Справа № 2-4490/11
Провадження № 2/1412/2515/12
РІШЕННЯ

Іменем України

02.02.2012 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого - судді Корнешової Т.В.,

при секретарі Демиденко Н.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2011р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 48000грн боргу, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що 14,18 та 21 квітня 2011р. відповідач отримав від нього під розписку у позику гроші на вказану загальну суму, повернути які за його письмовою вимогою від 28.09.2011р. відмовляється.

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, просив їх задовольнити на підставі зазначених обставин; відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що гроші у позивача він не позичав, а в дійсності у квітні 2010р. він як фізична особа-підприємець з позивачем уклали договір про спільну діяльність, за яким останній надавав йому як підприємцю грошові кошти для вкладення їх у його аптечний бізнес з метою отримання частини прибутку, в підтвердження отримання внесків він надавав позивачу зазначені розписки.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується у строк та в порядку, що встановлені договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст.ст.1130-1133 Цивільного кодексу України за договором про спільну діяльність, для укладання якого вимагається письмова форма, сторони (учасники) зобовязуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі обєднання вкладів учасників (просте товариство) або без обєднання вкладів учасників. За договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобовязання обєднати свої вклади (а це є грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові звязки) та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети.

Наявні в справі розписки відповідача свідчать, що він як фізична особа-підприємець отримував від позивача грошові кошти: 14 квітня 2011р. - у розмірі 30000грн, 18 квітня 2011р. у розмірі 10000грн та 21 квітня 2011р. у розмірі 8000грн, - з метою оплати за товар (закупівлі медикаментів)

Надана відповідачем копія договору про спільну діяльність від 01 квітня 2010р. свідчить, що позивач та відповідач домовилися строком до 01.01.2015р. спільно діяти шляхом обєднання майна та зусиль в сфері аптечного бізнесу, зокрема, ОСОБА_3 зобовязався перерахувати ФОП ОСОБА_2 грошовий внесок у розмірі 200000грн, а відповідач зобовязався здійснювати профінансовані стороною комерційні проекти, використовуючи аптеку по вул.Корабелів,1, меблі та устаткування, товари в обороті; прибуток від сумісної діяльності підлягав розподілу між сторонами.

Факт підписання позивачем такого договору підтвердив у судовому засіданні представник позивача.

Оскільки досліджені письмові докази розписки відповідача за змістом не містять зобовязання повернути отримані грошові кошти позивачу, суд вважає твердження про надання відповідачу 48000грн на умовах позики не доведеними. Напроти, договір сторін про спільну діяльність та посилання у розписках на використання грошей відповідачем в сфері аптечного бізнесу свідчать, що між сторонами існують правовідносини за договором простого товариства.

Отже, підстав для стягнення за даним позовом суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання через районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення чи з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Суддя: Т.В.Корнешова