Справа №2-1544 Головуючий у суді у 1 інстанції - Дашутін
Номер провадження 22-ц/1890/1623/12 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

іменем України

22 серпня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Маслова В. О.,

суддів - Лузан Л. В. , Сибільової Л. О.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 5 липня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю завод «Еко-продукт». третя особа: приватне акціонерне товариство «Українське інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановила:

Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що 29 вересня 2011 року сталося ДТП за участю автомобіля CHEVROLET Aveo, номер державної реєстрації ВМ 2173 АР, належним йому та під його керуванням, та автомобілем ЗИЛ 496110, номер державної реєстрації 031-98 СА, належним ТОВ завод «Еко-продукт». під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль позивача. Тому просив стягнути 5069,59 грн. матеріальних збитків, 600 грн". відшкодування за оплату авто товарознавчого дослідження.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 5 липня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги. При цьому вказує, що судом ніяким чином не було спростоване його право на відшкодування завданої йому шкоди саме відповідачем, а не страховою компанією, необгрунтовано повністю відмовлено в задоволенні його позову до особи, яка спричинила шкоду, оскільки така особа також несе відповідальність в межах встановленої договором страхування франшизи та зобов'язана відшкодувати втрату товарного вигляду автомашини, витрати на висновок спеціаліста щодо розміру шкоди, а також матеріальну шкоду у розмірі 2573 грн. 54 коп., оскільки він не має можливості отримати від страхової компанії будь-якого відшкодування.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника відповідача, який вважав рішення місцевого суду правильним, розглянувши матеріали справи в межах заявленого позову і апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Як встановлено судом і вбачається з постанови Сумського районного суду Сумської області від 27 жовтня 2011 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, 29 вересня 2011 року близько 10 год. 50 хв. ОСОБА_3 в м. Суми по вул. Білопільський шлях керував автомобілем ЗИЛ 496110, державний номер НОМЕР_1 не витримав безпечної дистанції в русі допустив зіткнення з автомобілем CHEVROLET Aveo, державний номер НОМЕР_2, внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні ушкодження.

Відповідач визнає, що на час дорожньо-транспортної пригоди вантажний автомобіль ЗИЛ 496110 був в оренді у заводу і керував ним робітник ОСОБА_3, який, як зазначено у постанові на а.с.12, повністю визнав вину у наїзді на автомашину позивача.

Відповідно до звіту №129 про незалежну експертну оцінку ринкової вартості автотранспортного засобу та розміру матеріальної шкоди, спричиненої позивачу в результаті пошкодження автомобіля «Chevrolet Aveo 1.5 і», реєстраційний номер НОМЕР_2, від 18 жовтня 2011 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності - автотоварознавцем ОСОБА_4, розмір майнової шкоди, нанесеної власнику вказаного автомобіля, без урахування коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин та без врахування втрати . товарної вартості, складає 2573, 54 грн. (а.с.13-31). а відповідно до звіту №130 від 18 жовтня 2011 року, складеного цією ж особою, розмір майнової шкоди, нанесеної власнику вказаного автомобіля, без урахування коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин та з врахуванням втрати товарної вартості, складає 5069.59 грн. (а.с.32-50).

Відмовляючи в позові суд першої інстанції послався на договір страхування авто цивільної відповідальності, який укладено між власником автомашини ЗИЛ 496110 та страховою компанією «Інвестсервіс», та на те. що позивач вправі отримати страхове відшкодування заподіяної шкоди з страхової компанії, а не з безпосереднього заподіювана шкоди на підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Однак з цим висновком місцевого суду погодитися не можна виходячи з наступного.

Факт спричинення позивачу шкоди відповідачем за вказаних вище обставин і у визначеному розмірі, наявність у цьому вини відповідача не оспорюється особами, які беруть участь у розгляді справи.

Згідно з п.1 ч.І ст.1188 ЦК України шкода, заподіяна внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Вина відповідача у спричиненні шкоди позивачу є очевидною, оскільки водій вантажної автомашини, рухаючись позаду позивача, не витримав дистанцію між транспортними засобами і скоїв наїзд на передню автомашину. Вини позивача в цій пригоді не встановлено. Згідно з цим законом відповідач повинен відшкодувати заподіяну позивачу шкоду.

У матеріалах справи є копія полісу №АА1275408 про страхування власником автомашини ЗИЛ - 496110 від 8 квітня 2011 року на строк 1 рік на підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Однак суд першої інстанції не звернув уваги на зміст цього Закону та на умови цього договору страхування, зокрема, на межі відповідальності страхової компанії, на порядок оформлення претензії до страхової компанії, на правове значення недотримання цього порядку. Так, страхова компанія за будь-яких обставин не відшкодовує франшизу, яка складає в даному випадку 510 грн. Так саме, страхова компанія не відшкодовує втрату товарного вигляду транспортного засобу позивача, яка в даному випадку склала 2496 грн. 05 коп. Відповідач повинен відшкодувати позивачу 600 грн. збитків, понесених ним при проведенні спеціалістом оцінки розміру заподіяної шкоди та 214 грн.60 коп. повернення судових витрат, а всього 3820 грн.65 коп., оскільки відшкодування цих сум страховиком не передбачено.

Підлягає відшкодуванню позивачу відповідачем, як володільцем джерела підвищеної небезпеки і заподіяна останнім майнова шкода у розмірі 2573 грн.54 коп. виходячи з наступного.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 22.1 ст. 22 вказаного вище Закону встановлено правило, згідно якого при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у

результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, і ст. 33 -зобов'язання учасника дорожньо-транспортної пригоди повідомити страховика про дорожньо-транспортну пригоду, зокрема в підп. 33.1.2 п. 33.1 застережено, що учасник дорожньо-транспортної пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально (абз. 2 підр. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Закону).

Ці умови договору та Закон), як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не виконані.

Невиконання цих обов'язків позбавило відповідача права на відшкодування шкоди за його винні дії страховиком на підставі ст. 1194 ЦК України.

З пояснень позивача вбачається, що він особисто звертався до страхової компанії з проханням виплатити відшкодування, але документи повернулися без розгляду і йому повідомили, що хоча ця страхова компанія не знята з державної реєстрації, однак впродовж довгого часу не здійснює ніякої діяльності і не проводить нікому страхових виплат. Отже, він втратив можливість отримати відшкодування за рахунок страховика.

Судові виклики страховій компанії, які надіслані за Київською адресою і за новою адресою у м. Чернігові повернулися за закінченням строків зберігання і неявкою представників за їх отриманням. Ніяких письмових відповідей від страхової компанії не надійшло ні місцевому суду, ні апеляційному суду.

Відповідач же не надав суду належні докази про дотримання ним вимог Закону щодо невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди.

При таких обставинах колегія суддів вважає можливим покласти на відповідача обов'язок до відшкодуванню всієї шкоди, заподіяної з його вини позивачу у розмірі 5669 грн.59 коп. та повернення судових витрат у розмірі 214 грн. 60 коп.

Колегія судців вважає, що таке рішення відповідає вимогам ст.ст.1187, 1188 ЦК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія судців

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 5 липня 2012 року у даній справі скасувати і постановити нове рішення про задоволення позову.

Стягнути з товариства з обмеженою відповіцальністю завода «Еко-продукт» на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 5669 грн. 59 коп. на відшкодування шкоди та 214 грн. 60 коп. повернення судових витрат.

Рішення набрало законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -