Справа 2033/4-с-37/11
Провадження № 4-с/2033/3/2012
У Х В А Л А
20.04.2012 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Горпинич О.В.
при секретарі судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_2, зацікавлені особи - державні виконавці-начальник ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва та старший державний виконавець ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва ОСОБА_3, на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця,
На підтвердження викладених у скарзі обставин справи заявником суду надано відповідні докази, що містять фактичні дані про зазначені обставини, та письмові пояснення.
ОСОБА_2 до судового засідання, призначеного на 20.04.2012 року не зявилася, проте через канцелярію суду подала заяву, якою просила розглядати скаргу у її відсутність.
Зацікавлені особи в судове засідання не зявились, незважаючи на неодноразові виклики їх до суду у відповідності до ст. 74 ЦПК України; процесуальні обовязки на вимогу ст. 27 ч.ч. 2, 3, ст.ст. 60, 131 ЦПК України не виконали, чим завадили здійсненню розгляду скарги у визначений ст. 386 ч. 1 ЦПК України строк.
Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи 2-79/10 у Фрунзенському районному суді м. Харкова разом із долученими до них матеріалами справ 6-125/2011, 6-127/2011 у Фрунзенському районному суді м. Харкова, матеріали справи 2-46/10 у Фрунзенському районному суді м. Харкова разом із долученими до них матеріалами справи 6-126/2011 у Фрунзенському районному суді м. Харкова та матеріали справи за цією скаргою у Фрунзенському районному суді м. Харкова, суд вважає за необхідне задовольнити скаргу з наступних підстав.
На виконання рішення суду в цій частині старшим державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва ОСОБА_3 10.06.2011 року було відкрито виконавче провадження № 27038273; копія відповідної постанови, за ствердженням заявника (заперечень з боку зацікавлених осіб з приводу цього до суду не надійшло), йому всупереч ст. 24 ч. 5 Закону України «Про виконавче провадження»в редакції до 04.11.2010 р. (ст. 25 ч. 5 Закону України «Про виконавче провадження»в ред. від 04.11.2010 р.) направлена не була.
10 червня 2011 року, що підтверджується відбитком штампу ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва та датою 10.06.2011 року на ньому, заявником до ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва було здано заяву про виконання рішення суду в повному обсязі, у якій вказано вичерпну нормативну базу, підстави, механізми виконання рішення суду по справі 2-79/10 р. у повному обсязі, тобто з урахуванням того, що відповідно до цього рішення з моменту набрання ним законної сили і до повного розрахунку на зазначені у рішенні суми державний виконавець має нараховувати простий відсоток у розмірі облікової ставки Національного банку України, яка діятиме в цей період, плюс три відсотки.
29 липня 2011 року до Фрунзенського районного суду надійшла направлена до цього суду 25 липня 2011 року виконавчою службою (дати відправлення та надходження підтверджуються відбитками календарного штемпелю обєкту поштового звязку місця відправлення листа (Київ) на конверті, в якому направлено заяву, та штампу суду на цій заяві) заява державного виконавця Лопатецької Ю. В. від 17 червня 2011 року, як вона зазначає, «в порядку ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначеною заявою державний виконавець просила розяснити «порядок виконання виконавчого листа № 2-79/10… так як повноваження державного виконавця не поширюються щодо нарахувань відсотків та інше».
Суд зазначає, що і в наданому заявником виконавчій службі рішенні суду чітко вказано, що на всі зазначені в резолютивній частині рішення суду суми має бути нараховано зазначені в рішенні суду відсотки, і наданою державному виконавцю 21 червня 2011 року ухвалою від 10 лютого 2011 року також розяснено реалізацію змісту частини рішення суду «з моменту набрання рішенням законної сили і до повного розрахунку на вищезазначені суми нараховувати простий відсоток у розмірі облікової ставки Національного банку України, яка діятиме в цей період, плюс три відсотки».
Зміст частини рішення суду, зазначений у виконавчому листі та продубльований ухвалами суду від 02 серпня 2011 року та 22 серпня 2011 року, не містить будь-яких суперечностей або незрозумілостей, які б могли стати підставою неоднозначного тлумачення зазначеної частини рішення суду та причиною ускладнення його реалізації в цій частині.
Станом на 20 квітня 2012 року має місце збіг терміну на виконання рішення суду за виконавчим провадженням № 27038273.
Згідно ст. 124 Конституції України «Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України».
П. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України пе редбачено одну з основних засад судочинства - обов'язковість рі шень суду.
Виконавча служба на зазначене не зважила, як і на те, що виконання будь-якого судо вого рішення, будучи невід'ємною стадією процесу правосуддя, має здійснюватись й відповідно до вимог міжнародного, яке є частиною національного, законодавства, - має відповідати вимогам статті 6 ратифікованої Україною Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини 1950 року, яка передбачає право кожної людини на справедливий і відкритий розгляд її справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, та протоколів до неї (далі Конвенція, протокол у відповідних відмінках). Першим протоколом до Конвенції від 20 березня 1952 року задекларовано право Заявника на мирне володіння своїм майном.
Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»передбачено: «Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права».
Згідно ст. 11 ч. 2 Закону України «Про судоустрій України»та ст. 13 ч.ч. 2, 4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», які діяли протягом судового розгляду справи, судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання усіма органами державної влади їх посадовими та службовими особам на всій території України Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Зазначеними статтями визначено, що виконанню підлягають саме судові рішення, які набрали законної сили, а не виконавчі листи, і вказані судові рішення є обовязковими до виконання.
Ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» встановлено, що «Державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів відповідно до законів України. Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом».
Обовязки державних виконавців та права громадянина регламентовано законодавством України.
Згідно ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу»працівники органу державної виконавчої служби зобовязані сумлінно виконувати службові обовязки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян, гарантованих Конституцією України та законами України.
Згідно ст. 5 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» «державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії».
Згідно ст. 7 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження»«державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб».
Державний виконавець Лопатецька Ю.В. не здійснила дій, направ ленних на відновлення права власності заявника в повному обсязі.
Таким чином, згідно Конституції України, практики Європейського суду з прав людини, відображеної в його рішеннях, Закону України «Про державну виконавчу службу», Закону України «Про виконавче провадження», судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання усіма органами державної влади беззастережно і невідкладно, незважаючи навіть на можливі пробіли в праві: «…Невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які роблять неможливим його виконання…»(рішення Європейського суду з прав людини в справі «Півень проти України») право має бути відновленим, в тому числі щодо заявника.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 3, 6, 8, 19, 21, 22, 55, 68, 92, 124, 129 Конституції України, ст. 6 ратифікованої Україною Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини 1950 року, ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до неї, Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст. 3, 4, 10, 11 ч.5, 321 ЦК України, ст. 1-4, 6, 7 Закону України «Про державну виконавчу службу», ст.ст. 5, 7, 25, 85 Закону України «Про виконавче провадження»в редакції до 04.11.2010 р. (відповідно ст.ст. 11, 6, 30, 82 Закону України «Про виконавче провадження»у ред. від 04.11.2010 р.), ст. 11 ч. 2 Закону України «Про судоустрій України», ст. 13 ч.ч. 2, 4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 1-3, 10, 11, 14, 15, 27, 60, 131, 212-214, 383-389 ЦПК України, суд
Зобовязати державного виконавця державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції м. Києва ОСОБА_3 рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2010 року в частині стягнення з ОСОБА_4 управління персоналом (у формі акціонерного товариства закритого типу) на користь ОСОБА_2 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у розмірі 93 990 грн. 27 коп. з урахуванням подальшого відрахування з суми прибуткового податку та обовязкових платежів та нарахуванням з моменту набрання рішенням законної сили до повного розрахунку на вищезазначену суму простого відсотку у розмірі облікової ставки Національного банку України, яка діятиме в цей період, плюс три відсотки, виконати у повному обсязі, перерахувавши на банківській рахунок ОСОБА_2:
в) суму простого відсотку у розмірі облікової ставки Національного банку України, яка діятиме на момент стягнення ще не стягнутої суми та трьох відсотків річних на суму, яка залишилась нестягнутою, нарахувавши її, з моменту набрання рішенням суду законної сили і до моменту стягнення нестягнутої суми відповідно до рішення суду та розяснення цієї його частини ухвалами Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2011 року та 22 серпня 2011 року;
Стягнути з ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва судові витрати, повязані з розглядом скарги, у розмірі 3 грн. 40 коп.
Зобовязати ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва відповідно до ст. 389 ЦПК України не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання цієї ухвали повідомити Фрунзенський районний суд м. Харкова і заявника про її виконання. Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом пяти днів з дня її проголошення; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії Ухвали.
Суддя -