Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №1023/1593/12

Провадження №2/1023/438/12

30 жовтня 2012 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., при секретарях -Прокопенко P.O., Прядко Н.М.,

з участю:

позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки - адвоката ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Р залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації частки в майні, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,-

УСТАНОВИВ:

29 серпня 2012 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3, в якому просила стягнути з нього 47622 гривні 14 копійок в якості компенсації її частки майна у спільній сумісній власності їх як подружжя грошей в сумі 95244 гривні 27 копійок, які перебували на рахунку № 8100 у відділенні № 90 АТ «УкрСиббанку» під час перебування їх у шлюбі, з тих підстав, що відповідачем були зняті з банківського рахунку кошти в сумі 95244 гривні 27 копійок, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, без її згоди та використані на свій розсуд.

В судовому засіданні позивачка та її представник просили задовольнити позов, пославшись на те, що під час шлюбу вони з відповідачем накопичили грошові кошти в сумі 95244 гривні 27 копійок, які знаходилися на рахунку у відділенні № 90 АТ «УкрСиббанку», які відповідач зняв не повідомивши її про це та розпорядився ними на власний розсуд.

Відповідач та його представник позов не визнали, надали суду заперечення, які підтримали в судовому засіданні, та пояснили, що відповідач зняв кошти в сумі 95244 гривні 27 копійок з рахунку 25.08.2011 року за згодою позивачки, віддав їй половину, тобто 47600 гривень, і вона розрахувалась з ним за 1/2 частину квартири, яку він продав 13.09.2011 року їх спільному сину.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши та оцінивши надані сторонами докази, оглянувши справи № 2-о/1023/6/12; 2-408/2011; № 2-518/11, 2- 1023/26/12, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3, сторони у справі, перебували у шлюбі з 15 лютого 1990 року, який був розірваний згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 12 жовтня 2011 року, яке набрало законної сили 11 січня 2012 року.

8 листопада 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про розподіл майна колишнього подружжя.

7 грудня 2011 року до суду звернулася ОСОБА_1 із заявою про розкриття банківської таємниці. Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 18 січня 2012 року, яке набрало законної сили 29 січня 2012 року, за заявою ОСОБА_1 було розкрито банківську таємницю, та зобов'язано Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» в особі відділення № 90, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Славутич, надати письмову інформацію про наявність депозитних рахунків, відкритих на її ім'я та ім'я колишнього чоловіка ОСОБА_3, дати їх відкриття, розміщених на них сумах вкладів за період з 01.01.2009 року по 24.10.2011 року, строки дії депозитних договорів.

На виконання даного рішення суду Публічним акціонерним товариством було надіслано на адресу суду лист від 31 січня 2012 року № 51-6-4/10, з якого вбачається, що за період з 23.07.2010 року по 25.08.2011 року в цьому банку на рахунку № 8100 знаходились кошти в сумі 95244 гривні 27 копійок, та які були зняті з рахунку ОСОБА_3 25.08.2011 року (додаток № 5 ).

Зазначені обставини підтверджені матеріалами справи № 2-о/1023/6/12.

22 червня 2012 року ОСОБА_1 звернулася із позовною заявою до Славутицького міського суду до ОСОБА_3 про поділ майна, яке їх спільною сумісною власністю подружжя, а саме грошей в сумі 95244 гривні 27 копійок, та просила об'єднати її в одне провадження зі справою № 2-518/11, 2-1023/26/12 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розподіл майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою судді від 22 червня 2012 року у задоволенні клопотання про об'єднання в одне провадження цієї позовної заяви та справи № 2-518/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розподіл майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя було відмовлено, а позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою судді від 3 липня 2012 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, повернуто позивачеві.

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч.2 цієї статті вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей, індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Як зазначено у ч.2 цієї статті, об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» банківські вклади, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім'я з подружжя вони внесені, відповідно до ст. 61 СК є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, суд приходить до висновку, що грошові кошти в сумі 952444 гривні 27 копійок, які знаходилися на депозитному рахунку № 8100 в Публічному акціонерному товаристві «УкрСиббанк» у відділенні № 90 м. Славутича, з 23.07.2010 року по 25.08.2011 року, були об'єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3, сторін у справі.

За правилами ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини.

Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

За змістом ч.1 ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як зазначено у ч. 1 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Враховуючи, що поділ майна, яке було об'єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя, сторін у справі, відбувся згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 18 липня 2012 року, яке набрало законної сили 29 липня 2012 року, без врахування грошових коштів в сумі 95244 гривні 27 копійок, які були використані відповідачем на власний розсуд без згоди позивачки, то необхідно застосувати спосіб захисту порушених прав позивачки шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_3, на користь ОСОБА_1 47622 гривні 14 копійок на відшкодування витраченої суми депозитного вкладу, що є об'єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За правилом ч.2 цієї статті докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Посилання відповідача на те, що він віддав позивачці 1/2 частину спірних коштів, що становить 47600 гривень, і вона розрахувалась з ним за купівлю сином 1/2 частини квартири 13.09.2011 року під час укладення договору купівлі-продажу, суд вважає недоведеними.

Так, відповідач посилається на те, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 13 вересня 2011 року та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 16 вересня 2011 року за № 2642, він продав ОСОБА_6, їх спільному сину з позивачкою, 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, вартість якої становить 80000 гривень, що позивачкою не оспорюється.

Проте, як пояснила позивачка в судовому засіданні, дані кошти вона взяла в борг у своїх знайомих для того, щоб син міг розрахуватися повністю з відповідачем за купівлю 1/2 частки квартири, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні копіями відповідних розписок, наданих позивачкою.

Вищевказаний договір купівлі-продажу не може бути належним доказом того, що відповідач віддав половину спірних коштів позивачці, оскільки він підтверджує лише факт передачі коштів в сумі 80000 гривень ОСОБА_6, сином сторін, відповідачу.

Таким чином, позивачкою суду доведено, що за час перебування у шлюбі, вони з відповідачем накопичили грошові кошти в сумі 95244 гривні 27 копійок, які знаходилися на рахунку у відділенні № 90 АТ «УкрСиббанку», та є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, які відповідач зняв без згоди колишньої дружини та розпорядився ними на власний розсуд. Натомість відповідачем не надано суду переконливих і належних доказів того, що він віддав позивачці 1/2 частину спірних коштів в сумі 47600 гривень.

За таких обставин позов підлягає задоволенню повному обсязі.

З відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судові витрати по оплаті судового збору відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 209, 215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 47622 гривні 14 копійок на відшкодування витраченої суми депозитного вкладу, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 476 гривень 22 копійки.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення складено 3 листопада 2012 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька