Апеляційний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2012року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Погорєлової С.О., Сєвєрової Є.С., при секретарі Криворучці Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2012року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, орган опіки та піклування Суворовської рай адміністрації Одеської міської ради про поділ майна подружжя придбаного в період шлюбу, визнання права власності на 1/2 частину квартири і встановлення порядку користування жилим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», ОСОБА_5 про встановлення факту роздільного проживання, припинення права власності на частку в спільному майні, усунення перешкоди шляхом зняття з реєстрації, стягнення квартплати, -

встановила:

02 лютого 2011року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, який остаточно уточнив просила суд:

- визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1;

- виділити їй в даній квартирі у користування дві кімнати площею 12,7кв.м. і 9,1кв.м., залишив підсобні приміщення у загальному користуванні;

- вселити її в дану квартиру, зобовязав ОСОБА_1 і ОСОБА_5 не перешкоджати їй у користуванні квартирою;

- визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля «ВАЗ-2109», державний номер ВН 4032АО, виділив вказаний автомобіль ОСОБА_1, стягнув з нього на її користь 16000грн. за її долю в частки на автомобіль.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказала, що вона перебувала з ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі в період з 04 січня 1998року до 27 червня 2008року. В період шлюбу за спільні кошти вони з ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 07жовтня 2005року, оформленому на імя ОСОБА_1, придбали трьох кімнатну квартиру АДРЕСА_1, і в березні 2006року за 4000доларів США придбали автомобіль марки «ВАЗ-2109», державний номер НОМЕР_1, також оформлений на імя ОСОБА_1 Відповідач не бажає добровільно призвести розподіл вищевказаного майна, тому вона звернулася з вказаним позовом до суду (а.с.151-152).

ОСОБА_1 позов ОСОБА_2 не визнав, та звернувся до суду зі зустрічним позовом, в якому просив суд:

- встановити факт роздільного проживання з ОСОБА_2 в період з листопада 2007року по червень 2008року;

- припинити право ОСОБА_2 на частку у спільному майні, яка становить 1/20 частину спірної квартири, оскільки вона є незначною, та не може бути виділена в натурі, стягнути з нього на користь ОСОБА_2 компенсацію за цю частку в сумі 2448,66 доларів США;

- усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом зняття ОСОБА_2 з реєстрації у спірній квартирі;

- стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість по квартплаті, ліфту та вивозу сміття у сумі 1303грн.60коп. , і судові витрати (а.с.48-55).

При цьому ОСОБА_1 вказав, що на придбання спірної квартири його батьки надали 15000доларів США, які вони отримали від продажу у вересні 2005року свого будинку та надали з метою спільного з ним придбання спірної квартири і сумісного проживання в ній, оскільки вони іншим житлом не були забезпечені, і потребували турботи та догляду.

06 жовтня 2005року на його (ОСОБА_1В.) імя був оформлений кредит і отримано на придбання спірної квартири 40000доларів США строком до 06 жовтня 2015року.

07 жовтня 2005року на його імя був укладений договір купівлі-продажу спірної квартири, а 17 жовтня 2005року в спірній квартирі були зареєстровані він, його дружина ОСОБА_2, їх сумісний син ОСОБА_3, батько ОСОБА_3 і мати ОСОБА_5

ОСОБА_1 стверджував, що у період проживання однією сімєю з ОСОБА_2 з 06 жовтня 2005року до листопада 2007року вони сплачували кошти на виконання кредитного договору та загальна сума сплати становить 19897,32 доларів США, а саме: погашення позики в сумі 8701,16доларів США, погашення процентів по кредиту в сумі 11196,16доларів США.

З урахуванням того, що він в цей період не мав постійного місця роботи, а ОСОБА_2 взагалі не працювала, а також з урахуванням внесення за придбання квартири його батьками 15000доларів США, ОСОБА_1 вважає, що загальна сплачена сума коштів з ОСОБА_2 за спірну квартиру складає лише 4897,32долларів США ( 19897,32 15000 = 4897,32), а частка ОСОБА_2 у цьому майні складає лише 1/20 частину, і він погоджується сплатити ОСОБА_2 компенсацію за цю частку в сумі 2448,66доларів США (4897,32 : 2 = 2448,66).

ОСОБА_1 вказав, що з листопада 2007року він і ОСОБА_2 припинили спільне життя та 27 червня 2008року шлюб було розірвано. Тому з листопада 2007року по цей час він самостійно сплачує заборгованість за кредитом за придбану спірну квартиру, яка є предметом іпотеки за договором іпотеки від 13 жовтня 2005року. Загальна сума самостійно сплачених ним коштів по кредиту за період з листопада 2007року по березень 2011року складає 27152,99доларів США.

Позивач ОСОБА_2 зустрічний позов ОСОБА_1 не визнала та стверджувала, що його батьки не надавали ніяких грошей на придбання спірної квартири.

Рішенням суду від 09 лютого 2012року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково (а.с.201, 202-203).

Суд визнав за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2. Суд вселив ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_3, та зобовязав ОСОБА_1, ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_2 у користуванні 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1.

Суд визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля «ВАЗ- 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд встановив факт роздільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з листопада 2007року по червень 2008року.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по квартплаті, ліфту та вивозу сміття у сумі 1303грн.60коп. В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення його зустрічного позову і відмову у задоволені позову ОСОБА_2 При цьому апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, оскільки постановлено з суттєвим порушенням норм процесуального та матеріального права, суд безпідставно не прийняв до уваги всі обставини по справі та надані ним заперечення і докази проти позову ОСОБА_2 (а.с.207-212).

Колегія суддів, заслухав суддю доповідача, сторони, їх представників, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 04 січня 1998року до 27 червня 2008року. Від шлюбу мають неповнолітню дитини сина ОСОБА_3, 02 жовтня 1998року народження. В період шлюбу за спільні кошти сторони придбали трьох кімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка була оформлена на імя ОСОБА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 07 жовтня 2005року на а.с.4.

Позивач ОСОБА_2 визнала в судових засіданнях першої та апеляційної інстанції, що в договорі купівлі-продажу було вказано ціну продажу 26000грн., але фактично вони придбали спірну квартиру за 50000 доларів США, з яких сплатили сумісні гроші подружжя в сумі 10000 доларів США, а 40000 доларів США сплатили від отриманого кредиту, який був оформлений на імя ОСОБА_1 06 жовтня 2005року за її згодою (а.с.26-27).

Згідно ст.57 СК України особистою приватною власністю одного із подружжя є майно, придбане за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Відповідач ОСОБА_1 не надав суду першої та апеляційної інстанції відповідні докази, що спірна квартира була придбана за його особисті гроші або за гроші його батьків.

Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права, на володіння, користування та розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

На підставі ст. 60 СК України, майно набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Згідно ст. 368 ЦК України, майно придбане подружжям за час шлюбу є їх сумісною власністю.

За статтею 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що спірна квартира є сумісною власністю подружжя та визнав за сторонами право власності на спірну квартиру по 1/2 частини за кожним.

Фактично відповідач ОСОБА_1 визнавав право ОСОБА_2 на спірну квартиру та бажав вирішити спір мирним шляхом, про що свідчать його розписки про зобовязання придбати їй відповідну квартиру (а.с.12, 13).

Не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_1 відносно того, що його батьки надали для придбання спірної квартири 15000 доларів США, які вони отримали від продажу у вересні 2005року свого будинку, оскільки вказані обставини нічим документально не підтверджені. Так, на а.с.167 знаходиться договір від 10 вересня 2005року, згідно якого ОСОБА_3 і ОСОБА_5 (батьки відповідача ОСОБА_1В.) продали ОСОБА_6Є двокімнатну квартиру АДРЕСА_4, продаж здійснено за 21000грн.

Твердження відповідача ОСОБА_1, що будинок №12 по вулиці Сєрова в м. Бердянську, нібито був проданий батьками у вересні 2005року, спростовується довідкою №1454 від 25 жовтня 2011року КП з технічної інвентаризації Бердянської міської ради, що за ОСОБА_3 і ОСОБА_5 не зареєстровано право власності на вказаний будинок, а з 28 липня 1997року право власності на вказаний будинок зареєстровано за іншими особами (а.с.179). Інших доказів про отримання батьками 15000доларів США від продажу нерухомості в вересні 2005року відповідачем не було надано.

Крім того, третя особа ОСОБА_3 та його представник стверджували, що вони надавали гроші ОСОБА_1 на виплату кредиту, а ні на придбання спірної квартири.

Судова колегія, не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_1 про зменшення частки позивачки ОСОБА_2 на отримання спірної квартири у звязку з тим, що він без її участі сплатив значну суму кредиту, який вони отримали для придбання спірної квартири, оскільки відповідач ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися до ОСОБА_2 з позовом про стягнення такої суми, чим він фактично скористувався в період знаходження вказаної справи в апеляційному проваджені. Так, заочним рішенням суду від 06вересня 2012р. на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 стягнуто 177462грн.05коп. грошових зобовязань по сплаті кредиту за спірну квартиру (а.с.243-244). Вказане заочне рішення суду оскаржено позивачкою ОСОБА_2, яка не знала про дане заочне рішення суду. Тобто, ОСОБА_1 скористався своїм правом на предявлення вищевказаного позову до ОСОБА_2

Тому судова колегія, не вбачає підстав для відмови ОСОБА_2 у задоволенні позову про поділ спірної квартири.

Разом с тим, судова колегія, вважає, що позивач ОСОБА_2 не надала суду відповідні докази відносно придбання в період шлюбу з ОСОБА_1 в березні 2006року автомобіля «ВАЗ-2109», державний номер НОМЕР_1 за 4000доларів США, не надала відповідні документи на підтвердження права власності на вказаний автомобіль саме на ОСОБА_1, докази про вартість автомобіля, та інше.

Відповідно довідки відділу державтоінспекції УМВС України в Одеської області за № 712-2304 від 13 грудня 2011року станом на 10 грудня 2011року підстави реєстрації свідоцтво про реєстрацію серії РСА №034676 від 29 березня 2006року знищені по закінченню терміну зберігання 5 років, акт знищення 7/2-1029 від 20 травня 2011р.(а.с.191).

Тому судова колегія, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл автомобіля задоволенню не підлягають з підстав відсутності відповідних доказів про придбання вказаного автомобіля подружжям, відсутність правовстановлюючих документів на автомобіль, відсутність даних про його вартість, наявність автомобіля на час розподілу та інше.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила::

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2012року скасувати в частині задоволення позову про розподіл автомобіля.

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ автомобіля відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_7

Судді: (підписи) ОСОБА_8

ОСОБА_9