Справа № 2-36/11
Провадження № 2/1412/1800/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2012 року.

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., секретаря Гаврилюк К.М., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору , стягнення заборгованості, звернення стягнення на майно та визнання права власності

ВСТАНОВИВ

19.11.2010р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу , посилаючись на те, що 17.12.2009 року між ним та відповідачкою було укладено договір зики , відповідно до якого останній була передана сума, еквівалента 8000 євро, що складала по курсу гривні 63761 грн.60 коп., терміном до 17.12.2011р.

У зв'язку з тим, що відповідач не повернула вказану суму боргу позивач просила задовольнити його позов, стягнути з відповідача суму боргу 63761 грн.60 коп., відсотки за користування коштами в сумі 38256 грн.96 коп., та штраф у сумі 880грн.80 коп. за несвоєчасне виконання зобов'язання.

Посилаючись на положення ст.ст.58 9 та 590 ЦК України, у зв'язку

укладеним договором іпотеки від 17.12.2009 року позивач просив розірвати договір, та в рахунок заборгованості за говором позики звернути стягнення на майно відповідачки, а саме квартиру АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не з*явився.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та збільшила , просила визнати за ОСОБА_5 право власності на вказану вище спірну квартиру.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні , посилаючись на необґрунтованість позовних вимог та їх безпідставність, а також просили зменшити суму заборгованості відсотками за користування коштами у зв'язку із частковою їх сплатою.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні між позивачем і відповідачем 17.12.2009 року був укладений договір позики грошей , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6, згідно якого позивачем було передано відповідачці суму,еквіваленту 8000 євро, що складає 63761 грн. 60 коп. терміном до 17.12.2011р. Відповідно до 1.1 вказаного договору відповідачка зобов'язана була сплачувати відсотки за користування коштами в розмірі 6% і місяць від суми позики кожного місяця, починаючи із січня 2010 року до дня фактичного повернення позики.

А також , відповідно до п.1.5 вказаного договору , у разі затримання позичальником сплати відсотків по позиці на строк.

Більше ніж три дні, відповідач повинен сплатити позикодавцю штраф у розмірі 5 відсотків від суми позики.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач свої зобов'язання не виконує, до теперішнього часу грошей в рахунок повернення боргу позивачеві відповідач не виплатив.

Зазначений договір позики грошей недійсним у встановленому законом порядку не визнаний.

Відповідно до ч.І CT.11 ЦК України цивільні права та обов*язкі виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій , що не передбачені цими актами( але за аналогією породжують цивільні права та обов*язки.

Судом встановлено , що відповідач зобов*язання за договором не виконав, чим порушив майнові права позивача. Сума несплаченого ним основного боргу становить 637 61 грн.60 коп. За період із січня 2010 року по червень(включно) 2010року відповідач сплатила позивачу відсотки за користування грошима в розмірі , еквівалентному по 480 доларів США кожного місяця ( за 6 місяців).

Тобто, на день пред'явлення позову, сума боргу відповідача за відсотками склала не 38256 грн.96 коп., як того вимагає позивач, а 15302 грн.78 коп.( 63761 грн.60 коп.х6%х4 місяці). Відповідно до чого, сума штрафу складе 12752грн.32коп.(63761 грн.60 коп.х5%х4 місяці) , а не 31880 грн.80 коп.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 91816 грн.70 коп.

Також судом встановлено, що 17.12.2009 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6,відповідно до якого предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_2, , загальною площею 37,6 кв.м, житловою площею 19,0 кв.м, яка належить на підставі свідоцтва про право власності від 16.11.1992 року відповідачці. Інвентарна вартість квартири складає 99415 грн.00 коп., яку сторони за договором визначили і як заставну вартість( п.1.4 договору іпотеки).

Дані про обтяження внесені до Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна.

Умовами договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель має право у випадку невиконання зобов'язання за договором позики, задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки шляхом його реалізації у спосіб, визначений договором та законодавством України ( 6.1 договору).

По закінченню строку повернення боргу, зазначеного в договорі позики, відповідач кошти не повернула, тому іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за рахунок заставленого майна.

Відповідно до ст.ст.589-590 ЦК України,ч.І ст.ЗЗ Закону України від 05.06.2003 року «Про іпотеку», у разі невиконання боржником зобов'язання у встановлений строк, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно дослідженого в судовому засіданні листа-претензії, 26.08.2010р. ОСОБА_3 надіслав відповідачці письмову вимогу про усунення порушень, в якому зазначено стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у місячний термін та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги.

Посилання в судовому засіданні відповідача та її представника на ту обставину, що вищезазначена вимога відповідачем не отримана,суд до уваги не приймає, оскільки ця вимога була направлена за місцем проживання відповідачки,що підтверджується рекомендованим повідомленням, доставлялась адресату для вручення, але не вручення цього листа відповідачу суд розцінює як його ухиляння від його отримання.

За таких підстав позов ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст.79,ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 918 грн. 17 коп. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10,60,213-215 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір позики грошей, укладений 17.12.2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Звернути стягнення за іпотечним договором , укладеним 17.12.2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстровий №2803 на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 37,6 кв.м, житловою площею 19,0 кв.м із застосуванням процедури продажу шляхом проведення прилюдних торгів для виконання зобов'язання за договором позики грошей, укладеного 17.12.2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо сплати заборгованості , яка станом на 19.11.2010рік становила :63761 грн.60 коп. основного боргу, 15302 грн.78 коп. процентів за користування коштами, 12752 грн.32 коп. штрафу за несвоєчасну сплату процентів, а всього суми заборгованості 91816 грн.70 коп. із встановленої в договорі вартості предмету іпотеки 99415 грн.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 918 грн. 17 коп. судових витрат та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва в порядку, визначеному ст.ст. 294, 295 ЦПК України.

Суддя: Павлова Ж.П.