АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/1576/2012 Номер провадження 22-ц/1690/1576/2012Головуючий у 1-й інстанції Чумак О.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Панченко О.О.

при секретарі Зеленській О.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗТК Украгроімпекс»

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 28 лютого 2012 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Відділу ГІРФО Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_3, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної ради в м. Полтаві про визнання недійсним договору іпотеки.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 28 лютого 2012 року задоволено частково позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит».

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К-39-2006 від 21.06.2006 року звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки № З-39-2006 від 21.06.2006 року квартиру № 24, яка розташована за адресою: м. Полтава, вул. Мироненка, 4 загальною площею 59,4 кв.м., власником якої є ОСОБА_3, шляхом продажу її ПАТ «Фінанси та Кредит» від свого імені будь-якій особі-покупцеві за початковою ціною 313290 грн.

Визначено, що за рахунок виручених від реалізації іпотечного майна коштів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Полтавське РУ АТ «Банк «Фінанси та Кредит» має право задовольнити вимоги за договором про відновлювальну кредитну лінію № К-39-2006 від 21.06.2006 р. в сумі 703435 грн. 36 коп., з яких: заборгованість за кредитом 240000 грн., проценти за користування кредитом 337230 грн. 31 коп., пеня 126205 грн. 05 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 1200 грн. понесених судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним договору іпотеки відмовлено.

З даним судовим рішенням сторони не погодились.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові про надання Банку повноважень з продажу обєкта нерухомості та виселення ОСОБА_3 з квартири та зняття її з реєстрації за вказаною адресою.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ТОВ «ЗТК Украгроімпекс» ставиться питання про скасування рішення місцевого суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за відсутності предмету спору та задоволення зустрічного позову про визнання недійсним договору іпотеки № З-39-2006 від 21.06.2006 р.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які зявились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не находить підстав до задоволення апеляційних скарг сторін.

Відповідно до ст. 307 ч. 1 п. 1, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в справі доказами, що 21.06.2006 р. між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ЗТК Украгроімпекс» було укладено договір про відкриття поновлювальної кредитної лінії № К-39-2006 на загальну суму 240 000 грн., за яким останнє зобовязалося повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти до 20.06.2008 р. та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 19% річних та у разі порушення строків виконання зобовязання, за період з 21.06.2008 р. до дня фактичного повернення позики в розмірі 38% річних.

Виконання боржником зобовязання за кредитним договором у повному обсязі було забезпечено порукою фізичних осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_5, та передачею в іпотеку Банку нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3

За договором іпотеки № З-39-2006 від 21.06.2006 р. ОСОБА_3, як майновий поручитель, за нотаріально посвідченою згодою іншого з подружжя ОСОБА_2, зобовязалась відповідати перед Банком іпотекодержателем за невиконання боржником зобовязання за кредитним договором в межах вартості належного їй на праві власності нерухомого майна.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 214 від 22.11.2011 р. ринкова вартість зазначеної квартири на дату проведення дослідження становила 313290 грн.

Судовими наказами, виданими суддею Київського районного суду м. Полтави 26.08.2008 р., стягнуто з ОСОБА_2 та ТОВ «ЗТК Украгроімпекс» заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 270109 грн. 71 коп., що виникла станом на 12.08.2008 р. та складається із заборгованості за кредитом 240000 грн., заборгованості за процентами 22222 грн. 39 коп. та пені за прострочення сплати кредиту та процентів 7887 грн. 32 коп.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 14.12.2010 р. стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № К-39-2006 від 21.06.2006 р. в сумі 436108 грн. 03 коп., яка склалася станом на 11.11.2009 р. із заборгованості за кредитом в сумі 240000 грн., заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 4839 грн. 45 коп., заборгованості за простроченими відсотками в сумі 100993 грн. 81 коп. та пені в сумі 90247 грн. 77 коп.

Вказані судові рішення набрали законної сили та були звернуті до виконання, проте стягнення грошових сум під час їх примусового виконання органами ДВС не здійснювалось (т. 2 а.с. 183, 184, 196).

Станом на 11.01.2012 р. заборгованість позичальника за кредитним договором № К-39-2006 від 21.06.2006 р. становила 829640 грн. 41 коп., зокрема: прострочена заборгованість по кредиту 240000 грн., заборгованість за нарахованими процентами 4831 грн. 22 коп., заборгованість за простроченими процентами 332399 грн. 09 коп. та пеня 252410 грн. 10 коп.

Встановивши зазначені обставини та факт неналежного виконання боржником зобовязання за кредитним договором, який забезпечено іпотекою, суд першої інстанції обґрунтовано звернув стягнення на предмет іпотеки у спосіб, визначений законом та договором.

Відповідно до ст.ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку» застосування процедури продажу полягає у наданні іпотекодержателю права продажу предмета іпотеки будь-який особі-покупцеві. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця, за ціною, визначеною судом на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, тому вимоги Банку про надання окремих повноважень продавця є зайвими та передчасними і вірно відхилені судом першої інстанції.

Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст.ст. 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку або житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Оскільки процедуру виселення мешканців житлового приміщення АДРЕСА_2 іпотекодержателем дотримано не було, суд першої інстанції правомірно відмовив Банку у задоволенні позовних вимог про виселення відповідачів та зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Колегія суддів не погоджується також і з доводами апеляційних скарг відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Такі підстави зазначені у ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Виконання ними свого зобовязання боржники суду не довели.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України (п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»).

Таким чином, позиція відповідачів про недійсність іпотеки у звязку із припиненням основного зобовязання є хибною та ґрунтується на власному тлумаченні норм матеріального права.

Згідно ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки, що її по справі встановлено у розмірі 313290 грн. Звертаючи стягнення на предмет іпотеки, зважаючи на фактичне ухилення боржників від виконання основного зобовязання, суд першої інстанції дотримався принципу співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, що відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Судом першої інстанції також дано належну оцінку виконанню іпотекодержателем вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

Надіслання іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення зобовязання після звернення іпотекодержателя до суду за захистом свого порушеного права не обмежує прав іпотекодавця, оскільки останній у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя або виконати основне зобовязання за боржника, що не суперечить положенням ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без попереднього дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Проте, оскільки по справі не доведено, що на момент укладення договору іпотеки дитина ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 мав право на предмет іпотеки, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним договору іпотеки з цих підстав.

Лист до суду від імені мешканців будинку № 4 по вул. Мироненко в м. Полтава, підписи яких належним чином не посвідчено (т. 2 а.с. 13), не є належним та допустимим доказом, що доводить зазначені обставини. Інших доказів на доведення зустрічних позовних вимог по справі суду надано не було.

Апеляційні скарги сторін не містять посилання на нові обставини та засоби доказування.

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують. Рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307. 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗТК Украгроімпекс» відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 28 лютого 2012 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом 20 днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: підписи

З оригіналом вірно. Суддя