Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-3773/12 Головуючий у 1 інстанції Геєць Ю.В.
Суддя-доповідач Воробйова І.А.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2012 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області

у складі
Головуючого Гончара О.С.

суддів Воробйової І.А.

Панкеєва О. В.

при секретарі Евадьд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного Управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Запорізький обласний військовий комісаріат, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про стягнення суми не отриманої пенсії, компенсації втрати частини доходів у вигляді індексу інфляції, трьох відсотків річних, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Головного УПФ України з Запорізькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Запорізький обласний військовий комісаріат, ПАТ «Держощадбанк України» про стягнення суми не отриманої пенсії, компенсації втрати частини доходів у вигляді індексу інфляції, трьох відсотків річних.

В позовній заяві зазначала, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2007 року батько позивача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був визнаний безвісно відсутнім з 01.09.2006 року.

05.05.2010 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя ОСОБА_3 було визнано померлим.

ОСОБА_2 отримала свідоцтво про смерть та звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадщина складається з права на вклад, який зберігається в ТВБВ № 10007/0192 філія Запорізького обласного управління ВАТ «Держощадбанк України», рахунок № НОМЕР_1 , залишок 3060 грн. 75 коп. Крім того, на даний рахунок відповідач перерахував ОСОБА_3 пенсію. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не отримував пенсію з вересня 2006 року, позивач звернулась до Головного УПФ України в Запорізькій області з заявою про перерахунок належної ОСОБА_3 пенсії за період з вересня 2006 року по 25 травня 2010 року. У відповіді Половне УПФ України в Запорізькій об ласті, відмовило позивачу в задоволені заяви.

На підставі викладеного позивач просила суд, стягнути з Головного УПФ України в Запорізькій області на її користь пенсію, яку не отримав ОСОБА_3 , за період з .01.01.2007 року по 05.05.2010 року у розмірі 40865, 77 грн., компенсацію втрати частини доходів у вигляді індексу інфляції за період з 01.03.2010 року по 31.03.2010 року у розмірі 5063, 78 грн., три відсотки річних за період з 01.03.2010 року по 31.03.2010 року у розмірі 2562, 78 грн.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2012 року

позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і. справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що суд з дотриманням вимог ст. ст. 212 -215 ЦПК

України належно оцінив надані сторонами докази, виконав всі вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Зокрема, суд першої інстанції, відмовляючи в позові, правильно виходив із того, що в разі визнання особи безвісно відсутньою нарахування та виплати пенсії їй не проводиться.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 23.12.2007 року рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя був

визнаний безвісно відсутнім з 01.09.2006 року. Після спливу трьох років рішенням суду він

був признаний померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 . На підставі рішення суду позивачка отримала

свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 та зверглась з заявою до нотаріуса про прийняття

спадщини.

Відповідно до ст.ст.80,85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» нарахування та виплата пенсій проводиться органами Пенсійного Фонду за місцем проживання пенсіонера.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсіонерам з числа військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання. Іншим особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно з цим Законом, пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України через установи відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" за місцем фактичного проживання пенсіонера на підставі відповідних, документів, що оформлюються органом Пенсійного фонду України.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не має права на спадкування пенсії ОСОБА_3 , яку він не отримав за період з 01.09.2006 року по 05.05.2010 року, оскільки в цей час він був визнаний судом безвісно відсутнім та права на отримання пенсії не мав.

Викладені в апеляційній скарзі доводи і зміст оскаржуваного рішення не дають підстав вважати, що судом допущено порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права, яке б призвело до невірного вирішення справи. .

Керуючись ст. ст. 307, 308 ,313 ЦПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2012 року у

даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом

двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: