Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 3993 / 2012 р. Головуючий у 1 інстанції: Горбачової Ю.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

24 липня 2012 року м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

Суддів: Мануйлова Ю.С.

ОСОБА_2

При секретарі: Свинаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 травня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до державного підприємства «Придніпровська залізниця» про визнання порушенням його права на безкоштовний проїзд і стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому зазначав, що він є ветераном війни та військової служби України, а тому має право на безкоштовний проїзд в залізничному транспорті до місця лікування та на зворотній напрямок. 23.06.2011 року він, як ветеран війни та військової служби звернувся в касу залізничного вокзалу станції Мелітополь Придніпровської залізничної дороги, пред'явивши касиру посвідчення "Ветерана військової служби" та військові проїзні документи, видані на його ім'я військовим комісаром Запорізької області для придбання квитків на безкоштовний проїзд в залізничному транспорті до місця лікування в м. Київ та на зворотній напрямок, але касиром залізничного вокзалу в наданні йому квитків на безкоштовний проїзд в залізничному, транспорті було відмовлено. 24.06.2011 року позивачем на ім'я начальника залізничного вокзалу станції м. Мелітополь у письмовому вигляді було подано заяву про вирішення питання в наданні йому квитків на безкоштовний проїзд в залізничному транспорті до місця лікування в м. Київ та на зворотній напрямок, але в задоволенні вимог вказаних в заяві начальником залізничного вокзалу йому було відмовлено.

Проїзд до місця лікування в м. Київ та на зворотній напрямок він здійснив за свій рахунок. Ним було витрачено власні кошти в сумі 361,67 грн.. Внаслідок чого йому завдано матеріальну шкоду в сумі 361 грн. 67 коп. та моральну шкоду, яку він оцінює в 1 000 000 грн., так як він переніс сильні душевні страждання, які перетерпів у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача по відношенню нього, а також переніс багато незручностей за час пересування до місця лікування автомобільним транспортом, внаслідок чого стан його здоров'я погіршився та він втратив свідомість, як тільки прибув до лікувального закладу.

2

Посилаючись на вищезазначене просив суд визнати, що відповідачем порушене його право на безкоштовний проїзд в залізничному транспорті до місця лікування та на зворотній путь, а також стягнути з відповідача на його користь 361 грн. 67 коп. суму сплачену їм на придбання квитків для проїзду до місця лікування в м. Київ та на зворотній напрямок і стягнути 1 000 000 грн., як компенсацію моральної шкоди.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 травня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, по суті позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апелційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені позову про стягнення матеріальної і моральної шкоди суд обгрунтовно виходив з недоведеності позивачем підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є ветераном війни та військової служби України, який за пільгами, передбаченими ст.6 Закону України „Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист має право на безоплатний проїзд (туди і назад) у межах України один раз на рік залізичним транспортом у купейному вагоні швидкого чи пасажирського потягу або водним чи автомобільним транспортом міжміського сполучення для лікування та відпочинку у санатаріях відпочинку.

За порядком передбаченим п.2.1. Правил перевезень військових пасажирів, багажу та вантажобагажу залізничним транспортом України, затверджених Наказом Міністерства транпорту України від 05.07.1999 року № 346 визначено, що безоплатний проїзд ветеранів військової служби для лікування та відпочинку в санаторіях і будинках відпочинку здійснюється на підставі перевізних документів, черговість оформлення яких у військвих касах встановлюється військовим комендантом залізничного відділку та станції у відповідності до укладених договорів між зализницею і відповідним міністерстівом чи центральним органом виконавчої влади, або заявами.

Пунктом 3.1.3 укладеного між ДП „Придніпровськазалізниця, Міністерством оборони України та Управлінням військових сполучень на Придніпровській залізниці договору про організацію та надання послуг з перевезення військових пасажирів, багажу та вантажобагажу на Придніпровській залізниці від 29.06.2011 року № ПР/Л -111083/НЮ дч передбачено, що військові перевізні документи форми 1, 2 приймаються квітковими та багажними касами станцій, як безготівкові грошові документи тільки за наявності відмітки військового коменданта, мастичного штампа військового коменданта із зазначенням дати і підпису.

Оскільки позивачем 23.06.2011 року при зверненні до каси залізничного вокзалу станції Мелітополь Придніпровської залізниці для отримання квітків на проїзд для лікування з віськовоми проїздними документами форми 1 без відповідної відмітки військового коменданта із зазначенням дати, підпису і повного прізвища відповідної посадової особи, тобто без дотримання порядку передбаченого договором про організацію та надання послуг з перевезення військових пасажирів, то відмова у прийнятті цих війскових перевізних документів від позивача працівниками залізничного вокзалу станції Мелітополь Придніпровської залізниці була здійснена правомірно.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду про відмову у задоволені позову ОСОБА_3 про стягнення з відповідача матеріальної і моральної шкоди у звязку з відсутністю підстав його задоволення є законним і обгрунтованим.

3

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не свідчать про неправильне застосування судом норма матеріального і процнсуального права.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 травня 2012 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: