АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2012 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Галичанського А. Д.

суддів: Чупікової В.В., Яремка В.В.

секретар Цимбал-Семенчук І.Ю.

за участю: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Українська інноваційна страхова компанія Інтервестсервіс, в інтересах якого за довіреністю діє товариство з обмеженою відповідальністю Юрдана, до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 9 лютого 2011 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2011 року позивач ПАТ Українська інноваційна страхова компанія Інтервестсервіс, в інтересах якого діє ТзОВ Юрдана, звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування збитків. В позові зазначило, що 6 травня 2008 року в м.Київ по Жулянському шляхопроводі сталася ДТП, а саме автомобіль марки ДАФ, д/н СЕ 4730, АЕ під керуванням відповідача вчинив зіткнення з автомобілем марки Міцубісі, д/н АІ 5876 під керування водія ОСОБА_3 В результаті ДТП автомобілю марки Міцубісі, д/н АІ 5876 було завдано механічні ушкодження. Причиною ДТП стало порушення відповідачем вимог правил дорожнього руху. Між ЗАТ УІСК Інвестсервіс та ОСОБА_4 (власником автомобіля марки ДАФ, д/н СЕ 4730, АЕ) було укладено договір страхування автомобіля ДАФд/н СЕ 4730 АЕ згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ/1479383 від 1 серпня 2007 року. Відповідальність водія ОСОБА_1 також була застрахована згідно вищевказаного полісу. Після настання страхового випадку ОСОБА_3, водій пошкодженого автомобіля Міцубісід/н АІ 5876, звернулася до страхової компанія для виплати їй страхового відшкодування. На підставі страхового акту № 499-08-59 від 17 червня 2008 року про виплату страхового відшкодування, розмір збитків завданих власнику автомобіля Міцубісід/н АІ 5876 складає 9539 грн. Згідно платіжного доручення № 1932 від 7 липня 2008 року позивач виплатив страхове відшкодування потерпілій (за виключенням безумовної франшизи що становить 510 грн.) в розмірі 9029 грн. Відповідач не звернувся до страховика з відповідною заявою після настання ДТП у встановлений законом триденний строк, чим порушив п.п.33.1.2, п.33.1 ст. 33 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Просило стягнути з відповідача шкоду в порядку регресу в розмірі 9029 грн. та судові витрати.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 9 лютого 2011 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Приватного акціонерного товариства Українська інноваційна страхова компанія Інтервестсервісзбитки в розмірі 9 029 гривень.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати вищезазначене рішення суду та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована позивачем згідно з полісом цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ/1479383 від 10 серпня 2007 року, однак відповідач не звернувся із заявою до страховика про настання ДТП. Суд стягнув з відповідача на користь страховика 9029 грн. в порядку регресного позову.

До такого висновку суд першої інстанції прийшов з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення та ухвалення нового рішення судом апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 6 травня 2008 року о 11 год. 45 хв. ОСОБА_1 в м. Київі по Жулянському шляхопроводі, керуючи автомобілем НОМЕР_1 під час руху не переконався, що це безпечно, не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху не дотримався безпечної дистанції до автомобіля, який рухався попереду в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Мітсубісід/н АІ 5876 ІК під керуванням ОСОБА_3 за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до повідомлення про страховий випадок потерпіла 29 травня 2008 року звернулася до страхової компанії Інвестсервісз повідомленням про настання ДТП, учасниками якого є вона та відповідач.

Визнавши вищезазначену подію страховим випадком, ЗАТ УІСК Інвестсервісзгідно платіжного доручення виплатила відшкодування на ремонт автомобіля Мітсубісід/н АІ 5876 ВС в розмірі 9029 грн. на підставі страхового акту № 499-08-59 від 17 червня 2008 року.

Допитані в суді апеляційної інстанції в якості свідків ОСОБА_1 та страхувальник ОСОБА_4 підтвердили, що 6 травня 2008 року безпосередньо після настання ДТП вони повідомили позивача про страховий випадок і на місце події виїжджав страховий комісар та оформив необхідні документи. Зазначене також підтвердила, в нотаріально посвідченій заяві від 07.02.2012 року, потерпіла ОСОБА_3

Таким чином, не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами обставини неповідомлення страхувальником в установлений законом строк страховика про настання страхового випадку і зазначеними вище доказами спростовуються обставини на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог.

Крім того, у ст. 979 ЦК України, ст. 16 Закону України Про страхуваннярозяснено, що за договором страхування страховик зобовязується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Тобто, виходячи зі змісту цих норм, можна зробити висновок, що коли виникає страховий випадок, страховик зобовязаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком. Зокрема, несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою для відмови від страхового відшкодування, а лише в тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обовязок виплатити страхове відшкодування.

Закон повязує обовязок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком, а не з наданням певних доказів страхувальником.

За таких обставин позовні вимоги позивача до ОСОБА_1 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.307,309 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 9 лютого 2011 року скасувати.

В позові Приватного акціонерного товариства Українська інноваційна страхова компанія Інтервестсервіс, в інтересах якого за довіреністю діє товариство з обмеженою відповідальністю Юрдана, до ОСОБА_1 про відшкодування збитків відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом