Номер провадження 2/2603/759/12
Справа №2-273/12
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2012 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Зотько Т.А.

при секретарі Самойловій М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суми боргу за договором позики у розмірі 199 262 грн. 50 коп. та трьох процентів річних у сумі 5 977 грн. 88 коп., посилаючись на те, що 22.03.2007 року він позичив ОСОБА_2, як представнику ОСОБА_3 на підставі довіреності від 19 березня 2007 року, грошові кошти у сумі 25000 доларів США 00 центів, про що свідчить договір позики від 22 березня 2007 року та відповідна розписка. Останній день повернення суми отриманої позики припадає на 26.03.2010 року. Відповідач ОСОБА_2 свого обовязку з приводу повернення грошових коштів не виконав, на всі звернення позивача з проханням повернути борг, під будь-яким приводом ухиляється, зазначаючи, що з вимогами про повернення суми боргу йому необхідно звертатись до ОСОБА_3, а тому позивач змушений звертатись за захистом своїх порушених прав до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав у повному обсязі, зазначив, що 22.03.2007 року до нього звернувся ОСОБА_2 з проханням надати у позику грошові кошти у сумі 25 000 дол. США 00 центів, пояснивши при цьому, що він є представником ОСОБА_3 на підставі довіреності, а вказані кошти йому необхідні для вирішення питання оформлення спадщини від імені та в інтересах останнього, а саме будинку з господарськими приміщеннями та 0,38 га присадибної ділянки. Враховуючи те, що розмір та вартість спадщини перевищувала розмір суми позики, він позичив кошти у вказаній вище сумі строком на три роки про що свідчить відповідний договір та складена відповідачем ОСОБА_2 відповідна розписка. Відповідач ОСОБА_2 свого обовязку з приводу повернення грошових коштів не виконав, а тому позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму боргу за договорами позики у розмірі 199 262 грн. 50 коп. (за курсом 100 доларів США: 797,05 грн.), три проценти річних у розмірі 5 977 грн. 88 коп. та покласти на відповідачів понесені ним судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, зазначив при цьому, що він дійсно отримав у позику від позивача грошові кошти у розмірі 25000 доларів США 00 центів, які були необхідне для оформлення спадщини після смерті бабусі ОСОБА_3. При цьому, ОСОБА_2 зазначив суду, що вказані кошти він передав адвокату, який надавав йому допомогу у владнуванні спадкового питання ОСОБА_3. Відповідач ОСОБА_2 пояснив суду, що він не сповіщав співвідповідача ОСОБА_3 про отримання вказаної позики, коштів йому він не передавав. Будь-яких доказів на даний час, що вказані кошти були витрачені на оформлення спадщини, він надати суду не може, оскільки це були неофіційні витрати, які він вчинив на власний розсуд, як представник ОСОБА_3.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали у повному обсязі, при цьому відповідач зазначив, що він дійсно доручив представляти свої інтереси ОСОБА_2 для оформлення його спадщини. Однак після того, як йому стало відомо, що останній не вживає жодних дій по оформленню спадщини, він анулював вказану довіреність. В подальшому, він звернувся до районного суду за місцем розташування спадщини та в судовому порядку визнав своє право власності на спадкове майно. Відповідач ОСОБА_3 зазначив суду, що про отримання позики ОСОБА_2 йому не було відомо, жодних грошових коштів він не отримував, куди були витрачені вказані кошти ОСОБА_5, йому не відомо. Про наявність вказаної позики йому стало відомо тільки з позовної заяви ОСОБА_1. Крім того відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 зазначили суду, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у дружніх відносинах, показати оригінал розписки про отримання вказаних коштів, ОСОБА_1 не зміг, оскільки зазначив, що втратив його, а тому загалом не відомо, чи отримувались вказані кошти у борг ОСОБА_2, а за таких обставин відсутні підстави для задоволення вимог до ОСОБА_3.

Вислухавши пояснення сторін, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,показання свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору позики від 22 березня 2007 року ОСОБА_2, як представник ОСОБА_3 на підставі довіреності від 19 березня 2007 року, отримав від ОСОБА_1 кошти у розмірі 25 000 тисяч доларів США., день фактичного повернення позики припадає на 26.03.2010 року - оригінал договору міститься в матеріалах справи (а.с. 4).

Як вбачається з копії розписки від 22.03.2007 року, ОСОБА_2, діючи на підставі довіреності від імені ОСОБА_3 та в його інтересах отримав позику у ОСОБА_1 в розмірі 25 000 тисяч доларів США строком на три роки оригінал розписки перебуває на руках у позивача і не був наданий суду для дослідження (а.с. 9).

Згідно з довідкою Державного ощадного банку України № 06-1684 від 11 липня 2011 року, станом на 11 липня 2011 року офіційний курс НБУ до іноземних валют становить: 100 доларів США 797-0500 (а.с. 8).

Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Сторонам розяснювалось, що відповідно до вимог ст.ст.27, 31 ЦПК України, позивач, відповідач, третя особа для підтвердження своїх вимог та заперечень, зобовязані надати суду всі наявні докази, або повідомити про них суд до початку розгляду справи судом по суті.

Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений в письмовій формі, згідно вимог чинного законодавства.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів на визначений термін, згідно з умовами якого позивач передав відповідачу ОСОБА_2 грошову суму у позику у розмірі 25 000 доларів США 00 центів, а останній зобовязався, відповідно, повернути отримані кошти у строк до 26 березня 2010 року, що підтверджується вказаним договором.

Як показали допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, їм відомо, що ОСОБА_2, діючи від імені ОСОБА_3 отримував кошти у борг, однак потім їх не повертав, вказаними коштами розпоряджався на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до вимог ст.239 ЦК України, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Як вбачається з копії довіреності від 19 березня 2007 року, ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_2 управляти, користуватися та розпоряджатися всім його майном, де б воно не знаходилося і з чого воно б не складалося, приватизувати житло, землю, укладати всі дозволені законом угоди з правління, користування і розпорядження належним йому майном, в тому числі землею: купувати, продавати, приймати в дар, обмінювати, заставляти, в тому числі за зобовязаннями третіх осіб, приймати в заставу майно, здавати в оренду (найм) квартири, частини квартир, будівлі, землю та інше майно, мати вільний доступ до його квартири, бути представником в бюро технічної інвентаризації з питань отримання довідки-характеристики на відчуження майна, в управлінні (відділі) земельних ресурсів, здійснювати розрахунки за всіма укладеними угодами, підписувати та подавати від його імені заяви, в тому числі позовні, приймати спадщину чи відмовлятися від неї, отримувати належне йому майно, гроші (вклади, відсотки по вкладах, отримувати належні йому компенсаційні ощадні книжки, компенсаційні виплати по них, належні йому компенсації) дивіденди, цінні папери, а також документи (дублікати документів) від усіх осіб, установ, підприємств, організацій, незалежно від їх підпорядкування та форм власності, включаючи з установ державних і комерційних банків, ощадних вкладів, поштових відділень звязку на всіх підставах, розпоряджатися рахунками в усіх банківських установах, в тому числі відкривати рахунки, пенсійні рахунки, обслуговувати їх та закривати рахунки, користуватися депозитними сейфами відкритими в Нацбанку та інших банках, користуватися пластиковими платіжними картками та проводити їх заміну по закінченню строку дії, отримувати поштову, телеграфну і всякого роду кореспонденцію, в тому числі грошову і посилочну, вести від його імені справи в усіх державних і недержавних підприємствах, установах, організаціях, в тому числі в органах нотаріату з питань ведення спадкових справ, приватизовувати на його імя житло, землю, укладати від його імені угоди з лікувальними закладами, подавати від його імені заяви, в тому числі заяви, подання яких передбачено законодавством про нотаріат, та документи, отримувати необхідні довідки і документи, дублікат ідентифікаційного номера, легалізовувати його документи, а також вести справи в усіх судових установах з усіма правами, що надані законом позивачу, відповідачу, третій особі, потерпілому, в тому числі з правом повної чи часткової відмови від позовних вимог, визнання позову, зміни предмета позову, укладення мирової угоди, оскарження рішення суду, предявлення виконавчого листа до стягнення, отримання присудженого майна чи грошей, бути його представником в житлових органах, в тому числі з питань оформлення субсидії, бути його представником в телефонному вузлі з питань встановлення, переоформлення телефону, в органах паспортної, реєстраційної і міграційної роботи (міліції) з питань зняття його з реєстраційного обліку та постановки на облік за новим місцем проживання, розписуватися за нього, а також вчиняти всі інші юридично значимі дії, повязані з виконанням цієї довіреності (а.с. 7).

Відповідно до вимог ст.241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Згідно з поясненнями відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, ОСОБА_3 у виданій на імя ОСОБА_2 довіреності не уповноважував останнього на укладення будь-яких договорів на отримання коштів у борг, вказана довіреність була видана лише у межах вчинення дій для оформлення спадкового майна, а в подальшому, після зясування, що ОСОБА_2 не вчиняється жодних дій по оформленню спадщини, вона була скасована.

Оскільки в судовому засіданні доказів на підтвердження уповноваження ОСОБА_2 на укладення від імені ОСОБА_3 договору позики не здобуто, доказів схвалення відповідачем ОСОБА_3 правочину, вчиненому відповідачем ОСОБА_2, від його імені та використання відповідачем ОСОБА_2 грошових коштів, отриманих від позивача в інтересах відповідача ОСОБА_3 суду не надано та спростовуються копією рішення Макарівського районного суду Київської області від 27.03.2008 року, згідно з яким за ОСОБА_3 визнано право власності на спадкове майно: житловий будинок в с.Мостище по вул.Леніна,88, загальною площею 54,2 кв.м., житловою 24,8 кв.м., тамбур (а), ганок, сарай (Б). Сарай (Г), під В погріб, убиральня (Д), огорожа №1 (а.с.112), за таких обставин, суд приходить до висновку, що вказаний правочин, вчинений відповідачем ОСОБА_2 з перевищенням повноважень, визначених виданою на його імя довіреністю від 19 березня 2007 року та не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення суми боргу за договором позики з відповідача ОСОБА_3.

На підставі вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.ст. 599, 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання припиняється виконанням.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - ст. 530 ЦК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

ОСОБА_1 згідно даних зобовязальних правовідносин належним чином виконав умови договору позики - передав відповідачу ОСОБА_2 зазначену суму, однак останній зобовязання не виконав, отримані у борг кошти у визначений термін не повернув.

Таким чином, зазначена сума боргу розмірі 25 000 тисяч доларів США, що еквівалентна 199 262 грн. 50 коп., підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у судовому порядку.

При цьому суд керується курсом НБУ України станом на 11 липня 2011 р. 100 доларів США: 797,05 грн. та тією обставиною, що відповідач ОСОБА_2 в ході розгляду справи судом визнав позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, зазначив суду, що він отримав вказані кошти від позивача та розпорядився ними не ставлячи до відома відповідача ОСОБА_3.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин суд дійшов висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 3% річних від загальної суми боргу у розмірі 5 977 грн. 88 коп., які в повному обсязі визнав останній.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1700 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. 00 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 74, 88, 169, 213 215 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 599, 610, 625, 629, 639, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, - суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, податковий ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики у розмірі 199.262 грн. 50 коп., 3% річних у розмірі 5.977 грн. 88 коп., судовий збір у розмірі 1.700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього стягнути 207.060 грн. 38 коп.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Деснянського

районного суду м. Києва Т.А.Зотько