Справа № 2-3104/2011p.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 травня 2012 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді: Мороз В.П.

при секретарі : Андрущенко О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Комунальне житлово експлуатаційне підприємство № 21, Орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання права користування житловим приміщенням, зміну договору найму житлового приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи - Комунальне житлово експлуатаційне підприємство № 21, Виконавчий комітет Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, про зобовязання укласти договір найму жилого приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2011 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог, з урахуванням уточнень, зазначила, що з 05 липня 2002 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 06 червня 2011 року шлюб між сторонами розрізано за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. З 23 липня 2002 року позивачка прописана у квартирі АДРЕСА_1 в. м. Дніпропетровську та разом з дитиною займає кімнату 6, площею 10,4 кв.м. Відповідач займає кімнату 7, площею 16,9 кв.м. Іншого місця для проживання позивачка не має. Щомісячно позивачка надає відповідачу гроші для оплати комунальних послуг за користування квартирою в розмірі Ѕ необхідних платежів.

З урахуванням викладеного просила суд визнати за нею та її неповнолітньою донькою право на користування приміщенням у квартирі АДРЕСА_2 та закріпити за ними ізольовану кімнату 6 площею 10,4 кв.м.; змінити договір найму житлового приміщення вказаної квартири; зобовязати КЖЕП № 21 укласти з нею окремий договір найму житлового приміщення та відкрити на її імя окремий особовий рахунок на кімнату, площею 10,4 кв.м.

В свою чергу відповідач звернувся до суду зі зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1, треті особи - Комунальне житлово експлуатаційне підприємство № 21, Виконавчий комітет Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, про зобовязання укласти договір найму жилого приміщення.

В обґрунтування своїх зустрічних вимог посилався на те, що з відповідачкою за зустрічним позовом перебував у зареєстрованому шлюбі з 05.07.2002р. від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Спільне життя не склалося та рішенням суду від 06.06.2011р. шлюб між ними розірвано.

На підставі договору купівлі продажу від 18.06.1998 року відповідачу належить квартира АДРЕСА_2.

Відповідач не заперечує проти того, щоб відповідачка за зустрічним позовом та донька проживали у спірній квартирі, проте пропонував їй укласти з ним договір найму житла, але ОСОБА_1 ухиляється від цього.

З урахуванням викладеного, просив суд зобовязати ОСОБА_1 укласти зі мною договір найму житлової кімнати № 6, площею 10,4 кв.м. в квартирі АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на їх задоволенні наполягала.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнали, просили у його задоволенні відмовити. На задоволенні зустрічного наполягали.

Представник КЖЕП № 21 в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Представник Органу опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Представник Виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.04.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії 1 КИ № 184665.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3, 01.12.2006р., що підтверджується свідоцтвом про народження Серії 1-КИ № 332353.

На підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.06.2011р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 розірвано.

На підставі договору купівлі - продажу від 18.06.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1369, позивачу належить квартира АДРЕСА_2.

У вказаній квартирі зареєстровані та проживають: позивачка ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_1 та їхня неповнолітня донька, що підтверджується довідкою № 2564 від 07.10.2011р.

Вимоги позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки зміну договору найму приміщення квартири та зобовязання КЖЕП № 21 укласти договір найму та відкрити особистий рахунок протирічять нормам діючого законодавства, оскільки спірна квартира є приватно власністю відповідача, порядок користування квартирою не встановлювався, а право позивачки щодо володіння та користування квартирою № 202 по вул. С. Ковалевської, 73 в м. Дніпропетровську відповідачем не оспорюється, будь які перешкоди з боку останнього не чиняться.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України та ст. 16 ЦК України особа може звернутися до суду щодо порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відмовляючи у здоровленні зустрічного позову ОСОБА_1 щодо зобовязання ОСОБА_1 укласти договір найму суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правовідносини.

Зміст правочину не може протирічить актам цивільного законодавства, а також моральним законам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обєм цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину повинно бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Правочин повинен укладатися в формі, встановленої законом.

Правочин повинен бути направлений на реальне настання правових наслідків, обумовлених нею.

Таким чином, для правочинів характерні наступні ознаки. Вони завжди являють особою акти волевиявлення, причому дозволені (допустимі) законом. Виражена в цих актах воля, направлена на досягнення бажаних для учасників юридичних наслідків встановлення, зміни або припинення відповідних правовідносин. Правочин це акти, які вчиняються фізичними та юридичними особами у якості субєктів цивільного права.

Особа або особи, які вчиняють правочин, повинні чітко та ясно виразити свою волю на встановлення, зміну або припинення цивільного правовідношення. Це волевиявлення повинно бути виражено як в усній, так і в письмовій формі (простій чи нотаріальній (ст. 205 ЦК України).

Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1, та вимушений в задоволені зустрічного позову відмовити повному обсязі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного, керуючись 16, 205, 220 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 169, 212-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Комунальне житлово експлуатаційне підприємство № 21, Орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання права користування житловим приміщенням, зміну договору найму житлового приміщення відмовити в повному обсязі.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи - Комунальне житлово експлуатаційне підприємство № 21, Виконавчий комітет Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, про зобовязання укласти договір найму жилого приміщення відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.П. Мороз