АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-3368/11 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/491/239/12 ОСОБА_1
Категорія 26 ( ІІІ) Доповідач Карнаух В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Карнаух В.В.

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

при секретарі: Бадалян Н.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_4» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 листопада 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом в якому просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_5 акціонерного товариства «Суха Балка» ( надалі ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_4») на його користь у відшкодування моральної шкоди, спричиненої втратою професійної працездатності у звязку із нещасним випадком на виробництві, в сумі 192 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 листопада 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено частково: стягнуто з ВАТ «Суха Балка» на його користь у відшкодування моральної шкоди 35 000 грн. Стягнуто з відповідача 350 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_4» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Зокрема вважає, що судом застосовано до спірних правовідносин норми законодавства, які не підлягали застосуванню та не застосовано спеціальний Закон, який підлягає застосуванню.

Крім того, посилається на те, що позивачем не наданий висновок МСЕК про наявність факту спричинення йому моральної шкоди, а довідка МСЕК про відсоток втрати працездатності не є підтвердженням факту заподіяння моральної шкоди; позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_4 встановлено, що ОСОБА_2 працював майстром на шахті Ювілейна ПАТ «Євраз ОСОБА_4». 21 жовтня 2010 року під час виконання своїх службових обов'язків з ним стався нещасний випадок, в результаті якого його було травмовано.

ОСОБА_6 розслідування нещасного випадку позивача від 25 жовтня 2010 року , комісією встановлено, що нещасний випадок , який стався із майстром дільниці № 39 шахти Ювілейна ПАТ Євраз ОСОБА_4 ОСОБА_2 Повязаний із виробництвом. Винним в спричинені трудового каліцтва є потерпілий (а.с.12-13, 14-15).

За висновком МСЕК від 15 лютого 2011 року позивачу було первинно встановлено 45% втрати професійної працездатності по трудовому каліцтву по зору.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач винен у виникненні у позивача трудового каліцтва.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

ОСОБА_6 ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу є безпідставними та такими, що суперечать Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. № 212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з трудовим каліцтвом встановлений в судовому засіданні. Позивач періодично потребує амбулаторного і стаціонарного лікування, переносить біль , постійно відчуває незручність, оскільки повністю не бачить на праве око. Він переніс тяжку операцію на правому оці , потребує періодичного обстеження; обмежений у фізичній роботі по дому, переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

У звязку з чим доводи апеляційної скарги стосовно не надання позивачем доказів спричинення моральної шкоди не можуть бути взяті колегією суддів до уваги.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідача моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного ОСОБА_4 України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008р., відповідно до якого статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без повного урахування розяснень п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, характер отриманого позивачем професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

З огляду на те, що позивачу встановлено 45 % втрати професійної працездатності та беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманого позивачем професійного захворювання, і повязані з ним фізичні і моральні страждання, інтенсивність і довготривалість фізичних і психічних страждань , істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, і наслідків, що наступили, колегія суддів вважає , що розмір моральної шкоди , який підлягає стягненню на користь позивача з ПАТ Євраз ОСОБА_4, повинен бути зменшений з 35 000 грн. до 20 000 грн., а рішення суду підлягає в цій частині зміні відповідно до положень п.3ч.1ст.309 ЦПК України.

При вирішенні питання розподілу судових витрат судом першої інстанції порушено п.п.2 п.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», який набрав чинності 1 листопада 2011 року, відповідно якого, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви не майнового характеру становить 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня календарного року.

ОСОБА_4 помилково стягнуто з ВАТ ЄВРАЗ ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у сумі 350 грн. а тому, в цій частині рішення підлягає зміні, та зменшенню розміру судового збору до 94,10 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_4» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 листопада 2011 року в частині розміру моральної шкоди та судових витрат, стягнених з ОСОБА_5 акціонерного товариства ««ЄВРАЗ ОСОБА_4» на користь ОСОБА_2, змінити, зменшивши розмір моральної шкоди до 20 000 грн. та судових витрат - до 94,10 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: