АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0413/431/12 22-ц/491/1976/12
Справа № 2/413/431 /12 Головуючий в 1 -й інстанції
Провадження № 22-ц/491/1976/12 ОСОБА_1
Категорія -26 (IV ) Доповідач Карнаух В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Карнаух В.В.,

суддів: Братіщевої Л.А., Остапенко В.О.,

при секретарі: БадалянН.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі згідно із вимогами ч.2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, без участі -осіб, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи , апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_3, на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 23 квітня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Євраз ОСОБА_4" про відшкодування моральної шкоди , -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2012 року ОСОБА_5 звернувся до суду з зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 214600грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він працював з 1984 року по 1997 рік на ш. ім.Фрунзе Рудник "ОСОБА_4" (надалі ПАТ "Євраз ОСОБА_4") у шкідливих умовах праці. Висновком МСЕК від 30 січня 1996 року позивачу встановлена втрата професійної працездатності 50% та третя група інвалідності. 'Посилається на те, що з вини відповідача через несприятливі умови праці він втратив професійну працездатність, що спричиняє йому моральні страждання, тому просить суд стягнути на його користь моральну шкоду.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 квітня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє за довіреністю в інтересах

позивача ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм

матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам

справи, ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового про задоволення

позовних вимог.

Зокрема, вважає, що судом не враховано, що відповідно до ст.83 ЦК УРСР 1963 року строки позовної давності до вимог про відшкодування моральної шкоди не застосовуються.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

ОСОБА_4 встановлено, що ОСОБА_3П, з 26 червня 1984 року по 29 серпня 1997 року , відповідно копії трудової книжки, працював на шахті ім. Фрунзе Рудник "Суха Балка" у шкідливих умовах праці.

Висновком МСЕК від 30 січня 1996 року позивачу встановлена втрата професійної працездатності 50% та третя група інвалідності.

За висновком МСЕК від 14 березня 2005 року ОСОБА_3 встановлено 40% втрати працездатності та 3 група інвалідності, безстроково.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , суд першої інстанції

керувався положеннями ст.ст. 440,456 ЦК України в редакції 1963 року та п.6

Прикінцевих та перехідних положень й виходив з того, що правові норми, які

розповсюжувались на спірні правовідносини, не містили посилання, відповідно до яких

і позовна давність на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим

ушкодженням здоров'я, не поширювалась.

Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 214 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

На час виникнення спірних правовідносин можливість відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, за рахунок роботодавця на підставі рішення суду передбачалося п. 11 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затвердженими Постановою Кабінету ^Міністрів України від 23 червня 1993 р. № 472 (далі - Правила).

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, оскільки питання про відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати -характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодуванню моральної шкоди у цих випадках, та коли були вчинені дії, якими * .заподіяно цю шкоду.

Порядок та умови відшкодування моральної шкоди, завданої працівникові внаслідок небезпечних або шкідливі умови праці були визначені нормами діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства, а саме: ст. 12 Закону України «Про охорону праці» та Правилами відшкодування власником підприємства, установи і , організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 р. № 472 (далі - Правила).

Статтею 12 Закону України «Про охорону праці» в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що відшкодування моральної4 .шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Покладення обов'язку з відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, на власника підприємства, установи і організації або уповноважений ним орган

передбачалося і Правилами

Дослідивши надані докази, а саме: акт № 4 розслідування хронічного професійного захворювання ( отруєння) від 27 грудня 1995 року (а.с. 9); висновок ВТЕК від ЗО січня 1996 року про встановлення ОСОБА_3 первинно втрати професійної працездатності в розмірі 50%, а також виходячи з того, що мав місце факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв'язку із професійним захворюванням , оскільки він змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, . позбавлений нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя, суд першої інстанції правильно визначив, що саме ПАТ "Євраз ОСОБА_4", на якому працював позивач, й яке заподіяло йому моральну шкоду, повинно її відшкодувати.

Однак, вирішуючи спір, суд першої інстанції, визначившись з характером спірних правовідносин, дійшов помилкового висновку про пропуск позивачем строку позовної давності.

У зв'язку із чим, колегія суддів зважує на доводи апеляційної скарги представника позивача, оскільки до вимог про відшкодування моральної шкоди , які випливають з порушення особистих немайнових прав, строки позовної давності відповідно до ст.83 ЦК УРСР 1963 року не застосовуються (п.16 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

З набранням чинності ЦК України 2003 року позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або " смертю п. З ч.І ст. 268 цього Кодексу/.

Крім того, відповідно до абзацу 2 п. 11 Правил, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від інших будь-яких виплат.

Проте місцевий суд, дійшовши обґрунтованого висновку про те, що відповідальність за заподіяну позивачеві моральну шкоду внаслідок отримання ним професійного захворювання несе відповідач, однак дійшов помилкового висновку про пропуск позивачем строку позовної давності.

Оскільки позивачу ОСОБА_3 встановленого МСЕК від 30 січня 1996 року , тому обов'язок відшкодування моральної шкоди несе роботодавець.

Правилами обмежено розмір компенсації у 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який на час виникнення спірних правовідносин визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати , що існував до 01 лютого 1996 року, тобто 60 . тисяч карбованців, а з введенням грошової реформи 0,6 грн., дане застосування роз'яснено Головою Верховного ОСОБА_4 України в листі від 24 вересня 1996 року № 6.3.-96.

З огляду на вищенаведене, на думку колегії суддів, розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, повинен становити 200x0,6 грн. = 120 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій у сумі 160,95 грн.( 107,30 грн. + 53,65 = 160,95 грн.) '

Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу, які відповідно ч. 2 ст.88 ЦПК України стягуються на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог ( з розрахунку 214600-100%, 120 грн.- задоволено, Х= 120x100/214600=0,06 грн.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої

інстанції, як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення відповідно до вимог п.п. З, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, про часткове задоволення позовних вимог..

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п.3,4 ч.І ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 23 квітня 2012 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Євраз ОСОБА_4" про відшкодування моральної шкоди задовольнити . частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Євраз ОСОБА_4" на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 120 гривень , витрати на правову допомогу 0,06 грн. та судовий збір на користь держави за розгляд справи в суді , першої та апеляційної інстанціях у сумі 160,95 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: