АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22-ц/490/979/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія 36 Доповідач - Варенко О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Варенко О.П.,

суддів - Григорченка Е.І., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Поздняковій Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Виконавчого комітету Жовтневої районної у м.Дніпропетровську ради, третя особа ОСОБА_4 ОСОБА_5 державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним та визнання права власності на частку домоволодіння з будівлями,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2008 року позивач звернувся з вищезазначеною позовною заявою, в якій з уточненням позовних вимог просив суд:

встановити факт, що нерухоме майно по вул.Паризької Комуни, 12 в м.Дніпропетровську, зареєстроване за ОСОБА_6 у розмірі 25/100 частки домоволодіння та що складалося з житлового будинку В-1 житловою площею 36,1 кв.м., загальною площею 46,5 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, належало йому та його дружині ОСОБА_7 на праві спільної власності по 25/200 частки кожного, як спільне майно подружжя;

визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.01.2001 року, видане на ім'я ОСОБА_7 ОСОБА_4 ОСОБА_5 державною нотаріальною конторою та зареєстрованому в реєстрі за № 2-303 в частині спадкування 25/400 частки домоволодіння по вул.Паризькой Комуни, 12 в м.Дніпропетровську зі скасуванням державної реєстрацію її права власності на цю частку;

визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 125/800 частки домоволодіння по вул.Паризької Комуни, 12 в м.Дніпропетровську на нерухоме майно, яке належало померлим ОСОБА_6 і ОСОБА_7 по 25/200 частки кожного й було зареєстровано за ОСОБА_6 у розмірі 25/100 частки та складалося з житлового будинку літ. В-1 житловою площею 36,1 кв.м., загальною площею 54,3 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами;

визнати за ним право власності на самовільно збудовані прибудову літ.в1-1, в якій розташовані приміщення кухні 7-8 площею 5 кв.м. та ванної 7-7 площею 2,8 кв.м., та сарай Є у домоволодінні по вул.Паризької Комуни, буд. 12 в м.Дніпропетровську без зміни існуючих часток на нерухоме майно співвласників цього домоволодіння.

Рішенням (заочним) Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2010 року позов задоволено повністю. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2010 року виправлено описки в зазначеному рішенні.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення суду в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на самовільно збудовані прибудову літ. в'-l, в якій розташовані приміщення кухні 7-8 площею 5 кв.м. та ванної 7-7 площею 2,8 кв.м., та сарай Є у домоволодінні по вул. Паризької Комуни, буд. 12 в м. Дніпропетровську без зміни існуючих часток на нерухоме майно співвласників цього домоволодіння та вважати рік, з якого фактично належить позивачу право власності на 1/4 частину житлового будинку - 1982 рік і ухвалити нове рішення, яким відмовити в даній частині позовних вимог, посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вислухавши учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та постановити нове рішення згідно п. п. 1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з того, що прибудова розташована на земельній ділянці, яка знаходилася у користуванні батька позивача, дані самовільні побудови не порушують права інших осіб, складає незначну частку від всього домоволодіння, та посилався на ст.ст. 331, 357, 376 ЦК України.

Однак, з такими висновками суду та ухваленим у справі рішенням в цій частині не можна погодитись з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що в 1955 році батьками позивача, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, був побудований житловий будинок літ.В-1 в домоволодінні по вул.Паризької Комуни, 12 в м.Дніпропетровську.

Домоволодіння складається з трьох житлових будинків з господарськими спорудами та розташовано на земельній ділянці площею 1048 кв.м.

Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради депутатів № 943 від 21.07.1976 року за батьком позивача, ОСОБА_6, було визнано право власності на житловий будинок літ.В-1 житловою площею 36,1 кв.м., загальн площею 46,5 кв.м.

Рішенням народного суду Жовтневого району ОСОБА_5 від 22.11.1976 року були визначені частки співвласників з виділенням їх кожному в натурі.

Відповідно до цього рішення ОСОБА_6 надано в особисте володіння житловий будинок літ В-1 з тамбуром в-1, сараєм Д, 1/2 частиною вбиральні, 1/5 частини паркана №1, парканом №6 й 1/3 частини водоколонки та визначена частка цього нерухомого майна у розмірі 25/ 100 частини від усього домоволодіння.

В 1982 році мати позивача, ОСОБА_7, померла. Заповіт на випадок смерті вона не залишила.

Єдиними спадкоємцями першої черги після її смерті були позивач по справі, та його батько, чоловік померлої ОСОБА_6

Вони прийняли спадщину, що відкрилася, бо постійно мешкали у цьому будинку з часу його будівництва разом із спадкодавцем.

В 1983 році ОСОБА_6 одружився вдруге, а в 1999 році він помер. Заповіт на випадок смерті ОСОБА_6 не залишив.

Спадкоємцями першої черги відповідно до ст.529 ЦК в редакції Закону від 1963 року є позивач - його син, та його нова дружина - відповідачка у справі -ОСОБА_2

Вони прийняли спадщину, що відкрилася, шляхом подачі відповідних заяв до нотаріальної контори.

Також судом встановлено, що до житлового будинку позивач разом з його батьком прибудував без одержання дозволу в органах місцевого самоврядування прибудову в1-1, в якій розташовані приміщення кухні 7-8 площею 5 кв.м. та ванна 7-7 щею 2,8 кв.м. Крім того, ними також без одержання дозволу був збудований новий сарай літ. Є.

Згідно ЦК України в редакції 1963 року, який необхідно застосовувати до спірних правовідносин, визнання права власності на самочинне будівництво, прибудову чи перебудову будинку у судовому порядку не передбачено.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову позивачу у задоволенні його позовних вимог у цій частині.

В решті рішення суду першої інстанції не оскаржувалось і підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 липня 2010 року в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на самовільно збудовану прибудову літ.в1-1, в якій розташовані приміщення кухні 7-8 площею 5 кв.м та ванної 7-7 площею 2,8 кв.м, та сарай Є у домоволодінні по вул.Паризької Комуни, буд.12 в м.Дніпропетровську без зміни існуючих часток на нерухоме майно співвласників цього домоволодіння скасувати та відмовити ОСОБА_3 в задоволенні його позову в цій частині.

В решті рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 липня 2010 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий

Судді