АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 2-4613/10
Провадження №22-ц/2090/6808/2012р. Головуючий 1 інст. В.А. Дідовець
категорія право власності Доповідач - Пономаренко Ю.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 грудня 2012 року

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Пономаренко Ю.А.

суддів Кукліної Н.О., Черкасова В.В.

при секретарі: Гуренко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 21 липня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності на будівлю. В обгрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що він, на підставі дублікату договору дарування від 21.10.2003р. є власником домоволодіння по вул.Квіткинська, 30 в м.Харкові. В процесі експлуатації вказаного домоволодіння та з метою покращення умов для проживання, позивачем самовільно та за власні кошти здійснено будівництво нового житлового будинку взамін знесеного, яке на думку позивача знаходиться в задовільному стані та пригодне для подальшої експлуатації. Однак, у зв'язку з тим, що будівництво було проведене без належного дозволу та відмовою відповідача видати правовстановлюючі документи на самочинно здійснене будівництво, він вимушений звернутися до суду. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок літ. «М-2» загальною площею 90,6 кв.м., житловою площею 38,1 кв.м., що розташований за адресою: вул. Квіткинська, 30а в м. Харкові.

Заочним рішенням Червонозаводського суду м. Харкова від 21 липня 2010 року задоволений позов ОСОБА_2 і за ним визнано право власності на житловий будинок «М-2» загальною площею 38, 1 кв.м, що розташований за адресою: вул. Квіткинська, 30а в м. Харкові.

Не погоджуючись з даним заочним рішенням суду, співвласником будинку ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, в якій він вказує на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме той факт, що його не було залучено в якості відповідача, просить скасувати рішення Черовнозаводського районного суду м.Харкова від 21.07.2010 року та прийняти нове, яким в позові ОСОБА_3 відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд, задовольняючи позов виходив з того, що право власності на новостворене нерухоме майно виникло з моменту завершення будівництва і тому є підстави для задоволення позовних вимог.

Судова колегія не може погодитися з таким висновком суду 1 інстанції, оскільки він не грунтується на законі та не відповідає фактичним обставинам по справі.

Матеріали справи містять дані про те, що згідно довідки КП «Харківське міське БТІ» станом на 26.07.2010 року домоволодіння № 30 по вул. Квіткинській в м. Харкові зареєстровано в КП «Харківське Міське БТІ» по праву власності за : ОСОБА_1 - 16/100 частин на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому 1-ю ХДНК 23.06.1989 р. р.№ 2-1355; 16/100 частин на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому ОСОБА_4А.Ю приватним нотаріусом ХМНО 29.12.2004 р., р. № 7334; ОСОБА_2 Малхаза Олександровичем- 20/100 частин на підставі дублікату договору дарування, посвідченому ОСОБА_5, приватним нотаріусом ХМНО 21.10.2003 р.; р. № 985. Дублікат видано 06.12.2006 р.; 44/900 частини на підставі дубліката договору купівлі-продажу, посвідченому ОСОБА_6 приватним нотаріусом ХМНО 19.04.2005 р.; р.№ 2212; Дублікат видано 06.12.2006 р.; р.№ 9593; ОСОБА_7 - 36/100 частин згідно договору дарування, посвідченому ОСОБА_8, приватним нотаріусом ХМНО 22.05.2002 р., р. № 2-248; 64/900 частини не зареєстровано після перерозподілу ідеальних часток за ОСОБА_9.

Відповідно до договору дарування, посвідченого 21.10.2003 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 р.№ 985 та дублікату договору купівлі-продажу, посвідченого 19.04.2005 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 р.№2212, позивач ОСОБА_2 є власником домоволодіння, розташованого по вулиці Квіткинська, 30 в місті Харкові.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд 1 інстанції помилково дійшов висновку, що ОСОБА_2 є єдиним власником домоволодіння.

Крім того, з резолютивної частини заочного рішення вбачається, що суд визнав за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок по вул. Квіткинській, 30 «А» в м.Харкові, але такої адреси взагалі не існує та відсутні докази про присвоєння самовільно збудованій споруді цієї адреси.

Розподіл між співвласниками не проводився, порядок користування земельною ділянкою не визначався, домоволодіння знаходиться у спільній частковій власності усіх співвласників.

Відповідно до ч.4 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції подана одним із співвласників домоволодіння по вул. Квіткинській, 30, який має 16/100 частини будівлі згідного договору купівлі-продажу, посвідченому 1-ю ХДНК 23.06.1989 р. № 2-1355 та 16/100 частин на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому ОСОБА_4А.Ю приватним нотаріусом ХМНО 29.12.2004 р., р. № 7334.

Колегія суддів вважає, суду 1 інстанції було необхідно виконати вимоги ст. 33 ЦПК України та залучити до участі у справи належних відповідачів співвласників домоволодіння по вул. Квіткинській, 30, що виконано не було.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, але всупереч вказаним вимогам закону суд, не маючи ніяких доказів, що взагалі існує така адреса, як м.Харків, вул. Квіткинська 30 «А», постановив незаконне рішення, яке зачіпає інтереси інших співвласників.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст.376 ЦК, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч.3 ст.376 ЦК); за особою власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб ( ч.5 ст.376 ЦК ); ч.2 ст. 377 ЦК України передбачено, що якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідно до ст.301 Закону України від 20 квітня 2000 року „Про планування і забудову територій, ст.18 Закону України від 16 листопада 19992 року „Про основи містобудування будівництво обєктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад, які можуть делегувати це право відповідним виконавчим органам; закінчені будівництвом обєкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації обєктів нового будівництва, зокрема, як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та спору, їх інженерно-техничного оснащення відповідно до проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування.

Позивачем не заперечується, підтверджується наявними у справі доказами, що будівництво спірного переобладнення будинку здійснено самочинно без належного дозволу та затвердженого проекту будівництва.

Доказів, що відповідач чинив перешкоди у здійсненні будівництва житлового будинку, не надав дозволу та не затверджував розроблений на замовлення позивачів проект будівництва матеріали справи не містять.

Судом першої інстанції залишилось не зясованим в чому саме полягає порушення прав позивача, не перевірив, чи уповноважений відповідач приймати в експлуатацію самовільні будівлі, а якщо так, то з якої причини відповідачу не видано документ, що засвідчує готовність обєкту до експлуатації та відповідність обєкту будівельним нормам та правилам відповідно до основних вимог та умов прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2008 року № 923 в редакції від 20.05.2009 року № 534 «Про Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів», яка діяла на час вирішення справи, проте не була застосована судом 1 інстанції при ухваленні рішення.

Відповідно до п.п.1,5 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) державна архітектурно-будівельна інспекція (Держархбудінспекція) є урядовим органом державного управління, бере участь в роботі комісій з прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, проводить перевірку відповідності виконання будівельних робіт, будівельних матеріалів, виробів і конструкцій вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, технічним умовам, затвердженим проектним рішенням, додержання встановленого порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів та має право звертатися до суду у разі виявлення правопорушень у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Матеріали справи не містять даних про вчинення позивачу перешкод в отриманні документу, що засвідчує готовність збудованого позивачем обєкту до експлуатації та відповідність обєкту будівельним нормам та правилам згідно до встановленого Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів. Відповідно до п.п.2, 17 вказаного Порядку таким документом є свідоцтво, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом обєкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам, видається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю і датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта є дата видачі інспекцією зареєстрованого свідоцтва .

Доказів, що позивачу уповноваженим органом безпідставно відмовлено в прийнятті збудованого ним обєкту нерухомості в експлуатацію, як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції не надано.

В звязку з чим судова колегія вбачає правові підстави для скасування рішення суду і задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.п. 1, 4 ст. 309 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, якщо судом неповно зясовані обставини або неправильно застосовані норми матеріального або процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.303, 304, ч.1 п.5 ст.307, 309, 313, ст.314, 315,317 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 липня 2010 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності на житловий будинок літ. «М-2» загальною площею 90,6 кв.м, житловою площею 38,1кв.м, що розташований за адресою вул..Квіткинська, 30-а в м.Харкові відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді