Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-3147 /12 Головуючий у 1 інстанції: Козлова Н.Ю.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2012 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Пільщик Л.В.

суддів : Краснокутської О.М.

ОСОБА_2

при секретарі Остащенко О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2011 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою.

В позовній заяві зазначала, що 29.08.2008 року вона позичила ОСОБА_3 16000 доларів США про що відповідачем було складено розписку, на строк 12 місяців.

Вказана сума відповідачем не повернута, що є порушенням прав позивачки і вимог закону - ст.ст. 525, 526, 1047 ЦК України.

На підставі викладеного ОСОБА_4Л просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь суму заборгованості в розмірі 198081 грн. 20 грн., яка складається з 127632, 00 грн., що за офіційним курсом становить 16 000 доларів США, 8308, 32 грн. 3 % річних, 22968, 46 грн. інфляційних витрат, 39172, 42 грн. заборгованості по процентам за користування позикою та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2012 рокупозов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики у сумі 184183, 45 грн., в тому числі суму основного боргу в розмірі 119655 грн., 7789, 04 грн. 3 % річних, 19982, 385 грн. індекс інфляції, 36757, 02 грн. процентів, а також судові витрати у сумі 1820 грн.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині стягнення суми інфляційних витрат та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму основного боргу в розмірі 119655 грн., 3 % річних у розмірі 7789, 04 грн., та проценти в розмірі 36757, 02 грн.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не у повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що 29.08.2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено усний договір позики, на суму 16000 доларів США. Отримані грошові кошти відповідач зобовязався повернути позивачу до 29.08.2009 року, про що склав розписку. (а.с. 8).

Як встановлено судом першої інстанції та не оспорюється сторонами, ОСОБА_3 повернув ОСОБА_4 1000 доларів США і тому сума боргу становить 15 000 доларів США.

Свої зобовязання за вказаною розпискою ОСОБА_3 не виконав, тому суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню сума боргу 119655 грн., 7789, 04 грн. в рахунок відшкодування 3 % річних, 36757, 02 грн. - процентів, на підставі вимог ст.ст. 1049, 1050, ст. 625 ЦК України Разом із тим , стягуючи з ОСОБА_3 суму індексу інфляції в розмірі 19982, 385 грн., суд не взяв до уваги те,що договір позики укладався в іноземній валюті.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, тому норми ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобовязання, яке визначене договором у гривні.

Стягнення боргу за договором позики ,який вирахуваний за курсом іноземної валюти до гривні вже є захистом інтересів позивачки від інфляційних втрат,тому підстави для стягнення суми боргу з відповідача ОСОБА_3 з урахуванням інфляції відсутні.

З урахуванням наведеного, судова колегія приходить до висновку про те, що рішення суду в частині стягнення суми індексу інфляції в розмірі 19982, 385 грн. з відповідача ОСОБА_3 підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні в цій частині позовних вимог.

Згідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм

Матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити .

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2012 року по даній справі в частині стягнення з ОСОБА_3 суми індексу інфляції , ап. Також в частині загальної суми ,що підлягає стягненню, скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення суми інфляції відмовити.

В частині стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 загальну суму за договором позики 164201гривню(сто шістдесят чотири тисячі двісті одну гривню) 06 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: