Апеляційний суд Івано-Франківської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.

суддів: Васильковського В.М., Ясеновенко Л.В.

секретаря Возняк В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду від 23 вересня 2011 року з участю представника ПАТ "ПриватБанк" ОСОБА_3,

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2010року ПАТ КБ "ПриватБанк" предявив позов до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги аргументовано тим, що відповідно до укладеного 06.03.2008 року кредитного договору ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 70220 доларів США з кінцевим терміном повернення його до 06.03.2022року. Однак, у порушення умов договору і норм закону він не виконував належним чином зобовязання за названим кредитним договором, у звязку із чим утворилась заборгованість за тілом кредиту, відсотками і пені на загальну суму 67745,38 доларів США, що по курсу НБУ дорівнює 535859грн 18 коп. Позивач зазначав, що у звязку із порушенням умов кредитного договору повинно бути звернено стягнення на передане в іпотеку майно іншого відповідача ОСОБА_1

Рішенням Долинського районного суду від 23 вересня 2011 року позов ПАТ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 задоволено. В рахунок заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку, належні на праві приватної власності ОСОБА_1, які знаходяться у с.Солуків Долинського району. Судом першої інстанції визначено спосіб звернення стягнення на іпотечне майно, і стягнуто з відповідачів в солідарному порядку 1700 грн судового збору та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилаються на те, що суд першої інстанції, постановляючи рішення про задоволення позовних вимог банку, допустив порушення норм матеріального і процесуального права. Апелянти, зокрема вказують, що суд не врахував, що позивач з вимогою про виконання боргових зобов`язань за кредитним договором до них фактично не звертався. Тому, на їх думку, у банку не було права вимоги на дострокове погашення кредитних зобов`язань за рахунок іпотечного майна. ОСОБА_1 також зазначає, що поза увагою суду залишився факт відсутності згоди його дружини на передачу в іпотеку згаданого вище житлового будинку і земельної ділянки, які є спільною сумісною власністю подружжя. Крім того, скаржник зауважує, що погашення кредитної заборгованості ОСОБА_4 судом покладені тільки на нього, хоч позов предявлено також до ОСОБА_4, який отримав кредитні кошти. Апелянти також посилаються на те, що місцевий суд в порушення вимог норм процесуального законодавства розглянув справу у їх відсутності. Вважаючи у зв`язку із наведеним оскаржене рішення незаконним і необгрунтованим, ОСОБА_1В.і ОСОБА_2 просять його скасувати, а справу направити в той же суд на новий судовий розгляд.

_____________________________________________________________________

Справа № 22-ц- 34 /2012 р. Головуючий у 1 інстанції - І.М.Андрусів

Категорія 27 Суддя-доповідач ОСОБА_5

В засідання Апеляційного суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повторно не зявились, хоч судові повідомлення були вручені їм завчасно. Їх клопотання про відкладення розгляду справи колегія суддів відхиляє. Отже, є правові підстави для розгляду справи у їх відсутності.

Представник ПАТ «ПриватБанк» доводи апеляційної скарги заперечив. Він зазначив, що боржнику та його поручителям у відповідності з умовами договорів була направлена вимога про погашення кредитної заборгованості. Однак, зауважив, що у нього немає інформації про те, яким самим способом (звичайним листом чи з повідомленням про вручення) відповідачам було надіслано поштою попередження банком. Представник банку вважає, що оскільки відповідачі ухиляються від своїх зобов`язань, передбачених укладеними договорами, суд першої інстанції на законних підставах задовольнив позов, звернувши стягнення на предмет іпотеки. Вказує, що розрахунок заборгованості ОСОБА_4 по кредитній угоді визначено правильно і підтверджується документально. На його думку, підстав для задоволення апеляції немає, оскільки рішення по даній справі є законним і обгрунтованим.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 06.03.2008 року між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 70220 доларів США з кінцевою датою погашення 06.03.2022 року. За умовами цього договору ОСОБА_6 повинен був, крім погашення основної суми боргу згідно визначеного графіку сплачувати банку щомісяця проценти за користування кредитом в розмірі 15,12 річних.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_4 всупереч ст.526 ЦК України не виконував належним чином відповідно до умов згаданого договору свої зобов`язання, а саме ним було порушено строки сплати відсотків за користування кредитом та графік повернення кредиту, а також не вносилась плата за управління кредитом. Виходячи із зазначених порушень фінансових зобов`язань було визначено загальну суму заборгованості відповідача по кредитній угоді, тобто 67745,38 долара США, що по курсу НБУ складає 535859грн 18 коп.

Згідно п.22 договору іпотеки, укладеного 08.03.2008року між ОСОБА_1 та ПАТ "ПриватБанк", та відповідно до ст.35 Закону України "Про іпотеку" у випадку порушення кредитного договору позичальником або договору іпотеки іпотекодавцем іпотекодержатель направляє іпотекодавцю і позичальнику письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом 30-денного строку вимога іпотеко держателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі почати стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов договору.

Апелянти заперечують отримання від іпотекодержателя письмового попередження.

В матеріалах ж справи немає обєктивних, безсумнівних доказів того, що ОСОБА_4 та іншому відповідачу було вручено вимогу ПАТ «ПриватБанк» про дострокове повернення кредиту та сплату заборгованості за кредитним договором. Надані представником позивача в засіданні апеляційного суду копії повідомлень та ксерокопія реєстру відправлення відповідачам кореспонденції колегія суддів не приймає до уваги, оскільки документальних відомостей про вручення згаданих повідомлень немає. Отже, процедура попередження відповідачів про необхідність виконання прийнятих згідно угод зобовязань не була дотримана. Тому колегія суддів вважає, що звернення стягнення на предмет іпотеки в даному випадку є передчасним. Отже, суд першої інстанції дійшов до неправильного висновку про обґрунтованість позовних вимог ПАТ "ПриватБанк ".

Приймаючи до уваги вище викладене, колегія суддів вважає, що оскаржене рішення про задоволення позовних вимог ПАТ "ПриватБанк" постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому воно не може бути залишене в законній силі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.218;307;309;313;314;319;324;325 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення Долинського районного суду від 23 вересня 2011 року в даній справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ПАТ "ПриватБанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення набирає законної сили після його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів після набрання ним законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М.Васильковський

ОСОБА_7