Дата документу: 03.04.2012
Справа № 0818/1885/2012
Номер провадження 2-н/0818/363/2012
УХВАЛА
03 квітня 2012 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Геєць Ю.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою Комунального підприємства „Водоканал про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість по оплаті за воду і послуги каналізації, -
КП „Водоканал звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість по оплаті за воду і послуги каналізації.
Ухвалою судді від 17 лютого 2012 року заява КП „Водоканал про видачу судового наказу залишена без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме:
Клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (тобто, враховуючи майновий стан сторони). При цьому, заявником не було надано до суду жодних даних, які б підтверджували неспроможність заявника сплатити судовий збір, передбачений за розгляд вказаної заяви.
Згідно поштового повідомлення заявник отримав ухвалу про залишення позову без руху 26.03.2012 року, однак станом на 03.04.2012 року зазначені в ухвалі суду від 17.02.2012 року недоліки не виправив, в порушення вимог передбачених ч. 5 ст. 119 ЦПК України.
Таким чином, протягом встановленого судом строку, недоліки зазначені в ухвалі суду щодо вимог передбачених ч. 5 ст. 119 ЦПК України, позивачем не усунуто, вимоги суду не виконано.
Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедент ними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства»від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі»від 19 червня 2001 року.
У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У звязку з наведеним, вимога суду з підстав, передбачених ч. 5 ст. 119 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.
Оскільки позивачка протягом встановленого судом строку недоліки зазначені в ухвалі суду не усунула позовна заява підлягає поверненню.
Керуючись ст. 121 ЦПК України, -
Заяву Комунального підприємства „Водоканал про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість по оплаті за воду і послуги каналізації - вважати неподаною та повернути заявнику.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Ю.В. Геєць