АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/2367/12 Справа № 22-ц/490/2367/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2012 року колегія суддів судової палати апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Демченко Е.Л.

суддів - Волошина М.П., Басуєвої Т.А.

при секретарі - Качур Л.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 11 листопада 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства „Підприємство з ф експлуатації електричних мереж „Центральна енергетична компанія" (далі - ПАТ „ПЕЕМ „Центральна енергетична компанія") про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

встановила:

В серпні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ „ПЕЕМ Центральна енергетична компанія" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи тим, що 31 березня 2005 року її малолітній син ОСОБА_3 0.0. , ІНФОРМАЦІЯ_1, через відкриті двері зайшов до трансформаторної підстанції, яка знаходиться недалеко від дитячого спортивного майданчика та ніякої зовнішньої огорожі не має. В момент знаходження її сина усередині трансформаторної підстанції в ній відбулося коротке замикання, внаслідок чого одяг на ньому загорівся і він отримав термічний обпік голови, лиця, шиї, грудної клітки і правого плеча Ш - 1У ступеня, опік верхніх дихальних шляхів.

В результаті одержаної травми Антонюк 0.0. в 2005-2006 роках тривалий час знаходився на лікуванні в обласній дитячий клінічній лікарні, де йому було проведено велику кількість операцій та визнано інвалідом.

У зв'язку з травмуванням сина нею були понесені витрати, пов'язані із лікуванням сина: придбання медикаментів і медпрепаратів в 2008 році, придбання продуктів харчування під час знаходження сина у лікарні в 2008 році, путівок до санаторія-профілакторія «Лісний» в 2008 році, до санаторія «Дніпровський» в 2010 році, транспортні витрати на поїздки до сина у лікарню в 2008 році, а всього їй заподіяна матеріальна шкода, пов'язана з лікуванням та оздоровленням сина на суму 5.880 грн. 5 6 коп.

Крім того, вважає що за цей час їй спричинена моральна шкода, пов'язана з хвилюванням з приводу травмування та інвалідності сина, його тривалим лікуванням, тими обставинами, що син не спілкується з людьми з приводу його зовнішності, розмір якої оцінила в 50.000 грн. та просила стягнути вказані суми з відповідача.

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 11 листопада 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська та постановления нового рішення, яким задовольнити її позов, посилаючись на те, що рішення є необґрунтованим, незаконним та таким, що порушує її права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, що 31 березня 2005 року малолітній син позивачки - Антонюк 0.0., ІНФОРМАЦІЯ_1,через відкриті двері зайшов до трансформаторної підстанції, яка знаходиться

недалеко від дитячого спортивного майданчика та ніякої зовнішньої огорожі не має. В момент знаходження його усередині трансформаторної підстанції в ній відбулося коротке замикання, внаслідок чого одяг на ОСОБА_3 0.0. загорівся і він отримав термічний обпік голови, лиця, шиї, грудної клітки і правого плеча Ш - 1У ступеня, опік верхніх дихальних шляхів.

В результаті отриманої травми Антонюк 0.0. знаходився на стаціонарному лікуванні в комунальному закладі «ОСОБА_4 обласна дитяча клінічна лікарні» з 22 квітня 2008 року по 20 червня 2008 року. За цей час йому було проведено три операції - 24 квітня 2008 року, 16 травня 2008 року та 26 травня 2008 року. У зв'язку з проведенням даних операцій позивачкою ОСОБА_2 за власні кошти були придбані медикаменти і медпрепарати, що підтверджується чеками, на загальну суму 1.110 грн.32 коп.

Крім того, з виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 0.0. від 20 червня 2008 року вбачається, що йому після проведених операцій рекомендовано санаторно-курортне лікування.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно до вимог ч.І ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка про завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного ОСОБА_4 лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

При цьому відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 елев від 27 березня 1992 року, з наступними змінами та доповненнями, шкода, заподіяна збір особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої бути неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було ц 5 наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

В п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1992 0СК? року, з наступними змінами та доповненнями, зазначено, що за медичним висновком потерпілому, який став інвалідом, періодично, але не рідше одного разу на три роки, а інвалідам 1 групи - щорічно надається безоплатно путівка для санаторно-курортного лікування; у разі самостійного придбання путівки її вартість компенсується Фондом у розмірі, встановленому його правлінням.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 жовтня 2008 року, зміненого рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2008 року, з ПАТ «ПЕЕМ «Центральна енергетична компанія» на користь ОСОБА_2 стягнута вартість придбання путівки в санаторій в 2007 році. Тобто наступна оплата за придбання путівки повинна бути у 2010 році.

Оскільки позивачкою не надано доказів на підтвердження необхідності супроводження нею сина до санаторія та перебування там разом з ним, тому стягненню підлягає лише вартість однієї путівки.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення вартості придбаних медикаментів і медпрепаратів на суму 1.110 грн. 32 коп. та вартість путівки на санаторне лікування за 2010 рік в сумі 1.411 грн. 20 коп. підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції в цій частині скасуванню.

Вимоги позивачки щодо стягнення витрат на додаткове харчування та транспортних витрат задоволенню не підлягають, оскільки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і суд першої інстанції в рішенні дав належну оцінку даним вимогам.

Також вимоги ОСОБА_2 щодо відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч.І ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Рішенням Бабушкінського районного суду ОСОБА_4 від 02 жовтня 2008 року, зміненим ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2008 року, з ПАТ «ПЕЕМ «Центральна енергетична компанія» на користь ОСОБА_2 стягнуто в рахунок моральної шкоди 50.000 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 в задоволенні її позовних вимог щодо стягнення витрат на додаткове харчування і транспортних витрат, стягнення вартості путівок за 2008 рік і вартості однієї путівки за 2010 рік та вимог про відшкодування моральної шкоди, а тому рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська в цій частині підлягає залишенню без.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 31.4, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 11 листопада 2011 року в частині відмови ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства „Підприємство з експлуатації електричних мереж „Центральна енергетична компанія" про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства „Підприємство з експлуатації електричних мереж „Центральна енергетична компанія" на користь ОСОБА_2 в рахунок матеріальної шкоди 2.521 грн.52 коп.

Стягнути з приватного акціонерного товариства „Підприємство з експлуатації електричних мереж „Центральна енергетична компанія" на користь держави судовий збір в розмірі 188 грн.20 коп.

В іншій частині рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 11 листопада 2011 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду чинне з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді :