Справа № 22-ц-1689/2012 Провадження № 22-ц/2590/1689/2012 Головуючий у I інстанції Чурупченко М.І.
Категорія цивільна Доповідач - Іваненко Л. В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2012 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі: ОСОБА_4
за участю: ОСОБА_5, її представника ОСОБА_6, представника ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про визнання свідоцтва про право власності на гараж недійсним, -

в с т а н о в и в:

У січні 2012 року ОСОБА_5 звернулась з позовом до ОСОБА_7 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на гараж по вул.. Дудка, 49 у м. Корюківка, виданого відповідачу 30 квітня 2001 року Корюківською міською радою ( а.с. 41 ).

Вимоги мотивувала тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 11.08.2005 року придбала у ОСОБА_9 житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. Дудка, 49 у м. Корюківка на землі Корюківською міської ради площею 0,10 га. На вказаній земельній ділянці окрім інших господарських будівель було розташовано гараж, збудований ОСОБА_7, і у звязку з відсутністю жодних документів на гараж вважала , що будівництво було здійснено відповідачем самочинно.

Згодом, після оформлення приватизації земельної ділянки, дізналась, що свідоцтво про право власності на гараж було видано ОСОБА_7 30 квітня 2001 року на підставі неіснуючого рішення виконкому та земельна ділянка для його будівництва не виділялась.

Рішенням Корюківського районного суду від 12 квітня 2012 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставила питання про скасування рішення районного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального права. Апелянт посилалась на те, що земельна ділянка відповідачеві не виділялась, видане йому свідоцтво є сфальсифікованим документом, отриманим без оформлення належних за відповідною процедурою документів.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін та дослідивши матеріали справи , апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в мотивувальній частині, оскільки судом невірно встановлено в зазначеній частині судового рішення факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи.

Постановивши рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5, суд виходив з того, що рішенням виконкому Корюківською міської ради № 88 від 23 травня 1996 року йому було виділено земельну ділянку площею 0,055га з земельної ділянки ОСОБА_10 та за її згодою , межі якої було винесено в натуру, видано дозвіл на виконання робіт , а в подальшому свідоцтво про право власності на гараж від 30 квітня 2012 року , що в цілому відповідає вимогам чинного в указаний період часу земельного законодавства.

З указаними вище обставинами, встановленими судом першої інстанції, та визначеними відповідно до них правовідносинами , не може погодитись апеляційний суд, оскільки відповідно до доказів, наявних в матеріалах справи , фактичні обставини справи полягають у наступному.

Як встановлено з матеріалів справи, на підтвердження виділення ОСОБА_7 земельної ділянки для будівництва гаражу, останнім представлено суду витяг з рішення виконкому Корюківською міської ради № 88 від 23.05.1996 року згідно до змісту якого, земельну ділянку площею 0,055 га. було виділено ОСОБА_7 для будівництва гаража з земельної ділянки ОСОБА_10 та за її згодою ( а.с. 38).

Втім, при перевірці указаних обставин, з Архівного відділу Корюківською районної державної адміністрації судом було витребувано копію зазначеного рішення виконкому, з якої встановлено , що фактично рішенням виконкому від 23.05.1996 року № 88 ОСОБА_7 було лише дозволено будівництво гаража на земельній ділянці ОСОБА_10 за її згодою на площі 55 кв.м.( а.с. 77).

Указаними документами з достовірністю підтверджено, що окрема земельна ділянка з цільовим призначенням для гаражного будівництва ОСОБА_7 ніколи не виділялась, лише зі згоди землекористувача ОСОБА_10 виконкомом було дозволено йому будівництво на чужій земельній ділянці.

Саме про такі обставини свідчить прийняте в подальшому виконкомом Корюківської міської ради рішення № 332 від 28 грудня 1999 року про передачу безкоштовно у приватну власність ОСОБА_10 земельної ділянки по вул. Дудка, 49 для обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0,10 га. ( а.с. 37 ), оскільки з нього вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_10 залишилась незмінної площі, з неї не здійснювалось вилучення землі, відповідно до приписів ст.ст. 27, 31 ЗК УРСР в редакції 1990 року, а тому, при переході права власності на будинок та господарські споруди, що належали ОСОБА_10, до нового власника перейшло і право володіння або користування земельною ділянкою площею 0,10 га. без зміни її цільового призначення - для обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Відповідно до технічної документації жодного вилучення частини земельної ділянки, що належала ОСОБА_10, належними органами не здійснювалось.

Враховуючи, що вищенаведене положення земельного законодавства міститься і в Земельному кодексі України, що діяв на час купівлі ОСОБА_5 у 2005 році житлового будинку, який у 90-ті роки належав на праві власності ОСОБА_10, до позивача переходить право на земельну ділянку , на якій розміщено будинок, без зміни її цільового призначення ( ст.120 ЗК України ).

Оскільки судом першої інстанції указані обставини невірно було викладено в мотивувальній частині рішення, як встановлені, та відповідно їм дана невірна правова оцінка , рішення суду в зазначеній частині підлягає зміні на викладену апеляційним судом вищенаведену мотивувальну частину.

В іншій частині рішення Корюківського районного суду від 12 квітня 2012 року підлягає залишенню без зміни, оскільки будівництво ОСОБА_7 гаража було здійснено не самовільно, зі згоди користувача земельної ділянки, за наявності всіх належних дозволів, за рахунок його коштів, а тому підстави для визнання недійсним свідоцтва про права власності на гараж відсутні.

Керуючись ст.ст. 11, 17 19, 27, 31, 43, 67 Земельного кодексу Української РСР в редакції 1990 року , ст. 120 ЗК України, ст.ст. 303, 307, 309, , 313, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд ,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково, рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2012 року змінити в мотивувальній частині , а в іншій частині залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: