Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-469/12
РІШЕННЯ

Іменем України

06.02.2012 року

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Медвідь Н.О.

при секретарі Остролуцькій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення пені, посилаючись на те, що 19 липня 2010 року між ними було укладено попередній договір, згідно якому відповідач зобов'язувався продати, а позивач купити об'єкт нерухомості, яким є квартира № 8, блок Б у будинку № 3/13 по вул. Оксамитовій в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, загальною площею 28, 20 кв.м. Квартира мала належати відповідачу на підставі права власності внаслідок оформлення ним належної технічної документації, свідоцтва про право власності та інших належних документів. Сторони домовились здійснювати підготовку та збір документів, необхідних для укладання договору купівлі-продажу,та укласти договір купівлі-продажу квартири не пізніше 10.01. 2011 .

Згідно п. 3 договору, на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договору купівлі-продажу позивач передала, а відповідач отримав, грошові кошти в сумі 196 750 гривень 00 коп. в якості авансу.

Згідно п. 5 договору, у разі коли договір купівлі-продажу не відбудеться, відповідач зобов'язувався повернути позивачу отриманий аванс у повному обсязі протягом семи діб з дня письмової вимоги про повернення.

Також зазначає, що до 10 січня 2011договір купівлі-продажу не було укладено з вини відповідача через невиконання ним своїх зобов'язань з підготовки та збору документів, необхідних для укладання договору купівлі-продажу, тому вона звернулася до відповідача, через приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, з заявою-вимогою про негайне виконання відповідачем свого зобов'язання щодо укладення договору купівлі-продажу квартири або повернення позивачеві переданого авансу та сплати пені за невиконання зобов'язань, на умовах договору за пропонованою датою 31 січня 2011 року, 14.00. Така заява була передана відповідачу 21 січня 2011 року. Однак відповідач на зустріч не з'явився.

Крім того, за усною домовленістю сторін, відповідач мав надати їй право на користування квартирою з вересня 2010 року, позивач знялася з реєстрації за її останнім місцям проживання за адресою: Україна, АДРЕСА_1, - і тепер вона не має постійного місця реєстрації.

Однак, відповідач, не здійснив такого продажу, а повернення суми авансу відбулося лише 29.04.2011 року.

Згідно п. 6 договору, у разі ухиляння від укладення договору купівлі-продажу у визначений договором або додатково погоджений сторонами термін, винна сторона повинна сплатити пеню у розмірі 100 відсотків суми авансу, переданого за договором. Передача зазначеної суми пені здійснюється одночасно із поверненням суми авансу. При несвоєчасному поверненні авансу сплачується пеня у розмірі 3 (три) відсотка від суми, що підлягає поверненню.

Тому просила стягнути з відповідача неустойку за невиконання зобов'язань за договором у розмірі 472 200 гривень 00 коп., а також судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Відповідач проти позову заперечував, зазначивши, що порушення умов договору сталось з причин незалежних від нього, оскільки затримка в оформленні документів виникла через органи БТІ. З його сторони не було ініціативи розірвання договору. Що він ніколи не ухилявся і не відмовлявся від укладення основного договору. Всі переговори велись з сином позивачки, він же і наполягав на поверненні грошей. Аванс був повернутий повністю. Усі дії до укладення попереднього договору, огляд та стан квартири вів син позивачки , що ця квартира придбавалася для нього , що саме він повідомив, що ця квартира не підходить йому, після повернення авансу позивачка згідно заяви її претензій не мала .

Суд вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, свідків, вивчивши матеріали справи, в позові відмовляє з таких підстав:

Судом встановлено, що 19 липня 2010 року між сторонами було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 згідно якому відповідач зобов'язувався продати, а позивач купити об'єкт нерухомості, а саме квартиру № 8, блок «Б» у будинку № 3/13 по вул. Оксамитовій в с Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, загальною площею 28, 20 кв. м. Сторони домовились здійснювати підготовку та збір документів, необхідних для укладання договору купівлі-продажу після чого укласти договір купівлі-продажу квартири не пізніше 10 січня 2011 року.

Згідно п. 3 договору, на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договору купівлі-продажу позивач передала, а відповідач отримав, грошові кошти в сумі 196750 гр. в якості авансу , що в судовому засіданні не оспорювалося.

Відповідно до cm. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 5 договору, у разі коли договір купівлі-продажу не відбудеться, відповідач зобов'язувався повернути позивачу отриманий аванс у повному обсязі протягом семи діб з дня письмової вимоги про повернення.

Як на підставу своїх вимог позивачка посилається, на ту обставину, що 10 січня 2011 року, договір купівлі-продажу не було укладено з вини відповідача, після чого вона звернулася до відповідача, через приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, з заявою-вимогою про негайне виконання відповідачем свого зобов'язання щодо укладення договору купівлі-продажу квартири або повернення позивачеві переданого авансу та сплати пені за невиконання зобов'язань, на умовах договору, за пропонованою датою 31.01. 2011 року, 14.00.

Але те, що ця заява була передана відповідачу 21 січня 2011 року, в судовому засіданні не доведено, представником позивачки не надано доказів про отримання відповідачем даної заяви своєчасно.

Посилання його на заявою , посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (реєстраційний запис № 353) як на доказ отримання відповідачем повідомлення про повернення авансу не є переконливим, тому доводи позивачки щодо порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором з 08 лютого 2011 року, тобто через сім днів з дня погодженого позивачем для повернення авансу за письмовою вимогою також є безпідставними.

Згідно статті 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Згідно статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання .

Згідно статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно п. 6 договору, у разі ухиляння від укладення договору купівлі-продажу у визначений договором або додатково погоджений сторонами термін, винна сторона повинна сплатити пеню у розмірі 100 відсотків суми авансу, переданого за договором. Передача зазначеної суми пені здійснюється одночасно із поверненням суми авансу. При несвоєчасному поверненні авансу сплачується пеня у розмірі 3 % від суми, що підлягає поверненню.

Таким чином вимоги позивачки про стягнення з відповідача сплаченого ним раніше авансу в розмірі 196 750 гривень 00 коп., 29 квітня 2011 року з урахуванням пенні за несвоєчасне повернення авансу за 80 днів (з 08 лютого по 29 квітня 2011 року) в розмірі 472 200 гр. не мають під собою ніякого правового підгрунтя

Те, що відповідач не ухилявся від укладання основного договору купівлі-продажу підтвердили в судовому засіданні свідки.

Так свідок ОСОБА_4, та ОСОБА_5, пояснили, що позивачка знала про затримку в оформленні документів, яка відбувалась не з вини відповідача, оскільки на той час затримка виникла через роботу органів БТІ. Згідно її вимоги їй було повернуто суму авансу в повному обсязі 29 квітня 2011 року. Ніяких претензій з приводу пені в позивачки не виникало. Відразу після отримання заяви про повернення авансу відповідач направив позивачки відповідь , на що вона не відреагувала, потім від сина позивачки стало відомо, що вони відмовляються від покупки квартири.

Також судом встановлено, що вся технічна документація на будинок, в якому знаходиться квартира, видана в січні 2011 року, що свідчить про те, що відповідач не ухилявся від укладення основного договору .

Частина 1 ст. 570 ЦК України визначає поняття завдатку як грошової суми або рухомого майна, що видається кредитору боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Якщо сторона, яка дала завдаток, відмовляється від виконання договору, завдаток залишається в іншої сторони.

Сторона, відповідальна за невиконання договору, зобов'язана відшкодувати іншій стороні збитки із заліком суми завдатку.

Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов'язання. Тому незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов'язання, той, хто отримав аванс, повинен його повернути. І якщо продавець чи підрядник отримали як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано, то незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Представник позивача не довів тих обставин на які посилався як на підставу позовних вимог, не надав докази в обґрунтування цих вимог, не спростував тих обставин на які посилався відповідач в обґрунтування своїх заперечень, що є його обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз»яснював представнику позивача його права та обов»язки.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 546, 549, 551, 570, 571 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: