Справа № 1711/783/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2012 року м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Ковбасюк А.О.,

- представника позивачки - ОСОБА_1,

- відповідача - ОСОБА_2,

- представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Кузнецовськ цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої дитини та неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

12 квітня 2012 року ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення на її користь неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в загальній сумі 57313 (пятдесят сім тисяч триста тринадцять) грн. 00 коп. Такі позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що відповідач, будучи зобовязаним на підставі виконавчого листа Кузнецовського міського суду Рівненської області №2-714 від 23 листопада 2009 року сплачувати в її користь аліменти на утримання спільних дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп. щомісячно з 27 квітня 2009 року, допустив виникнення заборгованості по сплаті вказаних аліментів в загальній сумі 18400 (вісімнадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп., що підтверджується довідкою відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції №77 від 16 березня 2012 року. Враховуючи дану обставину, позивачка вважає, що у відповідності до ч.2 ст.196 СК України вона має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за березень, червень, липень і грудень 2010 року, за січень-червень, жовтень і листопад 2011 року та лютий 2012 року, загальна сума якої (неустойки) згідно її розрахунку становить 57313 (пятдесят сім тисяч триста тринадцять) грн. 00 коп. Разом з цим ОСОБА_4 зазначила, що заборгованість ОСОБА_2 по сплаті вказаних аліментів на утримання дітей відсутня за квітень, травень, серпень-листопад 2010 року, за липень-вересень і грудень 2011 року та за січень 2012 року в звязку зі сплатою відповідачем аліментів у більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду. В обґрунтування заявлених вимог позивачка також вказала, що відповідач не звертався до суду або до державної виконавчої служби з вимогами (заявами) щодо зменшення розміру аліментів, їх розстрочки або відстрочки, є працездатним та має можливість сплачувати аліменти в достатньому (встановленому судом) розмірі, однак свідомо не виконує свого обовязку.

Із змісту письмових заперечень, наданих суду представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 слідує, що відповідач та його представник повністю не визнають позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дітей та вважають їх необґрунтованими і безпідставними. У письмових запереченнях ОСОБА_3 стверджує, що відповідач, виконуючи рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 листопада 2009 року, регулярно сплачує аліменти, хоча має нерегулярний, мінливий дохід, весь час перебуває в пошуках постійного місця роботи, працює в основному на сезонних роботах, а то і взагалі заробляє на проживання випадковими заробітками, і за таких обставин максимально намагається не допускати заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей. Доводи про безпідставність позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утриманя дітей представник відповідача аргументує незрозумілими розрахунками позивачки при визначенні даної неустойки (пені) та відсутністю вини платника аліментів у виникненні заборгованості зі сплати аліментів. При цьому ОСОБА_3 зазначив, що оскільки згідно з ч.1 ст.196 СК України підставою для стягнення неустойки (пені) є винна поведінка платника аліментів, то при утворенні заборгованості не за виною платника аліментів дані заходи не застосовуються. Покликаючись на п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ОСОБА_3 вказав, що на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Заперечення проти даного позову ОСОБА_4, подані представником відповідача, також ґрунтуються на неправомірності і суперечливості наведених позивачкою розрахунків, невизначенні нею дати виникнення заборгованості. При цьому ОСОБА_3 зазначив про сплату ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей у більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду, що визнається самою ОСОБА_4, і про сплату відповідачем 23 вересня 2011 року в рахунок цих аліментів 7000 (семи тисяч) грн. 00 коп., що підтверджується нотаріально посвідченою заявою позивачки. За таких обставин, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4Г, оскільки вважає, що у такий спосіб позивачка намагається за неаргументованими розрахунками незаконно, з надуманих підстав стягнути з ОСОБА_2 нічим не передбачені кошти.

Під час судового розгляду справи позивачка ОСОБА_4 повністю підтримала свої позовні вимоги, заявлені до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей. З пояснень, наданих позивачкою у судовому засіданні, слідує, що відповідач, сплачуючи аліменти на утримання спільних дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, допускав прострочення зі сплати аліментів по 2-3 місяці. ОСОБА_4 пояснила, що у серпні 2008 року вона позичила у ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп., з яких 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп. за їх спільною згодою були зараховані в рахунок сплати аліментів на утримання дітей, а 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. була повернута відповідачу. Позивачка ствердила в судовому засіданні, що вказані грошові кошти, які отримані від ОСОБА_2, є матеріальною допомогою на дітей зі сторони їх батька за ті часи, за які вона не подавала позов про стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Разом з цим ОСОБА_4 підтвердила добровільність написання нею заяви від 23 вересня 2011 року про отримання від відповідача 7000 (семи тисяч) грн. 00 коп. в рахунок сплати аліментів на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що посвідчена нотаріусом Київського міського нотаріального округу 23 вересня 2011 року і зареєстрована в реєстрі за №3167.

Представник позивачки ОСОБА_1 у судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги ОСОБА_4 та зазначив, що відповідач належним чином не виконує свої обовязки зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і малолітньої дочки ОСОБА_6, 20 жовтня 2001 року, хоча є фінансовоспроможним. Зокрема, представник ОСОБА_4 наголосив на тому, що відповідач має у власності транспортний засіб автомобіль, марки «Hyundai Matrik», д/н НОМЕР_1, і квартиру, яку здає в оренду щодобово. Дана обставина, на думку ОСОБА_1, свідчить про стабільний дохід ОСОБА_2 та належне його матеріальне забезпечення. При цьому представник позивачки пояснив, що в разі фінансової неспроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей, останній подав би в суд позов про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього в користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої дитини і неповнолітньої дитини згідно з рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 листопада 2009 року. Представник ОСОБА_4 вважає, що оскільки ОСОБА_2 такого позову не подав, то це свідчить, що за таких умов він погодився на раніше визначений розмір аліментів в сумі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп. щомісячно. Також на думку ОСОБА_1 активна, проте несвоєчасна сплата аліментів на утримання дітей, що здійснюється відповідачем, також свідчить про його фінансову спроможність та можливість сплачувати аліменти без порушень строків сплати цих платежів та прямо вказує на наявність вини ОСОБА_2 у виникненні заборгованості зі сплати аліментів на утримання дітей. Даючи пояснення щодо проведеного розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей, представник позивачки зазначив, що за основу ним була взята довідка відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції №77 від 16 березня 2012 року. Згідно з доводами представника ОСОБА_4 станом на 16 березня 2012 року заборгованість відповідача по сплаті вказаних аліментів на утримання дітей становить 18400 (вісімнадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп. При цьому представник позивачки вказав, що ОСОБА_2 сплачував аліменти на утримання дітей наступним чином: за лютий 2010 року 24 лютого 2010 року в розмірі 3100 (три тисячі сто) грн. 00 коп., за травень 2010 року 17 травня 2010 року в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп., за вересень 2010 року 09 вересня 2010 року в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп., за жовтень 2010 року 06 жовтня 2010 року в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп., за листопад 2010 року 03 листопада 2010 року в розмір 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп., за грудень 2010 року 23 грудня 2010 року в розмірі 700 (сімсот) грн. 00 коп. і 31 грудня 2010 року в розмірі 400 (чотириста) грн. 00 коп., за березень 2011 29 березня 2011 в розмірі 500 (пятсот) грн. 00 коп., за квітень 2011 року 04 квітня 2011 року в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., за травень 2011 року 27 травня 2011 року в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., за липень 2011 року 21 липня 2011 року в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп., за серпень 2011 року 30 серпня 2011 року в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. ОСОБА_1 вважає, що 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп., отримані позивачкою від відповідача, не підлягають зарахуванню в рахунок сплати аліментів на утримання дітей, оскільки вони були надані ОСОБА_2 до рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 листопада 2009 року.

Позивачка ОСОБА_4 та її представник - ОСОБА_1 визнали у судовому засіданні, що у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дітей відмовлено.

Даючи пояснення у судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 повністю не визнав позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей, зазначивши про відсутність його вини у виникненні періодичного прострочення сплати аліментів в користь позивачки на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_6, 20 жовтня 2001 року. Відповідач ствердив, що всі свої вільні кошти він спрямовує саме на сплату аліментів на утримання дітей. При цьому ОСОБА_2 пояснив, що навіть після припинення підприємницької діяльності в травні 2011 року, не маючи постійної роботи і стабільного доходу, він намагається знайти заробіток, виконуючи тимчасові ремонтні роботи (шпаклювання, клеєння шпалер), щоб допомогти своїм дітям. Відповідач підтвердив розміщення оголошень у газетах щодо здачі ним в оренду квартири, зазначивши, що на його пропозицію ніхто не відгукнувся і відповідно доходу від цього він не отримував. Згідно з поясненнями ОСОБА_2 належним йому автомобілем користуються родичі (брат, сестра і батьки), які допомагають йому платити кредит, взятий для придбання вказаного транспортного засобу, щомісячний платіж якого становить 1200-1500 (одна тисяча двісті одна тисяча пятсот) грн. 00 коп. і аліменти на утримання дітей. Відповідач підтвердив, що 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. він дійсно позичив ОСОБА_4 до рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 листопада 2009 року, проте в подальшому позивачка повернула йому лише 1000 (одну тисячу) грн. 00 коп., а інший борг у сумі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп. вони обопільно вирішили зарахувати в рахунок сплати вказаних аліментів на утримання дітей. Згідно з доводами ОСОБА_2 періодичне виникнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей не залежить від його волі, оскільки зумовлене відсутністю регулярного і стабільного заробітку (доходу). За таких обставин, відповідач просив суд відмовити ОСОБА_4 в задоволенні її позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей в загальній сумі 57313 (пятдесят сім тисяч триста тринадцять) грн. 00 коп.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні повністю підтримав позицію ОСОБА_2 з мотивів і обґрунтувань, викладених у письмових запереченнях, та зазначив про безпідставність і недоведеність позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей в загальній сумі 57313 (пятдесят сім тисяч триста тринадцять) грн. 00 коп. При цьому представник ОСОБА_2 пояснив, що відповідач погодився на визначення аліментів на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_6, 20 жовтня 2001 року, в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп., незважаючи на відсутність в нього постійного місця роботи та припинення підприємницької діяльності. За таких обставин, ОСОБА_3 стверджує, що у виникненні періодичної заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей вина ОСОБА_2 відсутня. При цьому представник відповідача вказав, що позивачка і її представник не довели зворотнього, тобто наявності вини ОСОБА_2 у простроченні ним сплати аліментів на утримання дітей, та жодного доказу у підтвердження цієї обставини суду не надали. Відсутність підстав для стягнення з відповідача в користь ОСОБА_4 неустойки (пені) у розмірі одного відсотка за прострочення сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 також обґрунтовує непритягненням ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дітей та неврахуванням ОСОБА_4 у рахунок сплати відповідачем вказаних аліментів на утримання дітей неповернутої позивачкою позики в розмірі 7000 (семи тисяч) грн. 00 коп. всупереч досягнутої домовленості з цього приводу.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_5, який 14 травня 2012 року досяг повноліття, під час судового розгляду справи підтримав вказані позовні вимоги ОСОБА_4 та висловив думку про те, що сплата відповідачем аліментів на утримання дітей має бути стабільною та вчасною.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - представник відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області - ОСОБА_7 у судовому засіданні підтвердила, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області перебуває рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 листопада 2009 року згідно з виконавчим листом №2-714, на підставі якого з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання дітей. З пояснень ОСОБА_7 слідує, що в грудні 2009 року вона викликала ОСОБА_2 з приводу виконання ним вказаного рішення суду і відповідач сплатив 1500 (одну тисячу пятсот) грн. 00 коп. та сказав, що буде старатись в подальшому вчасно сплачувати аліменти. Представник відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_7 підтвердила, що періодично відповідач прострочував сплату зазначених аліментів на утримання дітей, проте в порушенні кримінальної справи відносно нього за злісне ухилення від сплати аліментів було відмовлено у звязку з відсутністю в його діях складу злочину. ОСОБА_7 зазначила, що нею перевірялося матеріальне становище боржника, в ході чого було встановлена наявність у власності ОСОБА_2 автомобіля, придбаного в кредит. Згідно з поясненнями представника відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області заборгованість по аліментах, які стягуються з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої дитини і неповнолітньої дитини на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 листопада 2009 року, за період часу з 28 вересня 2009 року до 29 лютого 2012 року в загальній сумі 18400 (вісімнадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп., визначена в довідці відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції в Рівненській області №77 від 16 березня 2012 року без врахування сплачених відповідачем 7000 (семи тисяч) грн. 00 коп., що значаться в заяві ОСОБА_4 від 23 вересня 2011 року.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, дослідивши і оцінивши в сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив, що підстави для задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої дитини та неповнолітньої дитини відсутні.

До такого висновку суд прийшов з наступних мотивів.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 листопада 2009 року з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_2 (нині ОСОБА_4) О.Г. стягнуто аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_2 (нині ОСОБА_5) ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, і дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 28 вересня 2009 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Довідка відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції в Рівненській області №77 від 16 березня 2012 року свідчить, що заборгованість по аліментах, які стягуються з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої дитини і неповнолітньої дитини на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 листопада 2009 року, за період часу з 28 вересня 2009 року до 29 лютого 2011 року становить 18400 (вісімнадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп. Проте зі змісту цієї довідки слідує, що фактично в розрахунок загальної суми зазначеного боргу державним виконавцем фактично були враховані, як нарахування аліментів на утримання дітей, так і їх сплата за інший період часу з 28 вересня 2009 року до 29 лютого 2012 року.

В подальшому вказані дані були уточнені державним виконавцем і згідно з довідкою відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції в Рівненській області №198 від 18 липня 2012 року заборгованість по аліментах, які стягуються з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої дитини і неповнолітньої дитини на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 листопада 2009 року, за період часу з 28 вересня 2009 року до 29 лютого 2012 року становить 11400 (одинадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп. Зміст цього документу вказує на те, що при визначенні даної суми боргу ОСОБА_2 перед ОСОБА_4 щодо сплати аліментів на утримання дітей державним виконавцем враховані наступні платежі, здійснені відповідачем: 18 грудня 2009 року 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп., 24 лютого 2010 року 3100 (три тисячі сто) грн. 00 коп., 17 травня 2010 року 3000 (три тисячі) грн. 00 коп., 09 вересня 2010 року 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп., 06 жовтня 2010 року 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп., 03 листопада 2010 року 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп., 23 грудня 2010 року 700 (сімсот) грн. 00 коп., 31 грудня 2010 року 400 (чотириста) грн. 00 коп., 29 березня 2011 року 500 (пятсот) грн. 00 коп., 04 квітня 2011 року 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., 27 травня 2011 року 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., 21 липня 2011 року 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп., 30 серпня 2011 року 3000 (три тисячі) грн. 00 коп., 23 вересня 2011 року 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп., 06 грудня 2011 року 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп., 30 грудня 2011 року 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп. Факт перерахування вказаних сум ОСОБА_4 підтверджується платіжними дорученнями відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції в Рівненській області №2049 від 24 грудня 2009 року, №222 від 26 лютого 2010 року, №792 від 27 травня 2010 року, №1864 від 11 жовтня 2010 року, №2178 від 04 листопада 2010 року і квитанціями ПАТ КБ «Приватбанк» від 09 вересня 2010 року, від 23 грудня 2010 року, від 31 грудня 2010 року, від 29 березня 2011 року, від 04 квітня 2011 року, від 27 травня 2011 року, від 21 липня 2011 року, від 30 серпня 2011 року, від 06 грудня 2011 року, від 30 грудня 2011 року.

Окрім цього, заява ОСОБА_2 (нині ОСОБА_4) О.Г. від 23 вересня 2011 року, посвідчена нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 від 23 вересня 2011 року, що зареєстровано в реєстрі за №3167, доводить, що позивачка отримала від ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп. в рахунок коштів на утримання дітей (аліментів) неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З пояснень сторін слідує, що зазначені грошові кошти в розмірі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп. було отримано ОСОБА_4 в позику від ОСОБА_2 раніше до рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 листопада 2009 року і не повернуто позивачкою та в подальшому за спільною згодою із відповідачем, як свідчить вказана нотаріально посвідчена заява ОСОБА_2 (нині ОСОБА_4) О.Г. від 23 вересня 2011 року, зараховано саме в рахунок сплати ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей. Таким чином, враховуючи, що відповідно до рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 листопада 2009 року стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_2 (нині ОСОБА_4) О.Г. аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_2 (нині ОСОБА_5) К.К., ІНФОРМАЦІЯ_1, і дочки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп. щомісячно, належить здійснювати, починаючи з 28 вересня 2009 року, суд встановив, що вказана сума грошових коштів в розмірі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп., яка перебувала в користуванні та розпорядженні ОСОБА_4 до прийняття вказаного рішення суду, є фактично аліментами, наперед сплаченими ОСОБА_2 в користь позивачки на утримання дітей: неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, зокрема: за вересень 2009 року 100 (сто) грн. 00 коп., за жовтень 2009 року 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп., за листопад 2009 року 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп., за грудень 2009 року 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп., за січень 2010 року 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп. і за лютий 2010 року 900 (девятсот) грн. 00 коп. Наступний платіж відповідача в сумі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп., сплачений 18 грудня 2009 року, є вказаними аліментами, сплаченими наперед за лютий 2010 року в сумі 600 (шістсот) грн. 00 коп. і за березень 2010 року в сумі 900 (девятсот) грн. 00 коп. Платіж, здійснений ОСОБА_2 24 лютого 2010 року в розмірі 3100 (три тисячі сто), є зазначеними аліментами, сплаченими ним наперед за березень 2010 року в сумі 600 (шістсот) грн. 00 коп., за квітень 2010 року в сумі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп. і за травень 2010 року в сумі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. Грошові кошти, внесені відповідачем 17 травня 2010 року в сумі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп., є вказаними аліментами, сплаченими ним за травень 2010 року в сумі 500 (пятсот) грн. 00 коп., і наперед сплаченими аліментами за червень 2010 року в сумі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп. і за липень 2010 року в сумі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. Платіж, вчинений ОСОБА_2 09 вересня 2010 року в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп., є зазначеними аліментами, сплаченими ним за липень 2010 року в сумі 500 (пятсот) грн. 00 коп. і за серпень 2010 року в сумі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп. Наступний платіж відповідача в сумі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп., сплачений 06 жовтня 2010 року, є вказаними аліментами, сплаченими за вересень 2010 року в сумі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп. і за жовтень 2010 року в сумі 500 (пятсот) грн. 00 коп. Платіж, здійснений ОСОБА_2 03 листопада 2010 року в розмірі 2000 (дві тисячі), є зазначеними аліментами, сплаченими ним за жовтень 2010 року в сумі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. і за листопад 2010 року в сумі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. Грошові кошти в сумі 700 (сімсот) грн. 00 коп., сплачені відповідачем 23 грудня 2010 року, є вказаними аліментами, сплаченими за листопад 2010 року в сумі 500 (пятсот) грн. 00 коп. і за грудень 2010 року в сумі 200 (двісті) грн. 00 коп. Наступний платіж, внесений ОСОБА_2 31 грудня 2010 року в розмірі 400 (чотириста) грн. 00 коп., є аліментами, сплаченими за грудень 2010 року в сумі 400 (чотириста) грн. 00 коп. Платіж, вчинений відповідачем 29 березня 2011 року в розмірі 500 (пятсот) грн. 00 коп., є зазначеними аліментами, сплаченими ним за грудень 2010 року в сумі 500 (пятсот) грн. 00 коп. Грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., сплачені відповідачем 04 квітня 2011 року, є вказаними аліментами, сплаченими за грудень 2010 року в сумі 400 (чотириста) грн. 00 коп. і за січень 2011 року в сумі 600 (шістсот) грн. 00 коп. Платіж, здійснений ОСОБА_2 27 травня 2011 року в розмірі 1000 (одна тисяча), є зазначеними аліментами, сплаченими ним за січень 2011 року в сумі 900 (девятсот) грн. 00 коп. і за лютий 2011 року в сумі 100 (сто) грн. 00 коп. Наступний платіж, внесений відповідачем 21 липня 2011 року в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп., є аліментами, сплаченими за лютий 2011 року в сумі 1400 (одна тисяча чотириста) грн. 00 коп. і за березень 2011 року в сумі 600 (шістсот) грн. 00 коп. Грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп., сплачені ОСОБА_2 30 серпня 2011 року, є вказаними аліментами, сплаченими за березень 2011 року в сумі 900 (девятсот) грн. 00 коп., за квітень 2011 року в сумі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп. і за травень 2011 року в сумі 600 (шістсот) грн. 00 коп. Платіж, здійснений відповідачем 06 грудня 2011 року в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп., є зазначеними аліментами, сплаченими ним за травень 2011 року в сумі 900 (девятсот) грн. 00 коп. і за червень 2011 року в сумі 600 (шістсот) грн. 00 коп. Наступний платіж, внесений ОСОБА_2 30 грудня 2011 року в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп., є аліментами, сплаченими за червень 2011 року в сумі 900 (девятсот) грн. 00 коп. і за липень 2011 року в сумі 600 (шістсот) грн. 00 коп.

Отже, вказані обставини свідчать, що заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_4 по сплаті вказаних аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_2 (нині ОСОБА_5) К.К., ІНФОРМАЦІЯ_1, і дочки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, виникала періодично та існувала тимчасово нетривалий період часу, оскільки в подальшому погашалася відповідачем, зокрема: з 01 серпня 2010 року до 08 вересня 2010 року (39 днів) за липень 2010 року в сумі 500 (пятсот) грн. 00 коп., з 01 вересня 2010 року до 08 вересня 2010 року (8 днів) за серпень 2010 року в сумі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп., з 01 жовтня 2010 року до 05 жовтня 2010 року (5 днів) за вересень 2010 року в сумі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп., з 01 листопада 2010 року до 02 листопада 2010 року (2 дні) за жовтень 2010 року в сумі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., з 01 грудня 2010 року до 22 грудня 2010 року (22 дні) за листопад 2010 року в сумі 500 (пятсот) грн. 00 коп., з 01 січня 2011 року до 28 березня 2011 року (87 днів) за грудень 2010 року в сумі 500 (пятсот) грн. 00 коп., з 01 січня 2011 року до 03 квітня 2011 року (93 дні) за грудень 2010 року в сумі 400 (чотириста) грн. 00 коп., з 01 лютого 2011 року до 03 квітня 2011 року (62 дні) за січень 2011 року в сумі 600 (шістсот) грн. 00 коп., з 01 лютого 2011 року до 26 травня 2011 року (115 днів) за січень 2011 року в сумі 900 (девятсот) грн. 00 коп., з 01 березня 2011 року до 26 травня 2011 року (87 днів) за лютий 2011 року в сумі 100 (сто) грн. 00 коп., з 01 березня 2011 року до 20 липня 2011 року (142 дні) за лютий 2011 року в сумі 1400 (одна тисяча чотириста) грн. 00 коп., з 01 квітня 2011 року до 20 липня 2011 року (111 днів) за березень 2011 року в сумі 600 (шістсот) грн. 00 коп., з 01 квітня 2011 року до 29 серпня 2011 року (151 день) за березень 2011 року в сумі 900 (девятсот) грн. 00 коп., з 01 травня 2011 року до 29 серпня 2011 року (121 день) за квітень 2011 року в сумі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп., з 01 червня 2011 року до 29 серпня 2011 року (90 днів) за травень 2011 року в сумі 600 (шістсот) грн. 00 коп., з 01 червня 2011 року до 05 грудня 2011 року (188 днів) за травень 2011 року в сумі 900 (девятсот) грн. 00 коп., з 01 липня 2011 року до 05 грудня 2011 року (158 днів) за червень 2011 року в сумі 600 (шістсот) грн. 00 коп., з 01 липня 2011 року до 29 грудня 2011 року (182 днів) за червень 2011 року в сумі 900 (девятсот) грн. 00 коп., з 01 серпня 2011 року до 29 грудня 2011 року (151 день) за липень 2011 року в сумі 600 (шістсот) грн. 00 коп., з 01 серпня 2011 року до 31 березня 2012 року (244 дні) за липень 2011 року в сумі 900 (девятсот) грн. 00 коп., з 01 вересня 2011 року до 31 березня 2012 року (213 днів) за серпень 2011 року в сумі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп., з 01 жовтня 2011 року до 31 березня 2012 року (183 дні) за вересень 2011 року в сумі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп., з 01 листопада 2011 року до 31 березня 2012 року (152 дні) за жовтень 2011 року в сумі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп., з 01 грудня 2011 року до 31 березня 2012 року (122 дні) за листопад 2011 року в сумі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп., з 01 січня 2012 року до 31 березня 2012 року (91 день) за грудень 2011 року в сумі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп., з 01 лютого 2012 року до 31 березня 2012 року (60 днів) за січень 2012 року в сумі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп., з 01 березня 2012 року до 31 березня 2012 року (31 день) за лютий 2012 року в сумі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп. Згідно з квитанціями ПАТ КБ «Приватбанк» від 18 квітня 2012 року, від 08 травня 2012 року і від 19 липня 2012 року ОСОБА_2 перерахував ОСОБА_4 наступні грошові кошти: 18 квітня 2012 року 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп., 08 травня 2012 року 1000 (одну тисячу) грн. 00 коп. і 19 липня 2012 року 8077 (вісім тисяч сімдесят сім) грн. 41 коп. З наведеного слідує, що заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_4 по сплаті вказаних аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_2 (нині ОСОБА_5) К.К., ІНФОРМАЦІЯ_1, і дочки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що фактично виникла за період часу з 01 серпня 2010 року до 29 лютого 2012 року станом на 19 липня 2012 року повністю погашена відповідачем.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом зясовано, що позовні вимоги ОСОБА_4 заявлені щодо стягнення з ОСОБА_2 в її користь неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення лише за березень, червень, липень і грудень 2010 року, за січень-червень, жовтень і листопад 2011 року та лютий 2012 року і лише до 31 березня 2012 року включно. В якості підстави для проведення розрахунку загальної суми вказаної неустойки (пені) в розмірі 57313 (пятдесят сім тисяч триста тринадцять) грн. 00 коп. позивачка використовувала довідку відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області №77 від 16 березня 2012 року без врахування 7000 (семи) тисяч грн. 00 коп., сплачених їй відповідачем до рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 листопада 2009 року, та інших уточнень, здійснених відділом державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області. До того ж зазначена довідка відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області №77 від 16 березня 2012 року не містить відомостей щодо кількості днів прострочення сплати присуджених аліментів.

За таких обставин, розглядаючи даний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів на утримання дітей за кожен день прострочення у межах заявлених вимог, суд встановив, що заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_4 по сплаті аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_2 (нині ОСОБА_5) К.К., ІНФОРМАЦІЯ_1, і дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, за березень і червень 2010 року взагалі відсутня. Неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів на утримання дітей за кожен день прострочення становить: за липень 2010 року 195 (сто девяносто пять) грн. 00 коп. (39 днів х 5 грн.); за грудень 2010 року 807 (вісімсот сім) грн. 00 коп. ((87 днів х 5 грн.)+(93 дні х 4 грн.)); за січень 2011 року 1407 (одна тисяча чотириста сім) грн. 00 коп. ((62 дні х 6 грн.)+(115 днів х 9 грн.)); за лютий 2011 року 2075 (дві тисячі сімдесят пять) ((87 днів х 1 грн.)+(142 дні х 14 грн.)); за березень 2011 року 2025 (дві тисячі двадцять пять) грн. 00 коп. ((111 днів х 6 грн.)+(151 день х 9 грн.)); за квітень 2011 року 1815 (одна тисяча вісімсот п'ятнадцять (121 день х 15 грн.); за травень 2011 року 2232 (дві тисячі двісті тридцять дві) грн. 00 коп. ((90 днів х 6 грн.)+(188 днів х 9 грн.)); за червень 2011 року 2586 (дві тисячі пятсот вісімдесят шість грн. 00 коп. ((158 днів х 6 грн.) + (182 дні х 9 грн.)); за жовтень 2011 року 2280 (дві тисячі двісті вісімдесят) грн. 00 коп. (152 дні х 15 грн.); за листопад 2011 року 1830 (одна тисяча вісімсот тридцять) (122 дні х 15 грн.); за лютий 2012 року 465 (чотириста шістдесят пять) грн. 00 коп. (31 день х 15 грн.). Загальна сума вказаної неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів складає 17717 (сімнадцять тисяч сімсот сімнадцять) грн. 00 коп.

Проте підстав для стягнення вказаної суми неустойки (пені) з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 немає.

Згідно з ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Пленум Верховного Суду України у п.22 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснив, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Отже, стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення здійснюється лише за наявності вини платника аліментів у виникненні заборгованості. В даному випадку вина ОСОБА_2 у виникненні заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей, присуджених рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 листопада 2009 року в користь ОСОБА_4, - відсутня.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не має регулярного, стабільного доходу. Позивачка та її представник не надали суду жодних доказів, які б свідчили про наявність у відповідача доходу, достатнього для сплати аліментів на утримання дітей в грудні 2010 року, січні-червні, жовтні і листопаді 2011 року та в лютому 2012 року в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп. щомісячно. Пояснення ОСОБА_4 і її представника щодо наявності у ОСОБА_2 доходу від здачі в найм (оренду) квартири є припущенням, оскільки не педтверджені належними і допустимими доказами.

Із повідомлення державного реєстратора виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №37 від 18 квітня 2011 року слідує, що станом на 18 квітня 2011 року відповідач не реєстрував підприємницьку діяльність без створення юридичної особи. Повідомлення відділу з питань торгівлі та сфери обслуговування населення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №05-14-6/44 від 20 квітня 2011 року свідчить про те, що ОСОБА_2 на території м.Кузнецовськ Рівненської області обєктів торгівлі та сфери обслуговування не відкривав. Факт припинення здійснення відповідачем підприємницької діяльності підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №043355, виданого державним реєстратором виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області станом на 30 травня 2012 року.

Окрім цього, сторонами, їх представниками та третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, визнано, що в порушенні кримінальної справи за ухилення від сплати аліментів на утримання дітей (ст.164 КК України) відносно ОСОБА_2 відмовлено. Вказана обставина, слідуючи положенню ч.1 ст.61 ЦПК України, є встановленою і доказуванню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Частиною 2 ст.196 СК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

З врахуванням наведених обставин, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої дитини та неповнолітньої дитини необхідно відмовити в звязку з його необґрунтованістю та безпідставністю.

Враховуючи наведені обставини, на підставі ч.ч.1, 2 ст.196 СК України, керуючись ст.4, ч.1 ст.11, ст.60, ч.ч.1, 3 ст.61, ч.1 ст.88, ч.3 ст.208, ч.ч.1-3 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218, ч.ч.2, 3 ст.222, ч.1 ст.223, ч.1 ст.294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої дитини та неповнолітньої дитини, за безпідставністю його вимог.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області особами, які брали участь у справі, та були присутні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення в цей же строк з дня отримання копії рішення суду.

Головуючий суддя О.І.Горегляд