Апеляційний суд Житомирської області
Справа №0609/2-580/10 Головуючий у 1-й інст. Бондарчук В.В.
Категорія 51 Доповідач Матюшенко І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2012 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Матюшенка І.В.

суддів: Борисюка Р.М., Галацевич О.М.

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25 травня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, державного підприємства „Житомирторф про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У поданій апеляційній скарзі Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи та на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, яким: визнані незаконними накази Міністерства вугільної промисловості України від 23.07.2009 року № 184-к/к „Про звільнення ОСОБА_2К. та пункт 2 наказу державного підприємства „Житомирторф від 03.08.2009 року № 30-к „Про надання відпустки з наступним звільненням; поновлено ОСОБА_2 на посаді виконуючого обовязки директора ДП „Житомирторф з 25.08.2009 року; стягнуто з ДП „Житомирторф на користь позивача 19440 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди; вирішене питання щодо судових витрат. Апелянт зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про безпідставність звільнення позивача, не врахував, що останній був прийнятий на роботу тимчасово (до призначення директора ДП „Житомирторф) та не врахував положень Закону України „Про управління обєктами державної власності і положень постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 року № 203 „Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності. На підставі викладеного апелянтом порушується питання про ухвалення по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_2 та представник ДП „Житомирторф заперечують проти задоволення апеляційної скарги, вважають рішення суду законним та обґрунтованим.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 з 24.08.2008 року працював головним інженером ДП „Житомирторф (а.с.7, т.1). Наказом Міністерства вугільної промисловості України (правонаступником якого є Міністерства енергетики та вугільної промисловості України) від 23.05.2008 року № 101-к/к його, за згодою, було призначено виконуючим обовязки директора підприємства „Житомирторф до укладення контракту з керівником цього підприємства в установленому порядку (а.с.5, т.1). Наказом цього ж Міністерства від 23.07.2009 року № 184-к/к „Про звільнення ОСОБА_2К. позивача було звільнено від виконання обовязків директора ДП „Житомирторф у звязку із укладенням контракту з директором ДП „Житомирторф (а.с.14, т.1). Відповідно до п. 2 наказу по ДП Житомирторф від 03.08.2009 року № 30-к „Про надання відпустки з наступним звільненням позивача звільнено від виконання обовязків директора підприємства з 25.08.2009 року на підставі наказу Міністерства вугільної промисловості України від 23.07.2009 року № 184-к/к згідно п.2 ст. 36 та п. 2 ст.23 КЗпП України (а.с.6, т.1).

Вище вказані обставини сторонами визнаються і не заперечуються.

Відповідно до положень п. 2 ст. 23 КЗпП трудовий договір може бути укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення (п.2 ст. 36 КЗпП).

Суд першої інстанції повно та обєктивно зясував обставини справи, вірно визначився з характером спірних правовідносин, дав правильну оцінку представленим сторонами доказам та, з урахуванням рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22 квітня 2009 року (рішення є чинним), яким визнано таким, що був укладений на невизначений строк трудовий договір між Міністерством вугільної промисловості України і ОСОБА_2 при прийнятті на посаду виконуючого обовязки директора ДП „Житомирторф, дійшов правильного висновку про незаконність наказів відповідачів про звільнення ОСОБА_2 з підстав закінчення строку трудового договору, укладеного на визначений строк за погодженням сторін.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги колегією суддів визнаються безпідставними.

Рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України відхилити.

Заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25 травня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді