Рівненський міський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2012 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого судді - Крижової О.Г.

при секретарі - Гриценюк М.А.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання права щодо дарування частки квартири малолітній дитині,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про надання права щодо дарування частки квартири малолітній дитині.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і доводи позовної заяви, просив їх задовольнити, дати дозвіл для органу опіки та піклування і нотаріуса на вчинення правочину щодо укладення договору дарування, який підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Пояснив, що частина квартири позивача в боргах, і з метою ухилення від сплати боргів, вона хоче переписати їх на дочку, з якою не проживає ще з моменту розірвання шлюбу.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що сторони з 19 травня 2001 року знаходилися в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 13 грудня 2007 року (копія свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1 - ГЮ № 015247). Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження 1-ГЮ № 130663).

Під час перебування у шлюбі позивачем 30 грудня 2004 року була придбана квартира АДРЕСА_1, по 1/2 частки якої сторони володіють на праві спільної сумісної власності (копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.06.2008 року, копія рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25.03.2008 року).

Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати із батьком по вищевказаній адресі.

Позивач виявила бажання подарувати належну їй частку квартири своїй дитині шляхом укладення нотаріально завіреного договору дарування.

Згідно ст.32 ЦК України, ч.З ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Батьки мають право дати згоду на вчинення неповнолітньою дитиною зазначених правочинів лише з дозволу органу опіки і піклування.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Відповідно до положень ст.177 СК України, батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобовязані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав, зокрема - укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові

зобовязання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини. Батьки мають право дати згоду на вчинення неповнолітньою дитиною правочинів, передбачених частиною другою цієї статті, лише з дозволу органу опіки та піклування. Дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло. Органи опіки та піклування можуть відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса щодо накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, якщо ними встановлено, в т.ч. якщо між батьками дитини немає згоди стосовно вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини; вчинення правочину призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини. Батьки вирішують питання про управління майном дитини спільно, якщо інше , не передбачено договором між ними. Спори, які виникають між батьками щодо управління майном дитини, можуть вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

Згідно п.3.3 розділу 2 глави 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, на вчинення одним із батьків правочинів щодо транспортних засобів та нерухомого майна малолітньої дитини повинна бути згода другого з батьків, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально. У разі якщо другий з батьків заперечує проти укладення правочину щодо майна малолітньої дитини, нотаріус відмовляє заінтересованим особам у вчиненні нотаріальної дії.

Держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям нерухомого майна.

Відомостей про відмову позивачу органом опіки та піклування Рівненської міської ради в наданні згоди на право дитини бути обдарованою суду не надано.

Крім того, встановлено, що позивач неналежним чином дбає про збереження та використання майна дитини в її інтересах, зокрема не здійснює необхідних дій та витрат по утриманню майна.

Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають до задоволення, оскільки вони є безпідставними, не доведеними та не обґрунтованими і на даний час такими, що порушують права малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі викладеного, ст.177 СК України та керуючись ст. ст. 10, 60, 208-209, 212-215,

218, 292, 294 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання права щодо дарування частки квартири малолітній дитині - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою на рішення суду, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -