Справа № 2033/2-35/11
Провадження 2/2033/14/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2012 року

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Трофімова В.С.

секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства Теплоенергомонтажпро зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства Теплоенергомонтажв якому просила суд зобовязати відповідача видати довідку про склад сімї та проживання.

В обґрунтування заяви позивачі зазначали, що з 1991 року по теперішній час вона та її сімя проживають у гуртожитку Харківського управління спеціалізованих і монтажних робіт по пр-ту 50річчя СРСР 56, к.78, у м.Харкові, що підтверджується колективним листом мешканців цього будинку в органи влади, ОСОБА_3 з сімєю у складі 4-х чоловік: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, сини ОСОБА_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. У 1995 році за пропозицією і після підготовки відповідних документів райвиконкому і завірення них міськвиконкомом, її сімя вступила в ЖБК Градостроитель, ЖБК виявився довгобудом, у 1996 році Фрунзенським райвиконкомом ОСОБА_3 як працівнику міліції була надана двокімнатна квартира по вул..Краснодарській, без зняття з квартирної черги, оскільки надана площа не відповідала відповідним нормам, її сімя відповідно наданого ордеру була виписана з гуртожитку в двокімнатну квартиру, але залишилась проживати в гуртожитку, оскільки в наданій квартирі проводка знаходилась в аварійному стані, в квартирі повністю був відсутній ремонт. Позивач вирішила самостійно вирішити дефіцит трикімнатної квартири для її сімї і тому продала надану двокімнатну квартиру і приватизувала одну кімнату в гуртожитку в надії придбати трикімнатну квартиру, однак квартира ця виявилася спірною між колишнім власником і її родичами, апеляційний суд Харківської області надав їм право користування купленою нею квартирою, Верховний Суд відмінив зазначене рішення, однак вона вже продала квартиру за пів ціни, вона разом зі своєю сімєю продовжувала проживати і проживає по сьогоднішній день в гуртожитку в двох кімнатах, з 2004 року позивачка та її діти знову зареєстровані за місцем фактичного проживання органами міграційної служби, оскільки в Україні їм був наданий статус біженців, з 2005 року керівництво перетвореного в ДП ХУСіМРа стало звинувачувати її в несплаті за користуванням житлом, а на пропозицію позивача відкрити їм рахунок для сплати, отримала відповідь, що вона там офіційно не проживає. Для уникнення обвинувачень, вона внесла на рахунок підприємства і через збербанк внесла 500 гривень. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням надання довідки з місця проживання для надання за вимогою в райвиконком, в міграційну службу для отримання направлення на навчання дитини, однак отримувала невмотивовану відмову. Позивач вважає, що порушені права її ті її сімї у складі 4-х чоловік фактично проживає в гуртожитку за зазначеною адресою вже 16 років, а формально їх там не має.

Позивач ОСОБА_7, яка є одночасно представником позивача ОСОБА_8, на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пояснила суду про обставини викладені вище.

Представник відповідача ОСОБА_9, який діє згідно довіреності, у ході судового розгляду у задоволенні позову просив відмовити.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в сукупності, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

У ході судового розгляду встановлено, що у відповідності до ухвали Господарського суду Харківської області від 23.12.2008 року та довідки Головного управління статистики у Харківській області дочірнє підприємство Харківське управління спеціалізованих і монтажних робіт відкритого акціонерного товариства Теплоенергомонтажліквідовано, зобовязано реєстратора провести державну реєстрацію припинення юридичної особи банкрута, а також внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи і передати органам державної статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування повідомлення про проведення держаної реєстрації припинення для зняття юридичної особи з обліку.

У відповідності до договору купівлі-продажу від 24.10.2005 року між ВАТ Теплоенегомонтажта ОСОБА_10 власником гуртожитку №56 по пр-ту 50 років СРСР, у м.Харкові, став ОСОБА_10

Таким чином, на час розгляду справи відповідач не є власником зазначеного гуртожитку.

У своїй позовній заяві позивач просить зобовязати відповідача видати довідку з місця проживання про склад сімї і проживання, однак позивачами не зазначено, за який час має бути видана довідка.

У своїй позовній заяві позивач зазначає, що вона разом з сімєю проживає в гуртожитку №56 по пр-ту 50 років СРСР, у м.Харкові, 16 років, однак як, вбачається з ухвали Фрунзенського районного суду м.Харків від 06.12.2011 року, яка набрала законної сили, 15.02.2005 року ОСОБА_3 з сімєю був знятий з квартирного обліку як такий, що не проживає у Фрунзенському районі м.Харкова, на час розгляду справи 06.12.2011 року заявники не зареєстровані та не проживають на території Фрунзенського району м.Харкова, судом встановлено, що ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_5 мають статус біженця, тобто не є громадянами України.

У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у якій беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Окрім того, як встановлено у ході судового розгляду встановлено, що рішенням Фрунзенської районної ради м.Харкова від 17.12.1996 року сімї ОСОБА_3 була надана двокімнатна квартира №69, по вул..Краснодарській, 179-Б, у м.Харкові, в якій вони зареєстровані 10.10.1997 року і яка 05.06.1998 року була продана іншій особі.

Також рішенням Фрунзенської районної ради м.Харкова від 19.03.1996 року сімї ОСОБА_3 надавалась двокімнатна квартира в ЖБК Містобудівникпо вул..Клочківській, 28А, за рахунок МВС України.

Як вбачається з протоколу №6 засідання профсоюзного комітету і адміністрації Харківського управління рішенням спеціалізованих і монтажних робіт відкритого акціонерного товариства Теплоенергомонтажвід 12.09.1997 року позивач ОСОБА_3 виписався з кімнати №78, в гуртожитку №56 по пр-ту 50років СРСР, у м.Харкові, особовий рахунок в зазначеній кімнаті відкрито на ОСОБА_4 , в кімнаті також зареєстровані її двоє синів.

10.10.1997 року ОСОБА_4 і двоє її синів - ОСОБА_6, ОСОБА_5 за особистою заявою ОСОБА_4 були виписані з зазначеної кімнати в гуртожитку в 2-х кімнатну квартиру №69, по вул..Краснодарській, 179-Б, у м.Харкові.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства Теплоенергомонтажпро зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

СУДДЯ: