Дата документу: 03.02.2012
Справа № 818/489/2012
Номер провадження 2/818/1214/2012
РІШЕННЯ
03 лютого 2012 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Геєць Ю.В., при секретарі Ровенській В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, -
ПАТ КБ „ПриватБанк звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.
Враховуючи, що свої зобовязання за кредитним договором відповідач належним чином не виконує, станом на 14.04.2011 року виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 6569,53 доларів США, яка складається з наступного:
- 5355,42 доларів США - заборгованість за кредитом;
- 950,27 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом;
- 24,02 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;
- 239,82 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.
В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про слухання справи за відсутності їх представника.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заперечень на позов не надав, через канцелярію суду надав заяву про відкладення слухання справи та надати час для ознайомлення з матеріалами справи та зняття копій з документів.
За змістом ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст. 157 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п'ятнадцять днів.
Між тим на виконання вимог закону від сторін клопотання про продовження строків розгляду даної справи не надходило.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи відповідачем 05 жовтня 2011 року отримано ухвалу суду про відкриття провадження по цивільній справі з копією позовної заяви та копіями всіх документів.
За таких обставин, суд визнає, що відповідач без поважних причин не зявився до суду та вважає за можливе справу розглянути за відсутністю сторін та їх представників на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства.
Статтею 589 ЦК України та ч. 1 ст. 20 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2654-XII „Про заставу встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Пунктом 15.7.1 укладеного між сторонами договору застави рухомого майна, передбачено право заставодержателя звернути стягнення на заставлене майно у випадку, якщо в момент настання термінів якого-небудь із передбачених кредитним договором зобовязань, вони не будуть виконані.
Звертаючись до суду, позивач зазначив, що заборгованість відповідача станом на 14.04.2011 року становить 6569,53 доларів США, та складається з наступного:
- 5355,42 доларів США - заборгованість за кредитом;
- 950,27 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом;
- 24,02 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;
- 239,82 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.
Згідно ст. 589, ч.ч. 1, 2 ст. 590, ч. 1 ст. 591 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити у повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Звернення стягнення на рухоме майно, що є предметом застави, регулюється нормами Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".
Відповідно до ст. 24 зазначеного Закону звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду.
Оскільки, відповідач ОСОБА_1 припинив виконання зобовязань за кредитним договором, у позивача, відповідно з п. 23-25 договору застави від 14.03.2007 року виникло право вимоги звернення стягнення на предмет застави.
Пунктами 23-24 договору застави визначений порядок звернення стягнення на заставлене майно та його реалізація, як шляхом передачі предмета застави у власність заставодержателя в рахунок виконання зобовязань за кредитним договором, так і шляхом передачі заставодержателем предмета застави з укладанням договору купівлі-продажу з третьою особою-покупцем або іншим не забороненим чинним законодавством способом. Пунктом 24 сторонами визначено заставну вартість предмета застави в розмірі 50 % від повної вартості, визначеної п. 9 договору застави, яка застосовується при позасудовому врегулюванні спору.
Вартість заставного майна визначена сторонами при укладанні договору застави від 14.03.2007 року у сумі 40 500 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства.
Відповідач не виконав належним чином зобов'язання по поверненню кредиту та сплати відсотків за користування ним, що, відповідно до статті 610 ЦК України, є порушенням зобовязань.
Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами судочинства, в тому й числі, є - свобода договору. Тобто, субєкти цивільного права можуть укладати договори і визначати їх зміст на свій розсуд. Сторони при укладені договору погодилися з його умовами та підписали його.
Таким чином, сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором становить 6569,53 доларів США, а тому звернення стягнення на предмет застави підлягає задоволенню в межах цієї суми заборгованості за кредитним договором.
Крім того, ч. 2 ст. 533 ЦК України, передбачено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Як вбачається з матеріалів справи за кредитним договором відповідач отримала кредитні кошті в іноземній валюті у доларах США, а не в національній валюті України, і при перерахунку суми боргу з іноземної валюти на національну судом враховується офіційний курс гривні, установлений Національним банком України на день ухвалення судового рішення та станом на 03.02.2012 року складає за 1 долар США 7,9897 грн.
Статтями ст.ст. 25, 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішення суду зазначається спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів, із зазначенням в рішенні суду початкової ціни предмету забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає продаж обтяжувачем предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
Зняття автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також надання обтяжувачу всіх повноважень необхідних для здійснення продажу, про що просить позивач, зазначеним Законом не передбачено, а тому в цій частині позов задоволений бути не може.
Таким чином, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави шляхом укладення договору купівлі-продажу будь - яким способом з іншою особою-покупцем підлягають задоволенню частково.
ПАТ КБ „ПриватБанк, як сторона на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ст. 88 ЦПК України на стягнення з відповідача ОСОБА_1 понесених документально підтверджених витрат, зокрема судового збору у розмірі 522 грн. 93 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити частково.
В іншій частині позову про зняття автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також надання обтяжувачу всіх повноважень необхідних для здійснення продажу відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк судові витрати у сумі 642 грн. 93 коп., що становить суму судового збору 522 грн. 93 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Геєць Ю.В.