Справа № 2-10/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2012 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі :

- головуючого - судді Криворученка Д.П.,

- секретарів Микитченко К.Г., Кравченко О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «РК «Євротек»про зміну формулювання причини звільнення, дати звільнення і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, третя особа на стороні відповідача ЗАТ «РК «Євротек»(м. Чернігів), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Закритого акціонерного товариства «РК «Євротек»про: - зміну формулювання причини звільнення, з п.2 ст.41 КЗпП України (у звязку з втратою довіри) на ст.38 КЗпП України (за власним бажанням); - зміну дати звільнення, з 15.06.2011 року на день вирішення справи в суді; - стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 2455,52 грн.

З позову виходить, що позивач з 16 березня 2010 року по 15 червня 2011 року працював на посаді завідуючого складом №2 ЗАТ «РК «Євротек»і його було звільнено на підставі п.2 ст.41 КЗпП України. 13 березня 2010 року ним був підписаний договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність. 03 червня 2011 року позивачем подано заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, на підставі ст.38 КЗпП України, однак коли він звернувся до відділу кадрів сторони відповідача, то йому видали трудову книжку з вказівкою про звільнення на підставі п.2 ст.41 КЗпП України, хоча про вказані причини втрати довіри йому ніхто не повідомляв і про проведення відповідних перевірок йому нічого відомо не було. Лише при видачі трудової книжки позивачу було надано акт недовіри, в якому вказані неправдиві відомості. Позивач вважає формулювання причини звільнення неправильними, оскільки він мав право звільнитися за власним бажанням. Неправильне формулювання причини звільнення стало перешкодою в працевлаштуванні. На день предявлення позову позивач перебував у вимушеному прогулі 16 днів, з 15.06. по 08.07.2011 року і за цей час колишній роботодавець повинен виплатити середньомісячну заробітну плату в сумі 2455,52 грн.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов, просив його задовольнити, підтримав факти зазначені в позовній заяві додавши, що його звільнили по ч.2 ст.41 КЗпП України оскільки між ним та начальником служби безпеки підприємства склалися неприязнені відносини. Факт недовіри, який намагається довести сторона відповідача, полягає в тому, що ОСОБА_3 запропонувала йому придбати 10 кг креветок, він погодився і сплатив 150 грн за 5 кг, а решту креветок купила ОСОБА_3 Придбані креветки вони залишили поза обліком в холодильнику на складі. Оскільки на складі постійно пропадає товар, то вони вирішили перевірити роботу охорони. ОСОБА_3 роздрукувала накладну на відпуск 10 кг креветок і він віддав її охороні, яка її підписала. Потім креветки завантажили в автомобіль ОСОБА_3 і вона їх вивезла, а потім служба безпеки встановила недійсність накладної. Крім того, коли 15.06.2011 року його неправомірно звільнили, то пояснили, що на складі є недостача на 8200 грн, однак він нічого зі складу не брав. Рішення Чернігівського районного суду від 14 лютого 2012 року про стягнення з нього, як з матеріально відповідальної особи на користь ЗАТ «РК «Євротек»361,76 грн, в рахунок спричиненої шкоди, ним не оскаржувалось і вона набрало законної сили. Вважає, що його повинні були звільнити за власним бажанням.

Представниця сторони відповідача у судовому засіданні заявлений позов не визнала, надала заперечення, які зводяться до того, що позивача була правомірно звільнено з роботи на підставі п.2 ст.41 КЗпП України, оскільки той в порушення посадової інструкції завідуючого складу №2, договору про колективну (бригадну) відповідальність, по підробленій накладній на внутрішнє переміщення, відпустив 10 кг креветок на ТТ 104, та власноруч завантажив їх в автомобіль спеціалісту по товарних запасах ОСОБА_3, які вона повинна була відвезти власним автомобілем до магазину, але даний товар до нього не потрапив. По даному факту було проведено розслідування, ОСОБА_1 пояснив, що накладна була виготовлена, а потім видалена. Роздруковану накладну передали охороні, щоб перевірити її уважність. Окрім того на складі №2, завідуючим якого був позивач, проведено інвентаризацію ТМЦ і за результатами якої виявлено недостачу цінностей на суму 8704,12 грн. 15.06.2011 року збори трудового колективу розглянули питання ОСОБА_1 і прийняли рішення висловити йому недовіру, а протокол зборів направити директору підприємства для прийняття рішення.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного.

Відповідно до приписів ст.139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Пунктом 2 статті 41 КЗпП України, в редакції статті станом на 15.06.11 р., передбачено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

З цього приводу Пленум Верховного Суду Україні, в постанові №9 від 06.11.92 р. розяснив, що звільнення з підстав втрати довір'я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Як встановлено у судовому засіданні і підтверджується документально, ОСОБА_1, згідно наказу №0854-РЦ-РЧ/ПР-К від 18.05.2009 р. по ЗАТ «РК «Євротек»було прийнято на роботу старшим охоронцем складу №2. 16.03.2010 р. ОСОБА_1, згідно наказу №0322-ОФ-ПН/П-К, переведено на посаду завідуючого складу №2 відділу логістики. /а.с.38-39/

До посадових обовязків завідуючого складу №2, окрім іншого, входить забезпечення збереження складських товарно-матеріальних цінностей, дотримання режиму зберігання, правил оформлення та здачі приходно-витратних документів. /а.с.54-56/

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №3016/11-24 від 06.02.2012 року підпис та рукописний текст в посадовій інструкції завідуючого складом №2 виконані не ОСОБА_1, а іншою особою. /а.с.101-103/

Суд рахує зазначений вище доказ недопустимим, враховуючи висновки судово-почеркознавчої експертизи, але звертає увагу, що ОСОБА_1 протягом перебування на посаді завідуючого складом №2 не оспорював покладені на нього обовязки і фактично їх виконував та не вимагав розірвання трудового договору за власним бажанням.

До того ж суд зазначає, що 13 березня 2010 року ОСОБА_1, як завскладом №2, його колективом (бригадою) та ЗАТ «РК «Євротек»було укладено договір про колективну (бригадну) відповідальність, згідно умов якого колектив взяв на себе обовязок забезпечити зберігання майна та інших цінностей. /а.с.3-6/

Відповідно до наказу №0141-ОФ-ПН/ЗВ-К від 15.06.2011 року ОСОБА_1 звільнено з посади завідуючого складом №2 відповідно до п.2 ст.41 КЗпП України, у звязку із втратою довіри. Підставами винесення наказу став акт службового розслідування та протокол трудового колективу. /а.с.40/

Матеріали перевірки свідчать, що 02.06.2011 року ОСОБА_1 по підробленій накладній на внутрішнє переміщення №24539 відпустив 10 кг креветок на ТТ 104, та власноруч завантажив їх в автомобіль спеціалісту по товарних запасах ОСОБА_3, які вона повинна була відвезти власним автомобілем до магазину, але даний товар до нього не потрапив. ОСОБА_3 після реєстрації накладної охороною та вивозу товару, викинула її. 11.06.2011 року на складі №2 комісією проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей і виявлено нестачу на суму 8704,12 грн. /а.с.41-53, 57-67/

Витяг із протоколу №15-06/РК зборів трудового колективу РВ «Північ»ЗАТ «РК «Євротек»від 15.06.2011 року свідчить, що трудовий колектив за результатами проведеної перевірки, вирішив висловити ОСОБА_1 недовіру та направити протокол засідання трудового колективу директору Регіонального відділення для прийняття відповідного рішення. /а.с.68/

Згідно рішення Чернігівського районного суду від 14 лютого 2012 року, з ОСОБА_1, як з матеріально відповідальної особи, на користь ЗАТ «РК «Євротек»стягнуто 361,76 грн, в рахунок спричиненої шкоди.

Дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до однозначного висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, він є необґрунтованим, а висунуті позовні вимоги не доведеними належними та допустимими доказами.

Наявні в матеріалах справи письмові докази, що надані представником сторони відповідача свідчать, що ОСОБА_1 працюючи завідуючим складом, будучи безпосередньо матеріально відповідальною особою та відповідальним за забезпечення збереження складських товарно-матеріальних цінностей, дотримання режиму зберігання, правил оформлення та здачі приходно-витратних документів, порушив правила проведення операцій з матеріальними цінностями, допустив нестачу матеріальних цінностей, і ці дії дають власнику підстави для втрати до нього довіря.

Отже ЗАТ «РК «Євротек»підставно звільнив ОСОБА_1 з роботи за п.2 ст. 41 КЗпП України.

Доводи позивача про те, що відповідач повинен був його звільнити за власним бажанням, адже він подавав відповідну заяву, що відсутні докази недовіри до нього, не можуть бути взятими до уваги, оскільки подача працівником заяви з метою уникнути відповідальності за винні дії не може розцінюватись як примус до цього і не позбавляє власника або уповноважений ним орган права звільнити його за винні дії з підстав, передбачених законом, а крім того ОСОБА_1 взагалі не довів факт звернення до сторони відповідача з заявою про звільнення за власним бажанням.

За таких підстав та міркувань суд відмовляє ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог повністю.

Керуючись ст.ст.41, 232-233, 235 КЗпП України, й у відповідності до ст.ст.10-11, 57-60, 88, 209, 212, 213-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «РК «Євротек»про зміну формулювання причини звільнення, дати звільнення і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д. П. Криворученко