Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-3250/2012 р. Головуючий у 1-й інстанції: Махіборода Н.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2012 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.,

суддів Дашковської О.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: друга Запорізька державна нотаріальна контора, Долинська сільська рада Запорізького району Запорізької області, про визнання заповіту недійсним, визнання частково недійсними свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом та визнання права власності на частку спадкового майна, -

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи: друга Запорізька державна нотаріальна контора, Долинська сільська рада Запорізького району Запорізької області, про визнання заповіту недійсним, визнання частково недійсними свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом та визнання права власності на частку спадкового майна.

В позові зазначив, що ОСОБА_5, батьку позивача та відповідача, на праві власності належали: 1/4 частка житлового будинку №12 по вулиці Отто Шмідта в місті Запоріжжі, розташованого на земельній ділянці площею 2288 кв.м., житловий будинок № 48 по вул. Дружня, в с.Бабурка, Запорізького району, Запорізької області, розташований на земельній ділянці площею 4574 кв.м. та земельна ділянка на території Долинської сільради Запорізького району Запорізькій області площею 5,18 га. 21.10.2002р. ОСОБА_5 склав заповіт, яким все своє майно з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося на день його смерті, він заповів старшому сину - ОСОБА_3, відповідачу по справі, що посвідчено Долинською Сільрадою Запорізького району Запорізької області за реєстровим №275. 20.11.2005р. ОСОБА_5 помер. Після його смерті, відповідач ОСОБА_3С звернувся до 2-ї Запорізької держнотаріальної контори з заявою про прийняття спадку і отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом: від 23.09.2006р. - на житловий будинок №48 по вул. Дружній в с. Бабурка, Запорізького району Запорізької області, за реєстровим №526; від 23.09.2006р. - на земельну ділянку площею 5,18га., розташовану на території Долинської

2

сільради Запорізького району Запорізької області, під реєстровим № 529; та від 09.02.2010р. - на 1/4 частку житлового будинку № 12 по вулиці Отто Шмідта в місті Запоріжжі, за реєстровим № 2-177. На підставі чого, були внесені відомості в реєстр права власності на нерухоме майно та зміни до технічних паспортів на вищевказані будинки, які, по даним ОП ЗМБТІ, належать ОСОБА_3, відповідачу по справі. Крім того, відповідач ОСОБА_3С отримав державний акт Серії ЯГ № 710793 від 11.04.2007р. на право власності на земельну ділянку площею 5,18 га., розташовану на території Долинської сільради Запорізького району Запорізької області.

Посилаючись на те, що заповіт був посвідчений сільрадою, а не нотаріальною конторою, а також зловживання батьком спиртними напоями, та сумніваючись у фізичному та психологічному стані батька на момент укладення ним заповіту, позивач просив суд визнати частково недійсними свідоцтва, видані на ім'я відповідача, про право на спадщину за заповітом від 23.09.2006р. та від 09.02.2010р., оскільки вважає, що на момент смерті батька, він, проживаючи в частині будинку по вул. Отто Шмідта в м. Запоріжжі, фактично прийняв спадщину та має рівне право з братом на спадкове майно, а саме - на 1/2 частку від 1/4 частки будинку № 12 по вулиці Отто Шмідта в місті Запоріжжі, на 1/2 частку житлового будинку № 48 по вулиці Дружня в селі Бабурка, Запорізького району, Запорізької області та на 1/2 частку земельної ділянки, розташованої на території Долинської сільради Запорізького району Запорізькій області площею 5,18 га.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3, в особі свого представника ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення його позову.

Колегія суддів вважає, що апеояційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову суд обгрунтовно виходив з недоведеності позивачем заявлених у позові вимог.

Судом встановлено, що батьку позивача та відповідача ОСОБА_5, на праві власності належали: 1/4 частка житлового будинку №12 по вулиці Отто Шмідта в місті Запоріжжі, розташованого на земельній ділянці площею 2288 кв.м., житловий будинок № 48 по вул. Дружня, в с.Бабурка, Запорізького району, Запорізької області, розташований на земельній ділянці площею 4574 кв.м. та земельна ділянка на території Долинської сільради Запорізького району Запорізькій області площею 5,18 га. 21.10.2002р.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованою особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

З матеріалів справи вбачається, що 21.10.2002 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким все своє майно з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося на день його смерті, він заповів - ОСОБА_3, відповідачу по справі, що посвідчено при перевірці дієздатності ОСОБА_5 секретарем виконавчого комітету Долинською Сільрадою Запорізького району Запорізької області за реєстровим № 275 / а.с.53 /.

За діючим на час відкриття спадщини Наказу Міністерсьва юстиції України № 22/5 від 25.08.1994 року "Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовоми особами виконавчих комітетів сільських, селіщних, міських Рад народних депутатів України" передбачено, що у населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконкому мають вчиняти нотаріальні дії, зокрема щодо засвідчення заповітів.

3

Отже заповіт, посвідчений 20.11.2005р. секретарем виконавчого комітету Долинської сільради складено належною особою без порушень вимог щодо його форми та посвідчення.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Дані побутової характеристки до таких доказів віднести неможливо.

Посилання позивача на те, що він прийняв спадщину оскільки на час смерті проживав з батьком до уваги прийняті не можуть, бо ці обставини при наявності заповіту значення не мають.

Також у нього, оскільки він не є неповнолітньою чи непрацездатною особою, не виникло право на обовязкову частку у спадщині.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду про відмову у задоволенні позову за його безпідставністю є законним та обгрунтованим , підстав для його скасування не мається.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2012 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: