АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-2363/11
Провадження - 22-ц- 491/130/12 Головуючий в 1 -й інстанції
Категорія - 27 ( 4 ) ОСОБА_1
Доповідач Карнаух В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Карнаух В.В.,

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

при секретарі: Бадалян Н.О.,

за участю: позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства «УкрСиббанк» -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_4 акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2011року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 акціонерного товариства «УкрСиббанк» (надалі ПАТ «УкрСиббанк») про визнання кредитного договору недійсним.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ним та відповідачем 25 червня 208 року укладено кредитний договір про надання кредитних послуг № 113639260 на суму 200 000 доларів США., вважає, що видача кредиту у валюті порушує норми чинного законодавства. У звязку із чим просить суд визнати кредитний договір недійсним та зобовязати ПАТ «УкрСиббанк» здійснити перерахунок суми кредиту у гривневий еквівалент за курсом іноземних валют, який діяв на момент укладення договору, з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2011року позов ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним задоволено.

Визнано недійсним договір про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 25 червня 2008 року.

Зобовязано ПАТ «УкрСиббанк» здійснити перерахунок суми кредиту у гривневий еквівалент за курсом іноземних валют, діючим на момент укладення договору, з урахуванням виплачених сум за Договором про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, 25 червня 2008 року.

В апеляційній відповідач ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та просить ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Зокрема, посилається на те, що суд застосував до спірних правовідносин Закон, який не підлягав застосуванню та не застосував Закон «Про банки та банківську діяльність», який поширюється на спірні правовідносини.

Судом не взято до уваги, що наявність у Банку генеральної ліцензії та дозволу надає йому право на здійснення операцій з валютними цінностями.

Крім того, банк не погоджується з висновком суду про те, що спірний договір укладено та підписано від імені Банку особою, яка не мала належних повноважень для цього.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 червня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 113639260 на суму 200 000 доларів США. (а.с.11-14)

Згідно умов зазначеного договору позивачу надано кредит в іноземній валюті в сумі 200 000 доларів США, що еквівалентно 969 940 грн. за курсом НБУ на момент його укладання, під 15,0% річних, зі строком повернення кредиту не пізніше 22.06.2018 року.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції, посилаючись на положення ст.ст. 215,227,236, 95 ЦК України, та ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», дійшов висновку про те, що, оскільки банк не мав права надавати позивачу кредит в іноземній валюті та відділення банку в особі начальника ОСОБА_5 не мало права здійснювати дану операцію, визнав недійсним кредитний договір № НОМЕР_1 від 25 червня 2008 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2.

Згідно положень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009., рішення суду є законним тоді, коли суд, виконав, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини /аналогія закону/, а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства /аналогія права/.

Обгрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з,ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були дослідженні в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення спору.

Оспорюване рішення таким вимогам законодавства, на думку колегії суддів, не відповідає, з огляду на наступне.

За положеннями ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов,язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та закону. Нормами ст.ст. 610-611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов,язання настають передбачені законом наслідки.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею в Україні є гривня. При цьому названий закон не встановлює обмежень щодо можливості використання в України грошових одиниць інших держав.

Стаття 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання та валютного контролю є Декрет Кабінету міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» /далі - Декрет/.

Положеннями ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов,язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник хзобов,язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлює, що кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучення коштів від свого імені , на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Відповідно до п. 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу /генеральна ліцензія/ на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього Декрету.

Згідно п. 1.5 Положення про порядок видачі Національним Банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу , затвердженою постановоюб

Аналізуючи наведені норми матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Щодо вимог п.п. «в» п.4 ст. 5 Декрету КМУ, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо термін і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Тому ця обставина не дозволяє стверджувати, що режим індивідуального ліцензування поширюється на валютні операції , пов,язані з наданням резидентами /банками чи іншими фінансовими установами/ кредитів в іноземній валюті іншим резидентам.

Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правляння НБУ від 14 жовтня 2004 року №483, використання іноземної валюти як засобу платежу на території України без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк / ця норма стосується лише операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями/.

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування режиму індивідуального ліцензування щодо вказаний операцій єдиною правовою підставою для здійсненнями банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету КМУ є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої в установленому порядку.

Згідно з ліцензією, виданою акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» Національним банком України 29 жовтня 1991 року за № 75 та письмового Дозволу № 75-2 від 24 грудня 2001 року на право здійснювати операції з валютними цінностями, банк має право здійснювати операції, зокрема, надавати кредит в іноземній валюті.

Висновок суду про те, що оспорюваний кредитний договір укладено і підписано від імені ПАТ «Укрсиббанк» начальником відділення №223 у м. Кривому Розі в порушення законодавства, оскільки відділення не мало права здійснювати валютну операцію, не відповідає обставинам справи.

Як убачається із преамбули спірного договору, однією стороною його є АКІБ «УкрСиббанк», який відповідно до п. 1.3 Кредитного договору зобов,язався надати кредит позичальнику, від імені Банку укладено ОСОБА_5 на підставі довіреності від 07.09.2007., посвідченої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 / а.с. 9-14/.

Суд на зазначені обставини справи та вимоги закону уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про незаконність надання відповідачем позивачу кредиту в іноземній валюті та зобов,язання відповідача здійснити перерахунок у гривневий еквівалент за курсом іноземних валют, діючим на момент укладення кредитного договору, з урахуванням виплачених сум за Договором надання споживчого кредиту через неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, яке підлягає скасуванню відповідно до положень п.п.1,4 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Згідно положень статті 88 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь банку судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції в сумі 124 грн. 25 коп. / 120 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 4,25 грн. судовий збір/.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п.1,4 ст.309, 313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2011року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору № НОМЕР_1, укладеним 25 червня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, недійсним та зобовязання ПАТ «УкрСиббанк» здійснити перерахунок суми кредиту у гривневий еквівалент за курсом іноземних валют, діючим на момент укладення договору, з урахуванням виплачених по ньому сум, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції в сумі 124 грн. 25 коп..

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: В.А. Карнаух

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_7