АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/3753/12 Справа № 0417/2-2736/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Прозорова М.Л.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2012 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного

суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Можелянської З.М., Ремеза В.А.

при секретарі: Майній Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

Страхового товариства з додатковою відповідальністю Гарантія

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Страхового товариства з додатковою відповідальністю Гарантія, третя особа ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А:

Страхове товариство з додатковою відповідальністю Гарантія звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2011 року, та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 /а.с.110-114/.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2011 року задоволені частково позовні вимоги ОСОБА_2.

Суд стягнув з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», на користь ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди у розмірі 12117 грн. 98 коп.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 франшизу у розмірі 510 грн., витрати на проведення експертної оцінки у розмірі 550 грн., моральну шкоду у розмірі 500 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1200 грн., судові витрати у розмірі 8 грн. 50 коп.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_3, Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 263 грн. 27 коп.

В іншій частині позову суд відмовив /а.с.106-108/.

Як на підстави апеляційній скарги Страхове товариство з додатковою відповідальністю Гарантія посилається на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права /а.с.110-114/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційній скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 жовтня 2010 року на перехресті вул. Калинова та вул. Образцова у м. Дніпропетровську відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої були заподіяні технічні ушкодження автомобілю КІА ОСОБА_1, державний номер НОМЕР_1. Автомобіль КІА ОСОБА_1, державний номер НОМЕР_1, належить на праві власності ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2010 року винним у скоєнні ДТП було визнано ОСОБА_3, яку було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована Страховим товариством з додатковою відповідальністю «Гарантія»згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/5973865 від 25.08.2010 року /а.с.18/.

13.10.2010 року позивач повідомив СТзДВ «Гарантія»про страховий випадок. 20.10.2010 року на замовлення СТзДВ «Гарантія»автомобіль позивача в його присутності було оглянуто спеціалістом «Декра Експерт»для проведення оцінки. 05.11.2010 року спеціалістом «Декра Експерт»було складено звіт про оцінку матеріальних збитків, завданих ушкодженням транспортного засобу №31/10/10, відповідно до якого вартість відновлюваного ремонту автомобіля КІА ОСОБА_1, який належить позивачу, складає 6707 грн. 82 коп. з ПДВ крім робіт /а.с.49/. Але, СТзДВ «Гарантія»відмовилася оплачувати страхове відшкодування позивачу посилаючись на те, що ОСОБА_3 не була застрахована СТзДВ «Гарантія»на момент ДТП, оскільки страхове товариство не отримувало страхового платежу за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Між тим, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що він працював за агентським договором у відповідача і безпосередньо оформлював поліси обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Такий поліс він видав і ОСОБА_3, гроші, які вона передала йому як страховий платіж, а він передав разом із полісом ОСОБА_6, який в свою чергу повинен був все здати в офіс страхової компанії. Чому ОСОБА_6 цього не зробив, йому не відомо.

У жовтні 2010 року позивач також звернувся до експерта-автотоварознавця ОСОБА_7 для надання ним висновку щодо розміру завданої матеріальної шкоди ушкодженого автомобіля. 18 жовтня 2010 року експертом-автотоварознавцем ОСОБА_7 було складено висновок авто товарознавчого дослідження спеціаліста № 1821 по факту спричинення аварійних ушкоджень автомобілю КІА ОСОБА_1. Згідно даного висновку позивачу була завдана матеріальна шкода у розмірі 12627 грн. 98 коп.

За таких обставин, в силу діючого законодавства, а саме: ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ч.1 ст. 990 ЦК України суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що страхова компанія повинна виплатити страхове відшкодування відповідно до висновку експерта-автотоварознавця, а відповідачка ОСОБА_3Н суму франшизи у розмірі 510 грн., моральну шкоду у розмірі 500 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1200 грн., а також витрати на проведення експертної оцінки у розмірі 550 грн.

З таким рішенням відповідача ОСОБА_8 погодилася.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що не був повідомлений про проведення огляду пошкодженого транспортного засобу спростовуються квитанцій про направлення повідомлення. Неявка відповідача на огляд ТЗ не перешкоджає експерту в його проведенні.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що суд в порушення норм чинного законодавства посилався на висновок автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 1821 по факту спричинення аварійних ушкоджень автомобілю не можуть бути прийняти до уваги, оскільки звіт про оцінку матеріальних збитків, завданих ушкодженням транспортного засобу №31/10/10 не містить розрахунок страхового відшкодування.

Інші доводи відповідача приведені в апеляційній скарзі є безпідставними, до того ж вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зясувавши в досить повному обсязі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи сторін і давши їм правову оцінку, суд ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону, висновки суду досить обґрунтовані і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та поясненнями самих сторін.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Страхового товариства з додатковою відповідальністю Гарантія відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: