Справа № 222/788/12
Провадження № 2/222/214/12
У Х В А Л А

"23" травня 2012 р. смт.Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області

в складі: головуюча суддя Задорожна Л.І.,

секретар Косівець І.Р.,

розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра»про забезпечення позову,

установив :

Ухвалою від 23 травня 2012 року відкрито провадження у справі за позовом ПАТ КБ «Банк «Надра»до ОСОБА_1 про стягнення 7 143 грн. 46 коп. заборгованості за кредитним договором.

У своїй заяві про забезпечення позову позивач просить в порядку забезпечення позову тимчасово обмежити відповідача ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань за кредитним договором, а також накласти арешт на майно, яке належить йому на праві власності, стверджуючи, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 27 жовтня 2004 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір №20240922, відповідно до умов якого відповідачеві було надано бланковий кредитний ліміт в розмірі 1 750 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2,5% на місяць.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно до п.1 ч.1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відносно тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон відповідача, то тимчасова обмеженість у праві виїзду за кордон не передбачена в ст. 152 ЦПК України в якості одного з видів забезпечення позову. Заборона вчиняти певні дії не є поняттям тотожним з тимчасовим обмеженням прав у виїзді за кордон, оскільки заборона вчиняти певні дії в розумінні п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України стосується обмеження права особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що відносяться до предмета судового розгляду.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ КБ «Надра» заявило до відповідача майнові вимоги, тобто, просить стягнути з нього борг. Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто, ст. 152 ЦПК України, де передбачено, що такі вимоги забезпечуються накладенням арешту на майно, чи грошові кошти відповідача.

Суд вважає, що задоволення вимог заяви про забезпечення позову щодо тимчасового обмеження відповідача у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа призведе до порушення судом норм ст. 33 Конституції України, згідно якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь якій час повернутися в Україну.

Відповідно до п.п.2, 8 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і виїзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України та якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі. Громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Аналіз змісту зазначеної норми закону свідчить, що обмеження у праві виїзду за кордон є мірою адміністративно-правового впливу на громадян України, які мають невиконані зобовязання на її території та не може кваліфікуватися як вид забезпечення позову, що вживається судом для забезпечення реального виконання майбутнього рішення суду.

В сенсі ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, яка є частиною національного законодавства, та ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Крім того, позивач не зазначив в заяві мотивів, із яких дійшов до висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову майнового характеру шляхом тимчасового обмеження права виїзду відповідача за кордон може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового

- 2 -

рішення.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»№ 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи ці розяснення Пленуму Верховного Суду України, при розгляді заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову щодо тимчасового обмеження відповідачів у праві виїзду за межі України, суд не має можливості пересвідчитись, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також не може зясувати дані про особу відповідача, у тому числі рід його діяльності, який може бути пов'язаний із необхідністю виїзду за кордон.

Керуючись ст.ст. 151 - 153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра»про забезпечення позову задовольнити частково.

На забезпечення позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра»до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості накласти арешт на майно, яке є власністю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Розяснити, що ОСОБА_1 протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про скасування заходів забезпечення позову відповідно до ч.4 ст.154 ЦПК України

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра»про забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження відповідача у праві виїзду за кордон відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі постановляння ухвали без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: