АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-2983/11 Головуючий в 1 -й інстанції
Провадження 22ц/491/196/12 ОСОБА_1
Категорія -26 ( ІІІ ) Доповідач Карнаух В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Карнаух В.В.,

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

при секретарі: Бондаренко І.В.,

за участю: предстаника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 Кривий Ріг на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 жовтня 2011 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 Кривий Ріг про відшкодування моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь 92200 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненою профзахворюванням.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він тривалий час, з 1977 по 29.08.1983. працював слюсарем з ремонту обладнання та приладів на Криворізькому металургійному заводі «Криворіжсталь», правонаступником якого є відповідач. У звязку із встановленим професійним захворюванням та втратою професійної працездатності він переносить моральні страждання.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 жовтня 2011 року позов задоволено частково: стягнуто з публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Кривий Ріг» (надалі ПАТ «ОСОБА_3 Кривий Ріг») на користь ОСОБА_4 30 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з відповідача на користь держави судові витрати : 15,0 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи та 8,50 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «ОСОБА_3 Кривий Ріг» ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції та зменшення суми моральної шкоди, стягнутої з підприємства на користь позивача.

Зокрема вважають, що судом не досліджено акт про розслідування професійного захворювання, з якого вбачається, що на підприємстві відповідача позивач працював лише 4 роки в шкідливих умовах праці з 19 років, які спричинили втрату професійної працездатності , інші 15 років позивач працював на підприємстві ВАТ «Суха Балка».

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду, як законне та обґрунтоване залишити без змін, а апеляційну с каргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з 19.01.1977 року по 29.08.1983 . працював на Криворізькому металургійному заводі «Криворіжсталь», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство ОСОБА_3 Кривий Ріг».

З 01.11.1987 року по 14.09.2009. позивач працював у підземних умовах праці на ВАТ «Суха Балка».

Рішенням лікувально-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 10 вересня 2009 року позивачу встановлено професійне захворювання.

ОСОБА_5 № 71 розслідування професійного захворювання позивача від 24 вересня 2009 року , комісією встановлено, що причиною захворювання ОСОБА_4 є тривала робота протягом 19 років 1 місяця в умовах важкої праці, несприятливого мікроклімату, пилу , які перевищували ПДК, винними у профзахворенні є керівництво доменного цеху № 1 заводу «Криворіжсталь» ім..ОСОБА_6, шахти «Ювілейна» РУ ім..ХХ Партзїзду, рудника «Суха Балка»., ВАТ «Суха Балка» порушення вимог ст..13 Закону України «Про охорону праці», ст..153 КЗпП України. (а.с.3-4).

За висновком МСЕК від 28 жовтня 2009 року позивачу було встановлено 55 % втрати професійної працездатності, безстроково.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач винен у виникненні у позивача професійного захворювання.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

ОСОБА_5 ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з ОСОБА_5 № 71 розслідування професійного захворювання від 24 вересня 2009 року, причиною професійних захворювань позивача є тривалий стаж роботи в умовах важкої праці, несприятливого мікроклімату, пилу, яки перевищували допустиму концентрацію, які виникли у звязку з порушенням керівництвом підприємств, де працював ОСОБА_4, ст. 153 КЗпП України, якими передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Отже, враховуючи викладене й те, що, право на відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя ОСОБА_4, повязаного з виконанням трудових обовязків, виникло у позивача з 28.10.2009 року, тобто з моменту встановлення йому стійкої втрати професійної працездатності, питання про відшкодування працівнику такої шкоди слід вирішувати на загальних підставах, передбачених нормами КЗпП України та Закону України «Про охорону праці», а не відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», норми якого є спеціальними.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Позивач періодично потребує профілактичного, амбулаторного та стаціонарного лікування, оздоровлення, обмежений у фізичній роботі по дому, переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Однак, колегія суддів вважає, що при визначенні суми моральної шкоди , стягнутої з відповідача на користь ОСОБА_4, судом не в повній мірі враховані положення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідачів та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Тому, враховуючи період роботи позивача на підприємстві ПАТ ОСОБА_3 Кривий Ріг , який становить лише 5 роки у шкідливих факторах з 19 років роботи на підприємстві, характер і тривалість страждань позивача, стан його здоровя, тяжкість професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, колегія суддів вважає, що сума моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ ОСОБА_3 Кривий Ріг на користь позивача повинна бути зменшена з 30 000 грн. до 5 000 грн.

За таких обставин апеляційна скарга ПАТ ОСОБА_3 Кривий Ріг підлягає задоволенню, рішення суду зміні, відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 309, 313-314,316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 Кривий Ріг задовольнити .

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 жовтня 2011 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_4 з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Кривий Ріг», зменшивши цей розмір до 5000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді