Справа № 1718/2-1582/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2012 року Сарненський районний суд Рівненської області

одноособово суддя Березень Ю.В.

при секретарі Кудіній А. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості 1/2 частини набутого у шлюбі житлового будинку та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю житлового будинку та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась з позовом через уповноваженого представника ОСОБА_3 до ОСОБА_2, в якому просила в порядку поділу майна, яке належить сторонам як подружжю на праві спільної сумісної власності, стягнути з відповідача грошову компенсацію 1/2 частини вартості житлового будинку по вул. Б. Хмельницького, 27 у смт. Степань Сарненського району в сумі 80 тис. грн. та стягнути з відповідача аліменти на трьох неповнолітніх дітей.

ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 із зустрічним позовом, в якому просив визнати спірний будинок його особистою приватною власністю та визнати колишню дружину ОСОБА_1 особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, оскільки не проживає в будинку без поважних причин більше одного року.

Ухвалою суду вимоги за зустрічним позовом об'єднані в одне провадження з первісним позовом.

В судовому засіданні представник позивачки-відповідачки ОСОБА_3 поросив залишити без розгляду вимогу про стягнення аліментів, в решті позовні вимоги підтримав, посилаючись на ст.ст. 61,71 СК України, ст. 357 ЦК України заявив про право його довірительки на половину вартості будинку, набутого під час шлюбу з відповідачем. Зустрічного позову не визнав, оскільки ОСОБА_2 не довів, що будинок придбаний за його особисті кошти, а оскільки вимога про позбавлення права користування житлом є похідною, у задоволенні позову просив відмовити.

Ухвалою суду заяву ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів залишено без розгляду.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 позову ОСОБА_1 не визнали, посилаючись на обставини придбання будинку за особисті кошти матері ОСОБА_2 ОСОБА_5, які пересилались із-за кордону на його імя особисто. Позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали через їх безпідставність та недоведеність позивачкою не заявлена вимога про виділ частки у натурі, не доведена дійсна вартість будинку.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні вимоги ОСОБА_2 необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Сторонами не заперечувались обставини перебування їх у шлюбі з 23 лютого 1996 року по 28 вересня 2011 року. Згідно поданих копій свідоцтв від шлюбу у сторін народилось троє дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, 12 листопада 2006 року, місцем народження дітей зазначене смт ОСОБА_3.

Судом встановлено, що 25 грудня 2003 року ОСОБА_2 придбав житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями по вул. Б. Хмельницького, 27 в смт Степань Сарненського району, вказаний договір купівлі-продажу зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно 19 січня 2005 року, будь-яких договорів про належність майна на праві особистої власності одному з подружжя сторони між собою не укладали.

З довідки виконкому Степанської селищної ради № 134 від 10 січня 2012 року вбачається, що сторони разом з неповнолітніми дітьми зареєстровані ІНФОРМАЦІЯ_3.

Доводи відповідача-позивача ОСОБА_2 про належність йому домоволодіння на праві особистої приватної власності є необґрунтованими. Нотаріально посвідчені письмові пояснення його матері ОСОБА_5 від 21 листопада 2011 року про регулярну передачу нею з 2002 року грошей для придбання ОСОБА_2 будинку на його імя є недостатнім доказом для обґрунтування заявленої вимоги.

Вказане домоволодіння, незалежно від того, що було придбане на імя чоловіка ОСОБА_2, слід вважати обєктом спільної сумісної власності сторін, набутим ними за час шлюбу, правовий режим якого визначений ст.ст. 60, 61 СК України.

За вказаних обставин не може бути задоволена і вимога ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, на підставі ст. 405 ЦК України, оскільки вказана норма визначає право членів сімї власника житла на користування ним і не може бути застосована до особи, якій нерухомість належить на праві спільної власності, незалежно від того протягом якого часу особа там не проживала.

Суд приходить про переконливого висновку, що безпідставною є і вимога позивачки-відповідачки ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 компенсації вартості 1,2 частини спірного будинку, оскільки про поділ майна в натурі, як це визначено ст. 71 СК України нею не заявлено, про неподільність будинку та його дійсну вартість позивачкою не доведено, відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду внесено не було, з підстав, передбачених ст. 365 ЦК подружжя до суду не зверталось.

На підставі викладеного, ст.ст. 60, 71 СК України, керуючись ст.ст. 60, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості 1/2 частини набутого у шлюбі житлового будинку відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю житлового будинку та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: