АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0411/2-2867/11
Провадження- 22-ц/491/913/12 ОСОБА_1
Категорія 19 ( 4) Доповідач Карнаух В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Карнаух В.В.,

суддів Братіщевої Л.А., Остапенко В.О.,

при секретарі Євтодій К.С.

за участю: позивача - ОСОБА_2 ,

її представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 лютого 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування понесених витрат та моральної шкоди

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування понесених витрат та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 25 червня 2009 року ОСОБА_4 надала їй довіреність на ведення в державній нотаріальній конторі справи з оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті сестри ОСОБА_5, померлої 30 травня 2009 року. Через похилий вік вона сама не мала змоги оформлювати документи та здолати труднощі, пов'язані із цим. Згідно доручення ОСОБА_2 повинна була оформити документи на відповідача, продати квартиру АДРЕСА_1, після чого отримати винагороду у розмірі 1000 дол. США та відповідач повинна була компенсувати усі витрати пов'язані із оформленням документів. Після виконання 50% об'єму робіт , передбачених договором, відповідач відкликала довіреність та відмовляється сплатити будь-які кошти, чим спричинила їй матеріальну та моральну шкоду.

У зв'язку із тим, що позивач затратила особисті кошти та їй спричинено моральну шкоду, просить суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь витрати пов'язані з виконанням договору доручення від 25 червня 2009 року у розмірі 16183,04 грн.; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 5000 грн. та судові витрати в сумі 1271,83 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 лютого 2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 втрати пов'язані із виконанням договору доручення від 25 червня 2009 року у розмірі 16 183,04 грн., стягнуто моральну шкоду у розмірі 500 грн. та судові витрати в сумі 1271,83 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення.

Зокрема, вважає, що судом не враховано, що стягнуті гроші на поховання ОСОБА_5 не відповідають дійсності, оскільки гроші у сестри були та про це знала позивач. Договору доручення з позивачкою вона не укладала, надала лише довіреність, якою не було передбачено, що позивач повинна витрачати свої кошти, оскільки всі витрати по виконанню доручення оплачувалися нею, а не позивачкою. Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги, що ОСОБА_2 без згоди відповідача вселила в спадкову квартиру квартирантів та отримувала за це плату.

Вважає, що судом першої інстанції з неї помилково стягнуто моральну шкоду, компенсація якої не передбачена даною категорією справ.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить суд рішення першої інстанції, як законне та обґрунтоване, залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно копії свідоцтва про смерть 30 травня 2009 року померла ОСОБА_5. (а.с.7). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири № 10, розташованої в будинок № 15 по вул. .Семашко у м. Кривому Розі (а.с.8). Спадкоємицею після смерті ОСОБА_5 є її двоюрідна сестра ОСОБА_4

Згідно із довіреністю, виданою 25 червня 2009 року ОСОБА_4 надала право ОСОБА_2 одержати свідоцтво про право на спадщину, зареєструвати правоустановчі документи, представляти її інтереси в нотаріальних конторах, судах та усіх установах; надано право розписуватися в документах від її імені. (а.с. 12).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1. чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2.чи є інші фактичні дані /пропущення строку позовної давності тощо/, які мають значення для вирішення справ, та докази на їх підтвердження; 3.які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов,язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ст. 61 цього Кодексу.

Однак, на думку колегії суддів, оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам законодавства.

Згідно ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона /повірений/ зобов,язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони /довірителя/ певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов,язки довірителя.

Законодавство не містить спеціальних норм , які б визначали форму договору доручення, договір доручення та видачі довіреності є хоча і пов,язаними між собою, але різними правочинами.

В частині 2 ст. 1000 ЦК йдеться про особливі повноваження повіреного, коли довіритель надає йому виключне право здійснювати доручення від імені та за рахунок довірителя.

Аналізуючи положення ст. 1003 ЦК, можна зробити висновки про те, що, якщо сторони уклали договір доручення, то довіреність має видаватися довірителем на підставі цього договору, з урахуванням його змісту. При цьому розбіжностей щодо змісту доручення між договором та довіреністю бути не може, бо довіреність видається щодо вчинення дій, передбачених договором.

Положення ст. 1007 ЦК України передбачають, що довіритель зобов,язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення. Довіритель зобов,язаний, якщо інше не встановлено договором: забезпечити повіреного засобами, необхідними для виконання доручення; відшкодувати повіреному витрати, пов,язані з виконанням доручення.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін,третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів.

Як убачається із матеріалів справи, 25 червня 2009 року ОСОБА_4 надала ОСОБА_2 / на підставі усного договору/ довіреність на представлення її інтересів з оформлення та отримання документів у різних органах, розписуватися за неї у відповідних заявах та документах, та інше. При цьому суду не надано доказів того, що сторони уклали оплатний договір та того, за чий рахунок повинні вчинятися дії відповідно до змісту даного доручення, тому такі вимоги задоволені бути не можуть.

Квитанції на ім.,я позивачки, надані нею в якості доказу сплати витрат за ОСОБА_4, на думку колегії суддів, не є належними доказами того, що ці кошти належали саме ОСОБА_2.

Оскільки судом не встановлено порушення відповідачкою прав позивача, вимоги останньої про стягнення моральної шкоди задоволені бути не можуть.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції стягнув з відповідачки кошти без достатніх на те підстав, тому таке рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, відповідно до положень п.п. 1-3 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягненню підлягають судові витрати в сумі 107.30 грн. за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, п.п. 1-3 ч.1 ст. 309, ст. ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 лютого 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування понесених витрат та моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати с в сумі 107, 30 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: В.В. Карнаух

Судді: Л.А. Братіщева

ОСОБА_6