Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Горблянського Я.Д., Перегінець Л.В.

секретаря Балагури М.О.,

з участю: ОСОБА_1, представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном та стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду від 07 грудня 2011 року,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Тисменицького районного суду від 07 грудня 2011 року у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном та стягнення моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт вказує що рішення суду є неправильним, оскільки матеріалами справи встановлено, що господарські споруди відповідачки побудовані самочинно на відстані 65 см. від його огорожі.

Обидві господарські споруди покриті шифером, відстань від краю шиферного даху до паркана становить близько 20 см., а це є порушенням ДБНіП, бо господарські споруди повинні бути побудовані на відстані не менше 1 м. від межі.

Твердження суду, що вимогу про знесення самочинно збудованих споруд вправі заявити лише органи державної влади або місцевого самоврядування не ґрунтуються на законі, зокрема порушено вимоги ст.376 ЦК України, оскільки таким самочинним будівництвом сараю порушено його права. Крім того, строк позовної давності на дані правовідносини не поширюється.

Проте, суд даних вимог закону не врахував, а тому виніс незаконне рішення.

________________________________________________________________________________

Справа № 22-ц -170/2012р. Головуючий у 1 інстанції Хоминець М.М.

Категорія 29 Суддя-доповідач ОСОБА_3

Також суд безпідставно не задоволив його вимогу про відшкодування заподіяної йому моральної шкоди, внаслідок забруднення води у криниці пославшись на те, що цю вимогу він не довів.

Просить рішення скасувати, ухваливши нове яким його позов задовольнити.

В засіданні апеляційного суду апелянт підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів, наведених у ній. Вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони проживають по сусідству по вул. Дружна в с. Радча Тисменицького району Івано-Франківської області. Позивач ОСОБА_1 проживає у будинковолодінні №4, а відповідачка ОСОБА_2 у будинковолодінні №6. Господарства сторін відділені бетонною огорожею, яка встановлена позивачем на відстані біля 65 см. від бетонного паркана позивача. На приватизованій відповідачкою земельній ділянці стоїть побудована кілька десятків років тому господарська будівля, а поряд з нею друга тимчасова господарська споруда, яку, як стверджував у судовому засіданні позивач, відповідачка встановила у 2005 р.; обидві споруди покриті шифером; відстань від краю шиферного даху до паркана становить близько 20 см.

Посилання позивача на те, що шиферний дах обох споруд відповідачки знаходиться у безпосередній близькості від його огорожі, стічні дощові води з даху цих господарських споруд потрапляють на його паркан, який від цього знищується, не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні. Суд в рішенні дав належну правову оцінку цим доводам. Відповідач неодноразово пошкоджував стічні жолоби з шиферного даху господарської будівлі, що стверджується відповідними доказами.

Крім того, згідно акту постійної депутатської комісії з питань земельних відносин від 12.11.2011 року , який затверджений рішенням Радчанської сільської ради від 22.11.2011 р. (а.с. 72-74) вбачається що у липні 2011 року ОСОБА_1 спорудив нову огорожу, змістивши межу земельної ділянки в сторону ОСОБА_2. У звязку з цим землевпорядною організацією підтверджено розбіжність у розмірах площі земельної ділянки на 4 квадратні метри.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд дійшов правильного висновку про її недоведеність.

Вказану вимогу позивач обґрунтовував тим, що внаслідок зливу відповідачкою нечистот у вигрібну яму, у його криниці забруднилась вода, яку не можливо споживати. Подані ним докази та результати санітарно-мікробіологічного дослідження води (а.с. 3-6), згідно яких вода в колодязі позивача не відповідає існуючим санітарно-гігієнічним вимогам по ряду критеріїв спростовані в суді як такі що не можуть братися до уваги оскільки відсутні дані про якість води до квітня 2010 року чи до часу виникнення конфлікту між сторонами.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Посилання суду на пропуск позивачем строку позовної давності щодо спору за господарські споруди та на ст. 376 ЦК України про відсутність у нього права на звернення з такими вимогами до відповідача є неправильними і їх слід виключити з мотивувальної частини рішення. Однак, вони не вплинули на правильність рішення суду у даній справі, оскільки суд обгрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1В за недоведеністю позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості.

Підстав для скасування даного рішення і ухвалення нового рішення, з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст.307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тисменицького районного суду від 07 грудня 2011 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: І.В.ОСОБА_4 Перегінець

ОСОБА_5