УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2-1460/11

17 січня 2012 року Справа № 2-1460/11

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

при секретарі Слива Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «А.О. «ОСОБА_1 Інвест» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розірвання договору найму житлового приміщення та виселення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «А.О. «ОСОБА_1 Інвест» звернулось до Сєвєродонецького міського суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розірвання договору найму житлового приміщення та виселення. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що ТОВ „А.О. „ОСОБА_1 - Інвест" є власником житлового приміщення - двокімнатної квартири № 36, що розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, б.48. Право власності на дане житлове приміщення підтверджується Свідоцтвом про право власності, виданим Виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради народних депутатів від 05.11. 1996 р. 22.09.1997 р. між позивачем і відповідачем ОСОБА_2 був укладений Договір, яким позивач надавав квартиру № 36 для проживання відповідача та членів його сім'ї. Згідно довідки ОСББ "Гвардійський 48" №16 від 20.03.2011 р. у вищезазначеній квартирі проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Згідно пункту 2.2.2. Договору від 22.09.1997 р. Відповідач 1 зобов'язувався своєчасно вносить плату и платежі, повязані з експлуатаційними витратами, комунальними послугами, податками тощо. За займане житлове приміщення наймач сплачує договірну плату за найм з розрахунку однієї мінімальної заробітної плати за рік, починаючи з дня отримання доступу в зазначене житлове приміщення. Плата за найм вноситься щомісячно не пізніше 10 числа, що йде за звітним. Згідно довідки №2103/12-Ю від 21.03.2011 р. плата за найм за договором від 22.09.1997 р. відповідачем ОСОБА_2 і членами його сім'ї, не сплачувалася в період з моменту початку дії Договору та до сьогоднішнього дня. Тобто відповідач не сплачує плату, передбачену договором від 22.09.1997 р. більше шести місяців. У відповідності до ч. 2 ст. 825 ЦК України , ч. 3 ст. 168 ЖК України, ст. 826 ЦК України, ст. 169 ЖК України просить суд розірвати договір від 22.09.1997 р., позбавити права користування та виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_2 і Олексійовича з квартири № 36 за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 48.

Заявою від 21.10.2011 р. представником позивача було змінено предмет позову. Згідно цієї заяви в обґрунтування змінених вимог позивач посилається на те, що ТОВ „А.О. „ОСОБА_1 - Інвест" є правонаступником акціонерного товариства закритого типу „Мрія-Інвест", яке зареєстроване Виконкомом Сєвєродонецької міської ради народних депутатів і, що зазначено в п. 1.2. Статуту ТОВ „ОСОБА_1 - Інвест" в новій редакції від 12.12.2005 р. 05.11.1996 р. за АТЗТ «ОСОБА_1 Інвест» було зареєстроване право власності на двокімнатну квартиру №36, розташовану в місті Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 48. З огляду на той факт, що ТОВ „А.О. „Мрія-Інвест" є правонаступником Акціонерного товариства закритого типу „Мрія-Інвест" вказана двокімнатна квартира є власністю позивача. Починаючи з 1997 р. в двокімнатній квартирі №36, розташованій за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський 48, зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Позивачу не відомі підстави, за якими відповідачі були зареєстровані в двокімнатній квартирі № 36. Більш того, ОСОБА_3 більше року не проживає в квартирі №36, в цій квартирі проживає ОСОБА_2 Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який обов'язково укладається в письмовій формі. Відповідно до ст. 811 ЦК України договір найму житла укладається в письмовій формі. Між позивачем та відповідачами не було укладено договору найму житлового приміщення, що підтверджується заявами відповідача ОСОБА_2 тому у відповідачів не виникало та відсутнє право користування спірною квартирою. Реєстрація відповідачів в спірній квартирі, факт проживання та користування зазначеною квартирою відповідачем ОСОБА_2 не дає змоги позивачу розпорядитися квартирою, яка належна йому на праві приватної власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Просить суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування двокімнатною квартирою №36, розташованою за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 48 та виселити ОСОБА_2 з двокімнатної квартири №36, розташованої за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 48.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 повністю підтримав доводи, викладені в позові. Додатково суду пояснив, що фактично між сторонами існують відносини, які випливають з договору найму житлового приміщення. Спірна квартира до категорії службових віднесена не була. Встановити зараз, на підставі яких документів, відповідачі зареєстровані в спірній квартирі, неможливо, т.я. ці документи знищені в звязку з закінченням терміну їх зберігання. Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав. Додатково суду пояснив, що квартиронаймачем спірної квартири була його дружина. З нею укладався договір. Він особисто ніяких угод з «ОСОБА_1 Інвест» не укладав. Він одразу після звільнення з «Хімремонту» неофіційно працював у «ОСОБА_1 Інвест», а потім його офіційно прийняли на роботу. Дружина працювала двірником. Згодом вона звільнилась, виписалась з квартири і виїхала на проживання в м. Москву, де вийшла заміж і отримала громадянство Росії. Син ОСОБА_3 фактично живе за іншою адресою зі своєю дружиною, але чому не знімається з реєстрації йому невідомо. Інші особи, крім нього, в спірній квартирі не проживають. Іноді до нього в гості приходить жінка, яка готує йому їжу. Вважає, що він живе в квартирі на законних підставах. Ордер на вселення в квартиру не видавався. Договір найму від 22.09.1997 р., копія якого є в матеріалах справи, він не укладав і його підпису на цьому договорі немає. Просив суд відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав. Додатково суду пояснив, що ОСОБА_2 працював у «Хімремонті», звідки звільнився 10.08.1995 р. за власним бажанням. Працюючи в «Хімремонті», стояв на обліку у виконкомі, як особа, яка потребує поліпшення житлових умов і мешкав у гуртожитку. В 1996 р. позивач створив департамент нерухомості для обслуговування житлових будинків, власником яких є «ОСОБА_1 Інвест». На роботу в цей департамент 20.01.1996 р. був прийнятий ОСОБА_2 разом зі своєю дружиною. Була укладена угода, що якщо ОСОБА_2 відпрацює 10 років, то квартира перейде йому у власність. ОСОБА_2 зареєструвався в квартирі і був знятий з житлового обліку у виконкомі. Проте департамент нерухомості був ліквідований, житлові будинки передані на баланс Сєвєродонецької міської ради, в звязку з чим ОСОБА_2 був звільнений з роботи з «ОСОБА_1 Інвест» за п.1 ст. 40 КЗпП. Після звільнення ОСОБА_2 продовжив жити в спірній квартирі і 10 років нею користується. Таким чином, спірна квартира перейшла йому у власність. ОСОБА_2 користується квартирою на законних підставах. Без згоди позивача ОСОБА_2 не зміг би зареєструватись у квартирі. Про передачу квартир у власність публічно оголосив в газеті «Сєвєродонецькі вісті» ОСОБА_6 Угоди, яка б передбачала користування ОСОБА_2 квартирою і перехід квартири останньому у власність у нього (представника) немає. Така угода є у колишньої дружини відповідача. Дружина ОСОБА_2 шлюб з ним розірвала і виїхала на постійне місце проживання до Москви. Просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засіданні не зявився, хоча був належним чином повідомлений, про місце, день і час розгляду справи. Від нього до суду надійшла заява, в якій він просив суд розглянути справу без його участі та повідомив про те, що позовні вимоги не визнає.

Представник третьої особи СГІРФО в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений, про місце, день і час розгляду справи. Заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що ОСОБА_2 працював в АО «ОСОБА_1 Інвест» в департаменті нерухомості по обслуговуванню житлового будинку №48 по пр. Гвардійському з 1996 р. по 2001 р. разом з дружиною. В звязку з ліквідацією департаменту з обслуговування житла він був звільнений разом з дружиною, але спірну квартиру не звільнив і мешкає в ній по теперішній час без будь яких законних підстав. Департамент був ліквідований у звязку зі економічною ситуацією в країні. Переговори з відповідачем щодо звільнення квартири або врегулювання цього спору результатів не дали. Точно не памятає, як ОСОБА_2 вселився у квартиру, але точно памятає, що житло видавалось на період роботи ніби то як службове. Ключі від квартири відповідачу можливо дав директор департаменту з обслуговування житла. Письмово ніяких угод щодо житла не укладалось. Декларації були, а угод не було. ОСОБА_2 пропонували купити цю квартиру у підприємства за ринковою вартістю у відстрочку, але він відмовився. Ніякої письмової угоди, за якою квартира через 10 років роботи ОСОБА_2 перейде до нього у власність, не було.

Вислухавши пояснення учасників процесу, свідчення свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 47 Конституції України Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.4, 5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до п.1.2., 3.1. Статуту ТОВ «ОСОБА_1 Інвест» товариство створене у звязку зі зміною організаційно-правової форми і є правонаступником Акціонерного товариства закритого типу «ОСОБА_1 Інвест», товариство є юридичною особою.

Згідно свідоцтва про право власності на двокімнатну квартиру від 05.11.1996 р. квартира №36 по пр. Гвардійському, б. 48 в м. Сєвєродонецьку належить на праві колективної власності акціонерному товариству «ОСОБА_1 Інвест».

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.09.2008 р. власником квартири №36 по пр. Гвардійському, б. 48 в м. Сєвєродонецьку є Акціонерне товариство «ОСОБА_1 Інвест».

Оскільки правонаступником усіх прав та обовязків АТ «ОСОБА_1 Інвест» є ТОВ «ОСОБА_1 Інвест», то відповідно на сьогоднішній день власником спірної квартири є ТОВ «ОСОБА_1 Інвест».

Відповідно до довідки від 21.10.2011 р. №02/21110-1 балансова вартість спірної квартири становить 10456,10 грн.

Відповідно до положень абз. 4 ч.2 ст. 4 ЖК України двокімнатна квартира за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 48/36, входить до житлового фонду.

В судовому засіданні пояснень сторін та свідчень свідка було встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули право користування спірною квартирою, як члени родини наймача.

Згідно довідки ОСББ «Гвардійський 48» від 20.03.2011 р. №16 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проте в суді було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 з травня 2011 р. не мешкає в спірній квартирі, т.я. він разом зі своєю дружиною постійно проживає в іншій квартирі по вул. Менделєєва.

Згідно записів у трудовій книжці №0280582 ОСОБА_7 20.01.1996 р. був прийнятий на роботу до АО «ОСОБА_1 Інвест» слюсарем сантехніком в департамент нерухомості, з якого був звільнений 08.06.2001 р. за п.1 ст. 40 КЗпП України в звязку зі скороченням штату.

В суді з пояснень самого відповідача ОСОБА_2, його представника та пояснень представника позивача було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 при прийомі на роботу до АТ «ОСОБА_1 Інвест» жодних письмових договорів, на підставі яких він набував право користування спірною квартирою з отриманням після 10 років роботи на підприємстві цієї квартири у власність або з угод щодо найму спірної квартири, не укладав. Також в судовому засіданні з пояснень відповідача ОСОБА_2 встановлено, що договір найму спірної квартири №36 по пр. Гвардійському від 22.09.1997 р. він (ОСОБА_2О.) з АО «ОСОБА_1 Інвест» не укладав.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що між позивачем та відповідачами існують фактичні правовідносини, які випливають з усного договору найму житла і які відповідно до положень ст. 3 ЖК України регулюються актами житлового законодавства.

Згідно повідомлення СГІРФО Сєвєродонецького МВ УМВС України в Луганській області ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 03.10.1997 р., а ОСОБА_3 14.06.2010 р.

Зі свідчень свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні було встановлено, що ключі від спірної квартири відповідач ОСОБА_2 міг отримати від директора департаменту нерухомості. Будь яких письмових документів, на підставі яких відповідачі були зареєстровані в спірній квартирі, суду представлено не було.

При цьому в суді не було встановлено і підтверджено належними достатніми доказами той факт, що при прийомі на роботу ОСОБА_2 позивачем гарантувалась передача йому у власність спірної квартири, за умови, що ОСОБА_2 10 років відпрацює на підприємстві. Ця обставина була підтверджена свідченням свідка ОСОБА_6, який зазначив, що такі декларації робились і можливо інтервю в газетах давалось. Як встановлено з газети «Еврика» від 25.07.1997 р. №30(152) АО «ОСОБА_1 Інвест» приймало на роботу працівників для обслуговування з наданням двокімнатної квартири. Проте це оголошення в газету було зроблено Департаментом нерухомості АО «ОСОБА_1 Інвест» вже після прийняття відповідача ОСОБА_2 на роботу.

На етапі закінчення зясування обставин справи та перевірки їх доказами від ТОВ «ОСОБА_1 Інвест» за підписом генерального директора ОСОБА_8 надійшла заява від 17.01.2012 р. №17/01-юр про залишення без розгляду позову ТОВ «А.О. «ОСОБА_1 Інвест» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розірвання договору найму житлового приміщення та виселення. Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення зазначеної заяви.

Враховуючи, що залишення позову без розгляду можливе за заявою позивача, керуючись ст. 10, 11, 60, 62, 88, п.5 ч.1 ст. 207, 210, 293 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ТОВ «А.О. «ОСОБА_1 Інвест» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розірвання договору найму житлового приміщення та виселення залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ж.І.Кордюкова