АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/2090/2334/2012 Головуючий 1 інст. Сиротников Р.Є
Справа № 22-4622 /11
Категорія: кредитні Доповідач: Бобровський В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2012 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Бобровського В.В.

ОСОБА_1

ОСОБА_2

При секретарі Давшан А.М.

Розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») на рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4,-про визнання недійсними договорів іпотеки та поруки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії слобожанського регіонального управління про визнання недійсними договору іпотеки від 23 грудня 2005 року зі змінами від 13 серпня 2007 року, договору поруки від 23 грудня 2005 року укладених з банком на забезпечення виконання зобовязань позичальником ОСОБА_5 за договором про відкриття кредитної лінії від 23 грудня 2005 року та додаткової угоди від 13 серпня 2007 року про відновлювану кредитну лінію.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилалась на те, що згідно умов договору іпотеки з банком передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 на забезпечення виконання ОСОБА_5 кредитних зобовязань в межах 18000 долларів США з відсотковою ставкою 17 % річних, у якості майнового поручитиля.

Згідно змін до кредитної лінії обсяг позики збільшено до 130 000 доларів США з кредитною ставкою в 14,5 % річних, у звязку з чим були внесені відповідні зміни до іпотечного договору 13 серпня 2007 року та додатково в іпотеку передана квартира АДРЕСА_2. Проте вподальшому в односторонньому порядку банком було збільшено відсоткову ставку до 16 % річних в порушення чинного законодавства.

Вважаючи, що договір іпотеки по суті є змішаним договором, який має елементи іпотеки та поруки ОСОБА_3 просила суд визнати недійсними договір іпотеки та договір поруки від 23 грудня 2005 року на підставах норм ст.ст. 524,559 ЦК України у звязку із зміною зобовязання без згоди поручителя при збільшені зобовязань та процентною ставкою.

У серпні 2011 року ОСОБА_3 уточнила позовні вимоги просила спірні договори визнати такими, що припинили дію за вищевказаних обставин, скасувати обтяження на предмет іпотеки.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 9 лютого 2012 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з посиланням на безпідставність позову, неправильне застосування судом норм матеріального і порушення вимог процесуального права рішення суду просить скасувати, у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заперечення на них колегія вирішила апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити частково, рішення районного суду змінити з наступного.

Згідно наданих доказів судом встановлено, що 23 грудня 2005 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір про відкриття кредитної лінії з ОСОБА_5 на 18000 доларів США з оплатою по процентній ставці 17 % річних. Відповідно додатку №1 до цього договору банком відкрито позичальнику відновлювану кредитну лінію на умовах забезпеченості поворотності, строковості та платності в розмірі 130 000 доларів США з оплатою по процентній ставці 17 % з дня видачі по 12 серпня 2007 року та 14,5 % річних з 13 серпня 2007 року, з дня додаткової угоди по день фактичного погашення кредиту, згідно п.п. 3,2 до 21 грудня 2012 року відповідно графіку платежів у розмірах визначених додатковою угодою №2 від 26 жовтня 2008 року.

На забезпечення виконання позичальником кредитних зобовязань щодо погашення кредиту банком 23 грудня 2005 року укладено іпотечний договір з ОСОБА_3, за умовами якого вона передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_3, при цьому п.14 цього договору було встановлено сторонами розповсюдження права іпотеки у разі збільшення розміру зобовязань позичальника.

Договором про внесення змін до іпотечного договору від 13 серпня 2007 року ОСОБА_3 прийняла зобовязання в обсягах отриманих кредитних ресурсів ОСОБА_5 згідно додатку до кредитної лінії від 13 серпня 2007 року та додатково передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_4.

Окрім іпотечного договору з ОСОБА_3 23 грудня 2005 року банком укладено договір поруки за виконання ОСОБА_5 зобовязань за договором про відкриття кредитної лінії від 23 грудня 2005 року про надання 18000 доларів США кредиту під 17% річних.

Згідно п.4 4 цього договору поруки внесення змін і доповнень у кредитний договір про збільшення відповідальності позичальника не допускається без узгодження з поручителем.

Факт підвищення процентної ставки за користування кредитом позичальника з 14,5% до 16% без узгодження з поручителем в обсягах відповідальності за відновлюваної кредитної лінії не оспорюється у справі та відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України є підставою звільнення від доказування.

За таких обставин виходячи з норми ч.1 ст. 559 ЦК України колегія погоджується з висновком суду про припинення договору поруки ОСОБА_3 у звязку із збільшенням зобовязання ОСОБА_5 за умовами відновлюваної кредитної лінії від 13 серпня 2007 року.

Доводи апеляційної скарги в цій частині рішення, висновку суду про визнання договору поруки припиненим не спростовують, враховуючи передбачений п.7 ч.2 ст. 16 ЦК України такий спосіб захисту цивільних прав як припинення правовідносин, а також як встановлений ч. 1 ст.559 цього Кодексу за вибором суду. Посилання банку на те, що за відновлюваної кредитної лінією обсяг зобовязань позичальника не збільшився з урахуванням збільшення розміру кредиту, графіку погашення-безпідставні.

Проте з висновком суду про припинення договору іпотеки від 23 грудня 2005 року та договору про внесення змін до цього іпотечного договору від 13 серпня 2007 року, як таких, що за своєю правовою природою є комплексними , поєднують у собі елементи договору застави (іпотеки) і поруки та припиняються у разі зміни обсягів зобовязань позичальника без згоди майнового поручителя погодитись не можна.

Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Стороною у договорі застави заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель) за нормою ч.1 ст.583 цього Кодексу.

Згідно до ст..11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Згідно п.2 іпотечного договору від 23 грудня 2005 року в редакції договору від 13 серпня 2007 року квартири ОСОБА_3 передані в іпотеку банку на забезпечення повернення кредиту, відсотків за користування до дня фактичного погашення кредиту, компенсації винагороди, неустойки, враховуючи відшкодування збитків та інших витрат.

За нормою ч.1 ст.546 ЦК України порука та застава є окремими видами забезпечення виконання зобовязання.

Сторони мають право відповідно до ч.2 ст.628 цього Кодексу укласти договір, в якому містяться елементі різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін в такому договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Із матеріалів справи вбачається, що банком на забезпечення повернення ОСОБА_5 кредиту з ОСОБА_3 окремо укладені договори поруки і іпотеки.

З таких підстав не можна вважати правильним висновок суду про припинення договору іпотеки у звязку із зміною процентної ставки за користування кредитом за нормою ч.1 ст.559 ЦК України, оскільки такі наслідки можуть застосовуватись лише до поруки.

З огляду на викладене, колегія вирішила апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення районного суду в частині визнання припиненими договору іпотеки із внесеннями до нього змінами, про зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_3; квартири АДРЕСА_5, та зобовязання приватного нотаріуса ОСОБА_6 виключити із Державних реєстрів іпотек та заборон відчуження цих квартир та про стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на корить ОСОБА_3 1820 грн. судових витрат скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову в цій частині позову за безпідставністю вимог.

Керуючись ст..ст. 303, 3-04, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 9 лютого 2012 року змінити.

В частині визнання договору іпотеки р № 2781 від 23 грудня 2005 року та договір про внесення змін №1 р.№3020 від 13 серпня 2007 року такими, що припинили свою дію; про зняття заборони, щодо відчуження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_3 та квартири АДРЕСА_5 про зобовязання приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_4 виключити із Державних реєстрів іпотек і заборон щодо відчуження нерухомого майна відповідних записів про іпотеку та заборону, про стягнення на користь ОСОБА_3 з банку 1820 грн. судових витрат це рішення скасувати.

У позові ОСОБА_3 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання такими що припинили дію іпотечний договір від 23 грудня 2005 року по квартирі АДРЕСА_5 та на квартиру АДРЕСА_3, за договором про внесення змін № 1 до цього договору відмовити.

В решті це рішення залишити без змін.

Рішенням набирає законної сили після проголошення але протягом двадцяти днів може бути оскарженого до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий-

Судді: