копія Справа №2-2440/11
2/2318/367/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2012 Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді Прокулевича В.С.

при секретарі Крисюк Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Умань справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що на підставі наказу ГУМВС України в Черкаській області № 25 о/с від 12.02.2010 року він був звільнений з посади начальника сектору карного розшуку Уманського РВ ГУМВС України в Черкаській області. Вважаючи, що його звільнення є не законним, він вирішив оскаржити незаконні дії керівництва ГУМВС України в Черкаській області в судовому порядку.

З цією метою він 01.03.2010 року близько 13 години по вул. К. Лібкнехта м.Умань зустрівся з ОСОБА_2 в присутності ОСОБА_3. Під час зустрічі ОСОБА_2 заявив йому, що він береться за його справу та допоможе встановити справедливість. При цьому вони уклали з ОСОБА_2 в усній формі договір про надання ним юридичних послуг, домовившись, що загальна вартість наданих ним послуг становитиме 3000 гривень. При цьому також в присутності ОСОБА_4 він дав ОСОБА_2 завдаток гроші в сумі 1000 гривень, та пообіцяв надати решту після прийняття судом рішення на його користь. На другий день він дав ОСОБА_2 доручення на представлення його інтересів, на підставі якого він приймав участь у справі.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 19.04.2010 року в задоволенні його позову йому було відмовлено. Однак ОСОБА_2 запевнив, що він підготує і направить апеляційну скаргу до Київського апеляційного адміністративного суду.Через деякий час приблизно в кінці квітня 2010 року він поцікавився у ОСОБА_2 чому той не дає йому підписати апеляційну скаргу, на що ОСОБА_2 повідомив, що як його представник він особисто підписав скаргу і надіслав її до Київського апеляційного адміністративного суду. В кінці травня 2010 року він отримав з Черкаського окружного адміністративного суду лист про те, що апеляційна скарга вчасно не подана. Він знову звернувся до ОСОБА_2 за роз'ясненнями, на що той запевнив його, що скаргу він подав вчасно, а лист надіслано помилково.

В той же час керівництво Уманського РВ ГУМВС України в Черкаській області на помсту за його звернення у суд сфабрикувало проти нього матеріали нібито за прогул і в серпні 2010 року він був взагалі звільнений з органів внутрішніх справ.

01.12.2010 року при ознайомленні з матеріалами його особової справи в Черкаському окружному адміністративному суді, він виявив ознаки підробки при занесенні записів в особову справу. Після цього його представник по цій справі ОСОБА_5 запитав його, чому він не оскаржував попередню постанову цього ж суду від 2010 року. Він тут же зв'язався телефоном з ОСОБА_2, щоб з'ясувати у нього цю обставину, однак ОСОБА_2 у телефонній розмові запевнив його, що апеляційна скарга надіслана, але не розглянута через перевантаження судів.

Задовольнившись його запевненням, він продовжував очікувати результати розгляду в апеляційній інстанції і лише в серпні 2011 року особисто подзвонив у довідкову Київського апеляційного адміністративного суду, де отримав відповідь, що апеляційна скарга по його справі до вказаного суду взагалі не надходила. Весь цей час він намагався зв'язатись з ОСОБА_2, але він уникав його, ухилявся від особистої зустрічі і не відповідав на телефонні дзвінки. Тоді ж в серпні 2011 року він звернувся з заявою до прокуратури м. Умань про порушення кримінальної справи, вважаючи дії ОСОБА_2 шахрайством.

15.08.2011 року він отримав повідомлення про відмову в порушення кримінальної справи. Цю постанову він оскаржив прокурору м. Умань. Після повторної перевірки оперуповноваженим СКР Уманського МВ УМВС 03.09.2011 року знову було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи з тих мотивів, що в даному разі мають місце цивільно-правові відносини. Таким чином він вважає, що між ним та ОСОБА_2 у відповідності до вимог ст.901 ЦК України в усній формі був укладений договір про надання юридичних послуг, в якому він виступав замовником, а ОСОБА_2 - виконавцем.

ОСОБА_2В, як виконавець, зобов'язався за його завданням, як замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, в даному разі ведення його справи в судах за адміністративним позовом про скасування наказу ГУМВС України в Черкаській області № 25 о/с від 12.02.2010 року, а він, як замовник, зобов'язався оплатити виконавцеві зазначену послугу. Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Відповідно до ст.902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. Відповідно до ст.903 ЦК України та досягнутої між мною та виконавцем домовленості, він дав ОСОБА_2 завдаток в сумі 1000 грн. Плата за договором про надання послуг здійснена мною в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Внаслідок невиконання умов договору з боку виконавця, що знайшло своє відображення у неподанні ним своєчасно апеляційної скарги та утаювання від нього цього факту та обману щодо здійснення ним певних дій, спрямованих на виконання договору, виконавець повинен нести відповідальність згідно з положеннями ст. 906 ЦК України за порушення договору про надання послуг. Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі.

Отже він вважає, що відповідач ОСОБА_2 невиконанням умов договору з боку, що знайшло своє відображення у неподанні ним своєчасно апеляційної скарги та утаювання від нього цього факту та обману щодо здійснення ним певних дій, спрямованих на виконання договору, заподіяв йому збитки в сумі, яка складається з подвійної суми завдатку - 2000 гривень, вартості бензину, витраченого на дві поїздки в м. Черкаси (9,75 гривень х 80) 780 гривень та вартості надання юридичних послуг по справ в сумі 500 гривень. Крім того невиконанням умов договору відповідач ОСОБА_2 заподіяв йому моральну шкоду, що знайшло своє відображення у душевних стражданнях, викликаних протиправною поведінкою щодо нього, тобто обманом щодо подальшого розгляду справи в апеляційному суді, у марності сподівань на такий розгляд та відчутті образи на виявлений з його боку обман і небажання визнати та спокутувати вину. Заподіяти йому моральну шкоду він оцінює в 1500 гривень, вважаючи цю суму адекватною ступеню душевних страждань.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задоволити, стягнути з відповідача на його користь на відшкодування заподіяної йому невиконанням умов договору про надання юридичних послуг матеріальної шкоди 3280 гривень 00 копійок та за заподіяння йому моральної шкоди 1500 гривень 00 копійок, а всього 4780 гривень 00 копійок.

В судовому засіданні відповідач позов не визнав та пояснив, що дійсно ОСОБА_1 звертався до нього з проханням щоб захищати його інтереси при розгляді справи в Черкаському окружному адміністративному суді про оскарження дій керівництва ГУ МВС України в Черкаській області щодо зміщення ОСОБА_1 з посади начальника сектору карного розшуку Уманського РВ УМВС України в Черкаській області. При ознайомленні з наданими йому документами, він бачив, що дійсно права позивача від таких дій були істотно порушені і що є підстави для звернення з позовом про оскарження дій керівництва ГУ МВС України в Черкаській області. За написання позовної заяви, ОСОБА_1 заплатив йому 200 гривень, і була між ними домовленість, що після закінчення розгляду справи, в разі позитивного результату, ОСОБА_1 мав заплатити йому ще 2000 гривень. Також позивач взяв на себе всі витрати по перевезенню та доставці його в судові засідання.

При розгляді справи в Черкаському окружному адміністративному суді, ОСОБА_1 письмового доручення на представництво його інтересів йому не надавав. Він був представником за усною заявою позивача. Під час розгляду справи, ОСОБА_1 був призначений на посаду ДІМ Уманського РВ УМВС України у Черкаській області. Таке переміщення по службі відповідало нормативним актам та положенням, які стосуються даного випадку. Представник відповідача надав суду ряд документів і в задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено, судом було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Він подав в суд заяву про те, що має намір оскаржити постанову суду, але коли він отримав та ознайомився з мотивованою постановою суду, то не вбачав підстав для її оскарження, оскільки на той час вже був відсутній предмет позову. Він повідомив про це ОСОБА_1, довіреності на його імя для подачі апеляційної скарги той не надав.

Надалі ОСОБА_1 ігнорував своїм новим призначенням і був звільнений з роботи, оскільки допустив прогул. Після того ОСОБА_1 звертався з позовом про поновлення його на роботі, але йому було відмовлено. При їхній домовленості з позивачем був присутній ОСОБА_4, який їх і познайомив. Але умови домовленості вони з ОСОБА_1 визначали особисто вдвох. Він отримав від ОСОБА_1 200 гривень за фактично виконану роботу, тобто за складення позовної заяви.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показав , що він і ОСОБА_1 працювали в Уманському РВ УМВС України у Черкаській області. У 2010 році була така ситуація, їх вивели поза штат і почали звільняти з посад. Він звернувся до ОСОБА_2 з питанням представництва його інтересів при розгляді справи у Черкаському окружному суді. Судом першої інстанції в їхніх позовах було відмовлено, він оскаржувати рішення не мав наміру. А ОСОБА_1 вирішив оскаржити постанову і домовився з ОСОБА_2 про те, що той направить апеляційну скаргу до Київського апеляційного адміністративного суду. ОСОБА_1 був впевнений, що відповідач виконає його побажання, але останній цього не зробив. Вони з позивачем оплачували послуги ОСОБА_2 однаково, за домовленістю, ОСОБА_1 при ньому платив відповідачу спочатку 300 гривень, а потім ще 1000 гривень. Йому відомі ще аналогічні факти з ОСОБА_2, така сама ситуація як і у ОСОБА_1 була з начальником НДКЦЕ в Черкаській області Корчагіним, відповідач пообіцяв, але не направив апеляцію по його скарзі.

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_4 оскільки вважає його зацікавленим в задоволенні даного позову, а його покази, в частині оплати послуг позивачем відповідачу, суд вважає такими, що не відповідають дійсності та направлені на укриття істини по справі.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідка суд приходить до висновку про те, що заявлений позов не підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні встановлено, що дійсно між позивачем та відповідачем була укладена усна домовленість про те, що відповідач складає позивачу позовну заяву для звернення до Черкаського окружного адміністративного суду та про представництво позивача в Черкаському окружному адміністративному суді, що і було зроблено, тобто виконані умови договору, за що відповідачу позивачем було сплачено 200 гривень, що не заперечують сторони.

З пояснень сторін в судовому засіданні судом встановлено, що дійсно відповідач представляв інтереси позивача при розгляді його позову в Черкаському окружному адміністративному суді, тобто також виконав умови договору.

Будь яких інших доказів про невиконання відповідачем умов договору, та про те, що позивачем передавались відповідачу, для оплати послуг, ще якісь кошти, позивачем не надано суду жодного доказу, та не вказано позивачем суду джерело знаходження таких доказів, крім показів свідка ОСОБА_4, які суд, в частині оплати послуг позивачем відповідачу, оцінює критично та не приймає їх до уваги.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст.3, 6, 11-16, 20, 22, 23, 638-640, 901-903, 906 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди.

Рішення суду може бути оскаржено до судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області, через Уманський міськрайонний суд, протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий (підпис)

З оригіналом згідно - суддя В.С.Прокулевич