Апеляційний суд Київської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Приходька К.П.

суддів Голуб С.А., Таргоній Д.О.

при секретарі Мариняко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 25 січня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2011 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 20 вересня 2003 року він отримав Державний акт серії ІІІ-КВ № 010891 на право власності на земельну ділянку площею 0,8003 га по вул. Шевченка, 66-а в смт. Бабинці, Бородянського району Київської області.

Відповідачі є суміжними землекористувачами. В квітні 2011 року відповідачі самовільно зняли 15 метрів металевої сітки, викопали і викинули на город ОСОБА_1 шість дерев'яних стовпів, до яких була прикріплена сітка, зрізали шість дерев вишень, які росли на його городі, перенесли та встановили межові знаки на 1 метр вглиб ділянки, захопили таким чином 0,015 га земельної ділянки.

Позивач просив зобов'язати відповідачів не чинити йому перешкод в користуванні земельною ділянкою за вказаною адресою та не порушувати зовнішніх меж вказаної земельної ділянки, що зазначені в Державному акті, стягнути з відповідачів солідарно на його користь на відшкодування моральної шкоди 30000,00 грн.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 25 січня 2012 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд ухвалив рішення з неправильним застосуванням норм процесуального права, оскільки суд не надав належної оцінки доказам, які на його переконання підтверджують вину відповідачів.

Апелянт просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачами було подано заперечення на апеляційну скаргу, в якому зазначено що дане рішення законне та обґрунтоване.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги й обговоривши доводи апелянта вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Державного акту, виданого 20 вересня 2003 року, позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 0,8003 га по вул. Шевченка, 66-а в смт. Бабинці Бородянського району Київської області, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 6) та визнається сторонами.

Як вбачається з акту від 18 травня 2011 року, складеному з участю землевпорядника та депутатів Бабинецької селищної ради, дерев'яні стовпи до яких була прикріплена сітка, були викинуті на город ОСОБА_1 При обмірі ділянки встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2, самовільно захопили 0,015 га земельної ділянки позивача (а.с.13) .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач визнає, що на підставі складеного комісією акту він відновив межі земельної ділянки. Суд зазначив, що позивач не надав суду доказів того, що відповідач чинив позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою.

Судова колегія вважає такі висновки суду правильними виходячи із наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На підтвердження своїх доводів позивач надав лише акт депутатів сільської ради від 18 травня 2011 року із якого вбачається, що відповідачі захопили 0,015 га земельної ділянки позивача. При цьому будь-яких даних про те, яким чином проводились обміри земельних ділянок, будь-яких креслень із зазначенням розмірів земельних ділянок сторін та спірної частини земельних ділянок цей акт не містить. Суд обґрунтовано не прийняв до уваги цей акт, як неналежний доказ, оскільки цим актом позивач не зміг довести площу захопленої відповідачами земельної ділянки.

В апеляційній скарзі позивач зазначає іншу площу спірної земельної ділянки, а саме 0,05 га.

Перевірити ці обставини справи судова колегія не може, оскільки відповідних належних доказів матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не долучив до матеріалів справи рахунок-фактуру за пошкоджені відповідачами дубові стовпчики та дерев'яного брусу на суму 511,00 грн. та товарний чек на суму 590,00 грн. за сітку «Рабиця», не відносяться до предмету спору, оскільки позивач не просив відшкодувати матеріальну шкоду.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.60, 303,307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 25 січня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді