2006 року ОСОБА_3 отримав у приватну власність безкоштовно земельну ділянку площею 0,25 га - для обслуговування житлового будинку та 0,62 га для ведення особистого селянського господарства, а всього 0,87 га.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 24 жовтня 2008 року, посвідченого Десятою Київською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 1-2337, позивач отримала у спадщину лише житловий будинок № 37 по вулиці Жовтневій в с. Заріччя Погребівської сільської ради Васильківського району Київської області, який належав померлому 27 вересня 2007 року її батькові ОСОБА_4 на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2007 року.

Задовольняючи позов частково та зобовязавши Погребівську сільську раду Васильківського району Київської області передати ОСОБА_2 у право користування земельну ділянку, на якій розміщені житловий будинок № 37 з господарськими та побутовими спорудами по вул. Жовтневій в с. Заріччя Погребівської сільської ради Васильківського району Київської області, суд першої інстанції виходив з того, що земельна ділянка площею 0,87 га по вул. Жовтневій, 37 в с. Заріччя Погребівської сільської ради Васильківського району Київської області, що складалася з земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,62 га для ведення особистого селянського господарства, під час життя діда позивача та її батька не приватизувалися, відповідний державний акт про право власності на неї її родичами (дідом та батьком) не отримувався, а тому зазначене нерухоме майно до спадкової маси, що була отримана позивачем після смерті батька, не входила. Разом з тим позивач, як спадкоємець житлового будинку, інших будівель та споруд має право на отримання у

право користування земельної ділянки, на який він розміщений у відповідності до розмірів, встановлених діючим земельним законодавством.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна, так як вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший розмір не визначений заповітом.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьої статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Відповідно до п. б), в) ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції вирішив питання, які віднесені до компетенції органів місцевого самоврядування і які суд не може вирішувати, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в позові.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України дане рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким слід відмовити в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Керам-Еталон»задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2011 року в частині зобов'язання Погребівської сільської ради Васильківського району Київської області передати ОСОБА_2 у право користування земельну ділянку, на якій розміщені житловий будинок №37 з господарськими та побутовими спорудами по вул. Жовтневій в с. Заріччя Погребівської сільської ради Васильківського району Київської області, що успадковані ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.10.2008 р., посвідченого Десятою Київською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 1-2337, у розмірі відповідно до вимог чинного земельного законодавства скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішення апеляційного суду.

Головуючий

Судді