Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-3932/ 12 р. Головуючий у 1 інстанції: Сидоренко Ю.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2012 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.

Суддів: Подліянової Г.С.

ОСОБА_2

При секретарі: Карацюпі О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 06 червня 2012 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов'язків,

ВСТАНОВИЛА :

У квітні 2012 року ПП ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов'язків, в якому просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 7768,05 грн. та судові витрати 214,00 грн., а всього 7982,05 грн.

В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що вона займається підприємницькою діяльністю і є фізичною особою підприємцем без створення юридичної особи з правом найму працівників, згідно Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії BOO № 224939, виданого Василівською райдержадміністрацією Запорізької області 01.04.2003 року.

09.11.2009 року між нею та відповідачкою ОСОБА_3 був укладений письмовий трудовий договір, відповідно до якого відповідачка взяла на себе обов'язки по виконанню роботи в якості продавця продовольчих товарів, в обов'язки якої входило зберігання та реалізація товарно-матеріальних цінностей. З нею було також укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Проведеною 22.04.2011 року ревізією (інвентаризацією) підзвітних ОСОБА_3 товарно-матеріальних цінностей було виявлено недостачу на суму 8865,69 грн., з якої відповідачем добровільно було погашено нестачу на суму 1097,64 грн.

При з'ясуванні обставин було встановлено, що дана недостача виникла з вини відповідачки внаслідок порушення ОСОБА_3 покладених не неї трудових обовязків, а саме допуску на робоче місце сторонніх осіб, продажу товару безоплатно, в борг, самовільне завищення цін на товари. До теперішнього часу відповідачка суму заподіяної позивачу матеріальної шкоди у повному обсязі не відшкодувала, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 06 червня 2012 року позов задоволено.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_4 шкоду, заподіяну працівником при виконанні трудових обов'язків в сумі 7768 (сім тисяч сімсот шістдесят вісім) гри. 05 коп., судовий збір в сумі 214,00 (двісті чотирнадцять) гривень, а всього - 7982 (сім тисяч дев'ятсот вісімдесят дві) гривні 05 копійок.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням ОСОБА_3 подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, ухвалити нове яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, щ суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом установлено, що 09.11.2009 року між сторонами був укладений безстроковий трудовий договір, згідно якого відповідачка була прийнята на роботу продавця продовольчих товарів фізичної особи субєкта підприємницької діяльності приватного підприємця ОСОБА_4 З відповідачкою також був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 09.10.2009 року ( а.с. 14-15). Відповідно до наказу ПП ОСОБА_5 № 4 від 09.10.2009 року ОСОБА_3 була фактично допущена до роботи продавця продовольчих товарів з 09.10.2009 року (а.с. ).

22.04.2011 року у бакалійному відділі магазину була проведена інвентаризація товарно-матеріальних цінностей в результаті якої була встановлена недостача в сумі 8315, 72 грн. та дефектного товару на суму 549, 97 грн. Акт інвентаризації товарно-матеріальних цінностей ОСОБА_3 підписала ( а.с. 48).

Згідно акту передачі готівки від 13.05.2011 року та від 13.05.2011 року позивачкою від ОСОБА_3 прийнято грошові кошти від реалізації дефектного товару в сумі 234.70 грн., борги покупців на суму 91, 53 грн., грошові кошти в рахунок погашення недостачі в сумі 771, 41 грн. (а.с. 49-50).

Згідно наказу № 3-1 ОС ОСОБА_3 звільнена з посади продавця за п. 2 ст. 41 КЗпП України за втратою довіри ( а.с. 50).

Згідно з п.1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи, вимоги закону, надав належну оцінку доказам по справі і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_4.

Доводи апеляційної скарги про те, що між позивачем та ОСОБА_3 не був укладений договір про взяття останньою на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання не заслуговують на увагу, оскільки між сторонами був укладений такий договір 09.10.2009 року (а.с.14), а відповідно до наказу ПП ОСОБА_4 № 4 від 09.10.2009 року ОСОБА_3 була допущена до роботи продавця продовольчих товарів з 09.10.2009 рок, що відповідно до ст. 24 КЗпП України є укладенням трудового договору (а.с. 101).

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що судом повно і всебічно зясовані обставини справи, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права при розгляді спору не порушені, застосовані правильно, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, а інші доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права є неспроможними і необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 31ё4, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 06 червня 2012 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: