2/1326/294/2012
РІШЕННЯ

Іменем України

07.03.2012 Франківський районний суд м. Львова в складі:

в складі :

головуючої судді Дячишин В.Ф.

при секретарі Куп»як В.М.

з участю перекладача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 з участю приватного нотаріуса ОСОБА_4 про визнання шлюбного договору недійсним,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд з позовом про визнання шлюбного договору недійсним. В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що 22 липня 2006 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було посвідчено шлюбний договір між позивачем та його дружиною ОСОБА_3 Вважає, що цим договором було порушено ряд вимог законодавства та його особистих інтересів у звязку з чим вважає, що даний договір повинен бути визнаний недійсним. Зокрема було порушено вимоги п.4 ст. 93 СК України згідно якого шлюбний договір не може зменшувати обсягу прав дитини, які встановлені сімейним кодексом, а також ставити одне з подружжя в невигідне положення; в оскаржуваному договорі майнові права на нерухоме майно переходять до дружини, що позбавляє права власності на те майно в яке вклав в свою працю та засоби існування; також шлюбним договором було порушено вимоги ст. 93 СК України п.5 згідно якого за шлюбним договором не може передаватися у власність одному з подружжя нерухоме майно та інше майно право на яке підлягає державній реєстрації; майно, яке перебувало в оренді визнано особистою власністю сторін, також п.12 шлюбного договору, порушено вимоги законодавства, так як ст. 99 СК України не передбачає право дітей на утримання за шлюбним договором, а окремо право на утримання дружини, відтак з тексту п.12 договору виокремити розмір матеріального утримання на дітей та дружину неможливо; вважає, що п.8 даного договору не є необхідний так як обовязок батьків на утримання дітей є встановлений законодавством України і не потребує додаткового підтвердження договором; даний договір було вчинено під впливом обману, так як він довіряв відповідачу і підписував масу документів для здійснення підприємницької діяльності, зміст тексту даних документів до нього доносила дружина, адже він української мови не розумів. Таким чином під час укладення даного договору щодо нього було вчинено обман. Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману, щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Також було порушено п.23 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»затвердженої наказом МЮ України від 03.03.2004 року так як при посвідчення право чинів за участю іноземних громадян зазначаються також їх громадянство, адреса постійного місця проживання за межами України, чого вчинено не було. П.31 передбачено Нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальних дій, якщо є сумніви у тому, що фізична особа яка звернулась за вчиненням нотаріальних дій, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства. Згідно ст. 36 згаданої інструкції нотаріус зобовязаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правлчину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін. Встановлення дійсних намірів однієї із сторін правочину може бути здійснено нотаріусом за відсутності іншої сторони з метою виключення можливості стороннього впливу на її виявлення. Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині. Даних дій вчинено не було, так як не було залучено перекладача, для перекладу умов договору. Чим було порушено вимогу п.9 вище згаданої інструкції, згідно якого мова нотаріального діловодства визначається у відповідності до ст. 15 ЗУ «Про нотаріат». Якщо особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не знає мови, якою ведеться діловодство, тексти оформлення документів мають бути перекладені їй нотаріусом або перекладачем у письмовій або усній формі, про що зазначається в посвідчувальному написі. Отже при укладенні даного шлюбного договору було грубо порушено норми Законодавства України, у звязку з чим даний договір підлягає визнанню недійсним. Відповідно до ст. 103 СК України шлюбний договір визнається недійсним на підставі рішення суду. У випадку визнання недійсним шлюбного договору наступають наслідки, характерні для визнання недійсним цивільно правових договорів, тобто наступає двостороння реституція. Отже, все майно стає спільною сумісною власністю подружжя.

Позивач, представник позивача підтримали позовні вимоги, пояснення дали аналогічні викладеним в позовній заяві, просять позов задоволити.

Відповідач, представник відповідача позов не визнали та пояснили, що за період свого перебування на території України позивач ОСОБА_2. активно здійснював підприємницьку діяльність, укладав різного роду договори, не залучаючи при цьому перекладача. ОСОБА_2 проживає на території України більше 15 років, відповідно до посвідки на постійне проживання позивач отримав право на постійне проживання, про що є відмітка у його паспорті; за період з 1996 року по 1999 рік навчався на стаціонарному в Львівському медичному університеті ім.Д.Галицького; склав в Україні державні іспити та отримав посвідчення водія; на протязі багатьох років самостійно проводить банківські операції, укладає договори у сфері банківського обслуговування, розпоряджається коштами, не користувався при цьому послугами перекладача; за період перебування на території України укладав різного характеру правочини, зокрема, з необхідністю виїзду закордон сім»єю 06.01.2006 року приватним нотаріусом ОСОБА_6 було посвідчено заяву ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на утримання проїзного документа дитини для виїзду закордон, не користуючись при цьому послугами перекладача. Згодом приватний нотаріус м.Постомити посвідчує договір від 21.03.2006 року купівлі продажу позивачем земельної ділянки в с.Сокільники, також без залучення перекладача. Лише при здоровому глузді та повному усвідомленні значення своїх дій, особа може здійснити вклад у банк або придбати земельну ділянку. Шлюбний договір укладений між ними не є виключенням. Просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю, оскільки такий вважає спрямований з метою матеріального збагачення позивача за рахунок відповідача.

Представник третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_4 пояснив, що даний шлюбний договір був посвідчений 22.07.2006 року за взаємною згодою подружжя, з дотримання вимог закону України «Про нотаріат», Сімейного кодексу України та «Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». Даний шлюбний договір був посвідчений після того, коли кожній з сторін було однаково зрозуміло значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині. Правочин був підписаний у трьох екземплярах по одному для сторін, один з яких залишився у справах приватного нотаріуса, усі примірники підписувалися учасниками правочину, кожному з яких видано по одному примірнику, про що зазначено в тексті правочину. Було встановлено, що на момент укладення шлюбного договору сторони мали повну цивільну дієздатність. Сторони вільно володіли українською мовою як і при спілкуванні так і при ознайомленні проекту шлюбного договору та при підписанні шлюбного договору. Сторонам були надані правовстановлюючі документи на майно, копії яких долучені до шлюбного договору. Крім того, сторонам були надані договори оренди магазинів, копії яких теж долучені до шлюбного договору. Таким чином, сторони домовились про визнання майна, набутого ними за час шлюбу, таким, що вважатиметься їх особистою приватною власністю кожного з них. Посилання ОСОБА_2 на те, що даним шлюбним договором порушено вимоги ст. 93 СК України є безпідставними, оскільки зміст шлюбного договору відповідає вимогам статті. Крім того, по тексту договору вбачається, що сторонам розяснено зміст ст. 92-103 СК України. Даний шлюбний договір жодним чином не впливає на особисті немайнові права та обовязки батьків та дітей, права батьків і дітей на майно та на обовязок матері, батька утримувати дітей та його виконання.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, третьої особи, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, з»ясувавши дійсні обставини справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про одруження, виданого Перемишлянським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівської області ОСОБА_2 та ОСОБА_8 одружились 19 жовтня 2000 року, актовий запис №48.

Відповідно до рішення Франківського районного суду м.Львова від 11.04.2011 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

Судом встановлено, що 22 липня 2006 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюбний договір для врегулювання майнових прав і обовязків подружжя, згідно якого зазначено, що частина майна яке ними придбане за час шлюбу належитеме ОСОБА_2, а частина ОСОБА_3. Зокрема, частина майна яке ними придбана за час шлюбу є лише її особистою власністю ОСОБА_3, а саме квартира АДРЕСА_1, яка складається з трьох житлових кімнат та кухні загальною площею 64,3 кв.м. До квартири відноситься комора в підвальному приміщенні будинку -1,5 кв.м., все майно (меблі, електротовари, килими, предмети побутового вжитку), які знаходяться в квартирі є виключно ОСОБА_3, автомобіль OPEL Sintra 2/2 16V GLS 1997 року випуску, шасі (кузова, рама, коляска) №4GDDU03A5VD290823 легковий універсал-В реєстраційний № НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ІНА №544497 видане 29.08.2003 року Львівським МРЕВ ДАІ ГУ УМВСУ України; магазин №013 в ТЦ «Європа»цоколь, загальною площею 8.36 кв.м. за адресою:м.Львів, вул. Щиренька, 36 та всі меблі і товар в даному магазині; магазин №328 в ТЦ «Центральний»ІІ поверх, загальною площею 19,2 кв.м. за адресою: м.Львів, вул.Щирецька, 36 та всі меблі і товар в даному магазині; магазин №85 в ТЦ «Центральний»І поверх, загальною площею 16,1 кв.м. за адресою: м.Львів, вул.Щирецька, 36 та всі меблі і товар в даному магазині;

частина майна яке придбане ними за час шлюбу є лише ОСОБА_2 особистою власністю, зокрема: земельна ділянка в с.Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області, площею 0,1710 га, кадастровий № земельної ділянки 0:01:004:0403, яка належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 20.07.2006 року; автомобіль MERCEDES BENZ E 220, 2000 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) №WDB2100061В248842, легковий седан-В реєстраційний №ВС7485АК. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу РСА №019837 видане 14.03.2006 року Львівським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України; магазин в ТЦ «Галичина»І поверх, загальною площею 4,41 кв.м. за адресою: м.Львів, вул.Щирецька, 36 та всі меблі і товар в даному магазині; магазин №210а в ТЦ «Україна»ІІ поверх загальною площею 5.2 кв.м. за адресою: м.Львів, вул.Щирецька, 36 та всі меблі і товари вданому магазині; магазин №216а Галерея ІІ поверх . загальною площею 4,3 кв.м. за адресою: м.Львів, вул.Щирецька, 36 та всі меблі і товари вданому магазині; торгове місце №33 площею 112 кв.м. за адресою:м.Львів, ТЦ «Добробут»торговельне обладнання та товар торгівельне обладнання та товар який реалізується в даному торговому місці; торгове місце на центральній алеї площею 2 кв.м. за адресою: м.Львів, ТЦ «Добробут»все торговельне обладнання та товар, який реалізується на даному торговому місці. Майно яке належало їм до вступу в шлюб, а також одержане ними під час шлюбу в дар або у порядку успадкування є лише особистою власністю кожного з них. Майно придбане ними в майбутньому буде належати виключно тому на чиє ім'я воно зареєстроване. Доходи від майна, яке належать кожному з них на праві особистої власності в тому числі дивіденди, будуть особистою власністю кожного. Якщо хтось з них на час шлюбу буде засновником юридичної особи, правами і обовязками він володітиме особисто. Грошові заощадження які будуть накопичені , належатимуть кожному особисто в залежності від того на чиє ім'я відкрито рахунок. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобовязуються виховувати та утримувати дітей до їхнього повноліття. Житловий будинок який буде споруджено в с.Сокільники належатиме виключно ОСОБА_2 На даний час сторони свідчать, що ніхто з них не має будь-яких матеріальних претензій одне до одного, як і невиконання зобовязань одне перед одним. При укладенні договорів відчуження будь-яких вище перелічених обєктів як і новопридбаних, сторони зобовязуються не чинити одне одному перешкод. Зобовязуються надавати при цьому свою письмову згоду. ОСОБА_2 зобовязується надавати повне матеріальне забезпечення ОСОБА_3 та спільним дітям в розмірі не меншому 1 тисячі доларів США щомісячно, в разі розірвання шлюбу даний пункт продовжує діяти тільки в одному випадку, якщо ОСОБА_3 не буде перебувати іншому шлюбі як зареєстрованому так і не зареєстрованому. Витрати по укладенню договору бере на себе ОСОБА_2

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 не володіє діловою українською мовою, підписав шлюбний контракт, який не відповідає вимогам чинного законодавства, внаслідок обману, що полягав у неповідомленні ОСОБА_2 істотних умов договору, зокрема, що квартира у якій проживають їх неповнолітні діти,та яка придбана під час перебування у шлюбі фактично переходить у виключну власність ОСОБА_3 без згоди опікунської ради,чим зменшено обсяг прав неповнолітніх дітей, питання утримання дружини та їх неповнолітніх дітей не є розмежовані, у власність сторін передано майно, яке є в оренді і є власністю інших осіб, не надано можливості ознайомитись з договором на зрозумілій для нього мові.

Суд вважає, що покликання відповідача та його представника на те, що позивач розумів на час укладення шлюбного контракту українську мову є суб»єктивними. Згідно наданих доказів позивач пройшов курс вивчення російської мови, якою викладали предмети у Львівському національному медичному університеті.

Дані обставини вбачаються з довідки Львівського національного медичного університету імені ОСОБА_9 від 28.12.2011 року №07-2257/11 про те,що ОСОБА_2 в 1995 році був зарахований студентом лікувального факультету Львівського національного медичного університету де навчався на російській мові, згідно наказу ректора №1918 від 22.10.1997 року його було відраховано зі Львівського медичного університету ім.Д.Галицького за академічну неуспішність, згідно наказу ректора №1571 від 21.09.1998 року його було поновлено студентом Львівського національного медичного університету ім..ОСОБА_9, згідно наказу ректора №1701 від 08.09.1999 року його знову було відраховано з універсетету за академічну неуспішність.

Відповідно до довідки Львівського національного університету ім. Ів.Франка від 10.03.2011 року ОСОБА_10 ОСОБА_7 навчався на підготовчому факультеті для іноземних громадян ЛНУ ім..ОСОБА_11 у 1994/1995 навчальному році за програмою підготовчого факультету для іноземних громадян для медичних спеціальностей, закінчив навчання у червні 1995 році.

Представлені суду договори оренди нежитлових приміщень, договори відповідального зберігання нежитлового приміщення , посвідчення водія, підписана нотаріально посвідчена заява на отримання проїзного документу дитини,власноручні цифрові розрахунки проведені ОСОБА_2, розписка виконана ОСОБА_2 російською, договори про відкриття банківських рахунків,відомості про нарахування та виплачені фізичним особам суми доходів книги обліку доходів та витрат ,розрахунки суми страхових внесків на загально обов»язкове державне пенсійне страхування ,закупівельні акти, державний акт на право власності на земельну ділянку, та інші не дають підстав вважати,що ОСОБА_2 володіє діловою українською мовою , оскільки частина документів виготовлена ОСОБА_3, інщими особами, знаходиться на бланках , виконана цифрами, російською. Підписи виконані під цими документами ОСОБА_2 не свідчать про досконале розуміння української Документи укладені за підписом ОСОБА_3, видані на ім.»я інших осіб, суд вважає такими, що не стверджують знання ОСОБА_2 української мови.

Відповідно до ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст. 229 ЦК України), такий право чин визнається судом недійсним..

Відповідно до п.4 ст. 93 СК України шлюбний договір не може зменшувати обсягу прав дитини, які встановлені цим кодексом, а також ставити одне з подружжя у надзвичайно невигідне матеріальне становище.

Відповідно до п.5 ст. 93 СК України за шлюбним договором не може передаватися у власність одному з подружжя нерухоме майно та інше майно. Право на яке підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ст. 103 СК України, шлюбний договір може бути визнано недійсним за рішенням суду з підстав встановлених цивільним кодексом України.

Відповідно до п.23 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»затвердженого наказом МЮ України від 03.03.2004 року так при посвідченні право чинів за участю іноземних громадян зазначається також їх громадянство, адреса постійного місця проживання за межами України, чого не було вчинено.

П.31 передбачено Нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальних дій, якщо є сумніви у тому, що фізична особа яка звернулась за вчиненням нотаріальних дій усвідомлює їх значення. зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства.

П.9 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»затвердженого наказом МЮ України від 03.03.2004 року згідно якого мова діловодства визначається у відповідності до ст. 15 Закону України «про нотаріат». Якщо особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальних дій, не знає мови, якою ведеться діловодство, тексти оформлення документів мають бути перекладені їй нотаріусом або перекладачем у письмовій або усній формі, про що зазначається в посвідчу вальному написі.

Враховуючи наведене суд вважає, що шлюбний договір укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід визнати недійсним, оскільки він укладений з порушенням вимог п.4, 5 ст. 93 СК України, п.23,31 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»затвердженого наказом МЮ України від 03.03.2004 року ,укладений внаслідок введення в оману ОСОБА_2 ,та помилки щодо обставин, які мають істотне значення,

Суд вважає, що слід поновити строк позовної давності, оскільки ОСОБА_2 дізнався про порушене право у листопаді 2010р. , коли звернувся до адвоката, який роз»яснив йому істотні умови укладеного шлюбного контракту.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 212, 215,218 ЦПК України, ст. ст. 229,230 ЦК України, ст.ст. 93,103 СК України, «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»затвердженого наказом МЮ України від 03.03.2004 року суд,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати недійсним шлюбний договір укладений 22 липня 2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 посвідчений ОСОБА_4, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Львівської області.

Суддя: В.Ф.Дячишин