Справа №1490/2080/12 08.05.2012 08.05.2012 08.05.2012
Провадження №22-ц/1490/1439/12
Справа 22ц-1490/1439/12 Головуючий по 1 інстанції Гречана С.І.
Категорія Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

08 травня 2012р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Базовкіної Т.М.,

суддів: Яворської Ж.М., Колосовського С.Ю.,

при секретарі судового засідання Шпонарській О.Ю.

з участю: представника позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2011р.

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання угоди дійсною,

встановила:

У березні 2011р. ОСОБА_3 предявила позов до ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку по вул. Сотий квартал, 18/4 в м. Миколаєві, укладеного 09 вересня 2004р.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2011р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки, посилаючись на незаконність рішення суду просив його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.13 постанови від 06.11.2009р. „Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними норма ч.2 ст.220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст.210 та 640 ЦК повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін.

Згідно зі ст.ст.182,657 ЦК (в редакції яка діяла станом на вересень 2004р.) договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації.

Судом встановлено, що 09 вересня 2004р. ОСОБА_3 за письмовою розпискою передала ОСОБА_4 1500 грн. за житловий будинок по вул. Сотий квартал, 18/4 в м. Миколаєві. Договір купівлі-продажу стосовно цього майна з дотриманням нотаріальної форми сторонами не укладався, державна реєстрація такого правочину не здійснювалась.

Таким чином, суд дійшов до вірного висновку, що недотримання сторонами зазначених вимог закону щодо нотаріальної форми договору купівлі-продажу та державної реєстрації унеможливлює застосування до спірних правовідносин положень ч.2 ст.220 ЦК. У звязку з чим ухвалив законне рішення про відмову в задоволенні позову про визнання угоди дійсною.

Аргументи апелянта стосовно договору оренди земельної ділянки не лише не спростовують висновків суду, а навпаки, крім згаданих порушень законодавства при укладанні договору, свідчать про відсутність у продавця ще й правовстановлюючих документів на житловий будинок, що відповідно до ст.658 ЦК теж є перешкодою для задоволення позову.

Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ч.1 ст.308 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,315 ЦПК, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2011р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів.

Головуючий: Судді: