РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1710/2-378/12

11 червня 2012 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Олійник П.В.

при секретарі - Озарчук Л.В.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по договору позики в сумі 70000 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликаються на те, що відповідач позичила у нього кошти і не повертає їх.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю і по аналогічних мотивах. Просить позов задоволити.

Відповідач позов не визнала та пояснила, що коштів у сумі 70 тис. грн. у позивача не брала. В кінці грудня 2011 року вона позичила у позивача 30 тис. грн., які віддала. Розписку про отримання коштів в сумі 70 тис. грн. відповідач написала внаслідок психічного та фізичного тиску на неї. Просить в задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_3 показав, що у його присутності позивач позичив відповідачу 70 тис. грн. і остання написала про це розписку. На цій же розписці він поставив свій підпис.

Свідок ОСОБА_4 показала, що в грудні 2011 року позивач позичав відповідачу кошти в сумі 30 тис. грн. Дані кошти відповідач повернула в січні 2012 року. Про позику 70 тис. грн. ій нічого не відомо. Позивач при ній телефонував відповідачу з вимогою повернути борг.

Суд, заслухавши пояснення сторін і свідків, зясувавши обставини та дослідивши представлені по справі докази вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як встановлено судом із розписки відповідач 10 лютого 2012 року взяла у позивача кошти в сумі 70000 грн. і зобовязувалася повернути їх до 16 лютого 2012 року.

Згідно ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. При цьому частиною другою цієї статті передбачено, що якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Із досліджених в судовому засіданні матеріалів про відмову в порушенні кримінальної справи встановлено, що відповідач 24.02.2012 р. звернулася до органів внутрішніх справ із заявою про прийняття мір до позивача, який погрожував фізичною розправою та знищенням майна відповідача і членів її сім"ї. В результаті проведення перевірки заяви відповідача 01.03.2012 р. було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_1 в звязку з відсутністю в його діях складу злочину (шахрайства та погроз фізичної розправи).

Оскільки, сума позики більш ніж у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, то договір позики повинен укладатися в письмовій формі. В звязку з тим, що факту насилля щодо відповідача при укладенні договору позики не встановлено, то згідно ст. 59 ЦПК України та ст. 1051 ЦК України покази свідків не можуть братися до уваги для підтвердження того, що гроші не були одержані відповідачем від позивача, а необхідно надати інші докази. Таких доказів відповідачем не надано і в судовому засіданні не здобуто.

На підставі наведеного суд вважає, що позивачем доведено надання ним позики відповідачу, а заперечення відповідача про те, що кошти нею не отримувалися не знайшло свого підтвердження.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. В зв"язку з цим суд задовільняє позов і стягує з відповідача 70 тис. грн..

Згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню сплачені ним витрати на оплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 59, 60, 88, 212 ЦПК України, ст.ст. 526, 625, 1046-1051 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 70000 (сімдесят тисяч) грн. та у відшкодування судових витрат 700 (сімсот) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Олійник П.В.