Апеляційний суд Івано-Франківської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.

суддів: Васильковського В.М., Проскурніцького П.І.

секретаря Возняк В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 29 листопада 2011 року з участю: апелянта ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2; представників МТКЦ «Прут»: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 в липні 2008 року пред`явила позов до Міжгосподарського торгово-комерційного центру "Прут" про зобов`язання його директора до скликання загальних зборів засновників для приведення статуту підприємства у відповідність до вимог ст.88 ЦК України та обраної співзасновниками організаційно-правової форми діяльності МТКЦ "Прут" згідно із Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв`язку із прийняттям Цивільного Кодексу України".

Дана справа розглядалась судами неодноразово. Останнім рішенням Коломийського міськрайонного суду від 29 листопада 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що вона на момент заснування МТКЦ "Прут" і до 16.03.2004року та на момент введення в дію ________________________________________________________________________________

Справа № 2/0909/1579//2011 Головуючий у 1 інстанції Веселов В.М.

Провадження №22ц/0990/116/2012 Суддя-доповідач - ОСОБА_5

Категорія 57

Цивільного Кодексу України (01.01.2004року) була членом трудового колективу, а тому є співзасновником і співвласником названого підприємства. Вказує, що розмір її вкладу в майні підприємства згідно ст.23 Закону України "Про власність" повинен визначатись в залежності від її трудової участі, а не внесених коштів для викупу частки. Тому вважає, що суд безпідставно відмовив у її позові, помилково застосувавши ст.15 Закону України "Про підприємства". Апелянт крім того зазначає, що суд в порушення ст.267 ЦПК України при вирішенні даного цивільно-правового спору безпідставно застосував позовну давність.

Вважаючи у звязку із наведеним оскаржене рішення незаконним і необгрунтованим, ОСОБА_1 просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник апеляційну скаргу з наведених підстав підтримали.

Представники відповідача МТКЦ "Прут" вимоги апеляційної скарги заперечили, вважаючи, що місцевий суд на законній підставі відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1, яка не має права вимоги щодо скликання загальних зборів засновників підприємства. Тому просять рішення суду залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України, рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення" встановивши, що строк для звернення з позовом пропущений без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову у позові з цих підстав, крім випадків, коли позов не доведений.

Суд першої інстанції, постановляючи рішення в даній справі, не зазначив з якої підстави відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1: по причині пропуску без поважних причин строку звернення з позовом чи у зв`язку із недоведеністю, безпідставністю її вимог.

В мотивувальній частині рішення судом детально проаналізовано правовий статус МКТЦ "Прут", особливості його створення, положення статуту підприємства щодо його майна. Аналізуючи надані сторонами документи, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про невизначеність у статуті МТКЦ "Прут" питання набуття членами його трудового колективу майнових прав, про відсутність документальних відомостей про внесення членами трудового колективу внесків до його статутного фонду. Відсутні також належні докази, які б підтверджували посилання ОСОБА_1, яка вважає себе співзасновником і співвласником МТКЦ "Прут" про те, що вона згідно ст.23 Закону України "Про власність" має право на частку майна підприємства пропорційну її трудовому вкладу.

Однак, якщо й погодитись з доводами позивачки про належність їй частки в майні підприємства, то суд правильно вважав, що припинивши 16 березня 2004 року трудові відносини з МТКЦ "Прут", ОСОБА_1 не вправі приймати участь в управлінні цим підприємством, не вправі вимагати скликання загальних зборів засновників, впливати іншим чином на діяльність МТКЦ "Прут". Адже, з припиненням трудової участі в колективному підприємстві припиняється членство у ньому. Хоч питання припинення членства в МТКЦ "Прут" в статуті підприємства не відображено, однак такий висновок випливає з аналізу норм глави 10 Господарського Кодексу України, яка регулює правовідносини стосовно колективних підприємств. Саме названі норми матеріального права, зокрема ч.4 ст.98 ГК України (за аналогією закону), на думку колегії суддів, підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Адже, Закони України "Про власність", "Про підприємства в Україні", на які посилався суд першої інстанції, припинили свою дію 01.01.2004року, тобто з часу вступу в дію Господарського Кодексу України. Зазначений висновок суду відповідає вказівкам, викладеним у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.10.2008 року "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", які зобов`язують при вирішенні корпоративного спору встановити наявність в особи, яка звернулась з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Крім того, в п.10 названої постанови Пленуму Верховного Суду України судам наголошується на необхідності при вирішенні корпоративних спорів звернути увагу на неможливість застосування таких способів захисту прав та законних інтересів осіб, які не передбачені чинним законодавством, зокрема статтею 16 ЦК України та статтею 20 ГК України, та не випливають із положень законодавства. Названими правовими нормами, іншими законами України не передбачено такого способу захисту корпоративних прав, який викладено в позовній заяві ОСОБА_1 Статтею 6 Статуту МТКЦ "Прут" визначено за яких умов скликаються загальні збори власників підприємства (том №1 а.с.13). Зокрема, такі збори можуть бути скликані на вимогу ревізійної комісії або на вимогу 1/3 частини власників. З наведеного випливає, що навіть якби ОСОБА_1 не припинила трудову участь в діяльності колективного підприємства і залишалась би членом трудового колективу і засновником, її вимога про зобов`язання директора МТКЦ "Прут" про скликання загальних зборів співвласників не підлягала б задоволенню.

Приймаючи до уваги вище наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зясував дійсні обставини справи, що мають значення для справи, однак не застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Отже, є підстави, передбачені ст.309 ЦПК України, для скасування оскарженого рішення та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 218; 307, 309, 313-314, 316, 317; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 29 листопада 2011 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міжгосподарського торгово-комерційного центру "Прут" про зобов`язання його директора до скликання загальних зборів засновників для приведення статуту підприємства у відповідність до вимог ст.88 ЦК України та обраної співзасновниками організаційно-правової форми діяльності МТКЦ "Прут" згідно із Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв`язку із прийняттям Цивільного Кодексу України" відмовити за безпідставністю вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення , однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання ним законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Васильковський

ОСОБА_6