Справа № 0827/7774/12
Провадження № 0827/4-с-26/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2012 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

при секретарі Петрові С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування висновку оцінки майна,

ВСТАНОВИВ:

19.06.2012 р. до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ, яка була уточнена в процесі розгляду. За скаргою просить визнати дії державного виконавця Руднєва О.В. щодо неповідомлення про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження неправомірними; визнати дії державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 23.12.2010 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, неповідомлення боржника про винесення постанови неправомірними; визнати дії державного виконавця Вертюченко О.В. щодо неповідомлення та ненадання постанови про оголошення автомобіля GREAT WWALL SAFE CC6460D в розшук, щодо призначення оцінки майна, щодо призначення субєкта оціночної діяльності, щодо прийому та передачі арештованого автомобіля ОСОБА_3 неправомірними; визнати дії державного виконавця Вертюченко О.В. щодо проведення оцінки транспортного засобу згідно висновку експертної оцінки ТЗ оцінювачем ОСОБА_4 незаконними, а вказаний висновок таким, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна; скасувати постанову державного виконавця Іваниця Ю.О. від 23.12.2010 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; скасувати постанову державного виконавця Вертюченко О.В. від 04.07.2011 р. про розшук майна боржника; зобовязати державного виконавця Вертюченко О.В. надати боржнику строк для добровільного виконання рішення суду; зобовязати державного виконавця Вертюченко О.В. провести повторну оцінку транспортного засобу іншим субєктом оціночної діяльності експертом товарознавцем транспортного засобу.

17.08.2012 р. у відкритті провадження в частині оскарження ОСОБА_1 висновку експертної оцінки транспортного засобу відмовлено, оскільки дане питання не підлягає розгляду у порядку, визначеному ст..383-389 ЦПК України. Ухвалою суду від 07.11.2012 р. провадження у справі в цій частині закрито.

03.09.2012 р. ухвалою суду скарга ОСОБА_1 була залишена без розгляду у відповідності до ст.ст. 72, 385 ЦПК України. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25.09.2012 р. ухвала суду від 03.09.2012 р. скасована, справа направлена до суду для розгляду по суті.

В судове засідання представник ОСОБА_1 не зявилась, подала до суду заяву про розгляд скарги за її відсутності.

Представник відділу державної виконавчої служби в судове засідання не зявився, подала до суду заяву про розгляд скарги ОСОБА_1 без участі представника ВДВС, просить відмовити у її задоволенні.

Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги пояснення представника ОСОБА_1 і державного виконавця, які уточнені в процесі розгляду скарги, суд приходить до переконання, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Згідно із ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згадані положення узгоджуються із змістом ст. 57 Закону.

Відповідно до ст. 25 зазначеного Закону, за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ст. 31 Закону України Про виконавче провадження боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В силу ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільного процесуального Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, а відповідно до ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 6, 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вирішуючи скаргу на користь посадової особи виконавчої служби, суд виходить з того, що державний виконавець, чиї дії оскаржуються, в процесі провадження виконавчих дій не припустив порушень закону, які посягали б на права та інтереси заявника як учасника виконавчого провадження, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст.. 27 Закону України Про виконавче провадження, який діяв на час відкриття виконавчого провадження, постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2010 р. була направлена боржникові простою поштовою кореспонденцією, про що свідчить реєстр відправки простої кореспонденції від 05.03.2010 р..

За таких обставин суд не вбачає підстав для застосування судового захисту, оскільки в діях виконавця щодо інформування боржника про відкриття виконавчого провадження, не міститься ознак порушення.

Переконання суду про відсутність порушень права ОСОБА_1, як учасника виконавчого провадження підкріплює те, що 24.02.2012 р. акт опису та арешту майна був направлений йому рекомендованою кореспонденцією.

За змістом ст. 35 Закону України Про виконавче провадження у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

З огляду на наведене суд вважає, що навіть за умови отримання ОСОБА_1 інформації про відкриття провадження та про накладення арешту на належне йому майно лише в лютому 2012 року він мав можливість скористатися правом на подання заяви про відкладення виконавчих дій у відповідності до положень закону.

Оскільки, на думку суду, дії державного виконавця повністю відповідають меті вчасного та ефективного здійснення виконавчого провадження, суд не вбачає підстав для ухвалення рішення на користь заявника.

Керуючись ст. ст. 11, 31, 25, 35, 49 Закону України Про виконавче провадження, ст. ст. 3, 4, 383-387, 293, 294 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, про визнання дії державного виконавця неправомірними - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Дмитрюк