Справа № 2-1294/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2012 року Білоцерківський міськрайоний суд у складі:

головуючого судді Шовкопляс О. П. ,

при секретарі Дембіцький О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білій Церкві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит», в особі Філії «центрального регіонального управління» АТ «Банк « Фінанси та Кредит» про визнання правочину (договору) недійсним, суд, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит», в особі Філії «центрального регіонального управління» АТ «Банк « Фінанси та Кредит» про визнання кредитного договору № 09-137/07 від 13 липня 2007 року недійсним.

В позовній заяві зазначено, що 12 вересня 2003 року відділом реєстрації актів громадського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ВК № 218107.

Як передбачено статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, які були (або повинні бути) одержані за цим договором є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 2 ст. 65 СК України передбачено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Відповідно до ст. 31 ЦК України правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість. Згідно ст. 208 ЦК України правочин між фізичною та юридичною особою належить вчиняти в письмовій формі.

Нещодавно позивач дізналась, що її чоловік ОСОБА_4, 13 липня 2007 року уклав кредитний договір № 09-137/07 від 13 липня 2007 року з товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси і Кредит».

Згідно умов кредитного договору від 13 липня 2007 року ТОВ «Банк «Фінанси і Кредит» надав відповідачу ОСОБА_4 кредит на суму 15000 гривень з оплатою процентної ставки 0,0001 % річних строком до 12 липня 2010 року.

Кредитний договір виходить за межі дрібного побутового.

Статтею 65 СК України визначено, що чоловік та дружина розпоряджаються майном, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Вона має бути отримана у формі, у якій має бути укладений договір, що вимагає такої згоди.

Однак всупереч вимогам чинного законодавства відповідачами не було дотримано даних положень, тобто ніякої письмової згоди на укладення договору поруки позивач ОСОБА_1 відповідачу ОСОБА_4 не надавала, оскільки даний правочин суперечить інтересам сім'ї.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України.

Беручи до уваги те, що кредитний договір було укладено з грубим порушенням чинного законодавства України, а також він є таким, що суперечить інтересам сім'ї позивача ОСОБА_1 , тому вищезазначений кредитний договір слід визнати недійсним.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Віповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, проте надав до суду заяву, що просить слухати справу за його відсутності, позов визнає.

Представник відповідача публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси і Кредит» позов не визнала, подав суду письмове заперечення проти позову.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

12 вересня 2003 року відділом реєстрації актів громадського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ВК № 218107.

13 липня 2007 року ОСОБА_4 уклав кредитний договір № 09-137/07 від 13 липня 2007 року з товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси і Кредит».

Згідно умов кредитного договору від 13 липня 2007 року ТОВ «Банк «Фінанси і Кредит» надав відповідачу ОСОБА_4 кредит на суму 15000 гривень з оплатою процентної ставки 0,0001 % річних строком до 12 липня 2010 року.

У відповідності до Закону України «Про акціонерні товариства» найменування юридичної особи товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси і Кредит» було змінено на Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси Кредит», відповідачем за даним позовом є саме публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси і Кредит».

Позивач посилається на ст. 65 СК України та вважає, що кредитний договір суперечить нормам Сімейного кодексу України у зв»язку з відсутністю згоди одного з подружжя на його укладення.

Положення ст. 65 СК України щодо порядку розпорядження майном, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються саме розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів і не створює обов»язків для другого із подружжя, а лише для позичальника, як сторони договору, що передбачено ч. 1 ст. 1054 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 65 СК України, ст. 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 213, 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовуЗикової ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит», в особі Філії «центрального регіонального управління» АТ «Банк « Фінанси та Кредит» про визнання правочину (договору) недійсним в і д м о в и т и.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_6