Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 3541/2012р. Головуючий у 1 інстанції: Ліхтанська Н.П.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

03 липня 2012 року м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

Суддів: Мануйлова Ю.С.

ОСОБА_2

при секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сади Бердянська» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 травня 2012 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сади Бердянська» до ОСОБА_3, ПП «Войніков і Ко», треті особи: Управління Держкомзему в м. Бердянську про переведення права орендаря земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2011 року ТОВ «Сади Бердянська» звернулося до суду із вищевказаним позовом, в якому зазначало, що 15.03.2004р. між позивачем ТОВ «Сади Бердянська» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено Договір оренди земельної частки (паю). Відповідно до даного Договору відповідач ОСОБА_3 передав, а позивач прийняв у строкове платне користування земельну частку(пай) (розміром 3,80 умовних кадастрових гектарів), яка належала відповідачеві-1 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН № 208442, виданого Бердянською міською радою 25 жовтня 2002року. Термін дії договору для земель, які використовуються для садівництва, виноградарства та пасовищ, встановлений договором (п. 4.2.) в 25 років (з 15.03.2004 року до 15.03.2029 року). Термін дії договору (п.4.3.) відносно земель, які використовуються для рільництва було встановлено терміном в 5 років ( 15.03.2004 року до 15.03.2009 року) з умовою продовження дії договору на тих же умовах в разі не надання письмового звернення будь-якою стороною про небажання продовжити договір не пізніше шести місяців до закінчення дії договору. Передача об'єкта оренди орендарю була здійснена орендодавцем у строки і на умовах, що визначені у Договорі оренди землі, за актом приймання-передачі від 15.03.2004року. Після того, як сплинув термін дії договору в частині оренди земель для рільництва (до 15.03.2009 року), термін дії договору було подовжено на тих же умовах, на підставі п. 4.3, 4.4 Договору та па підставі вимог ст.33 Закону Україні «Про оренду землі», якою встановлено, що якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

2

Орендар продовжував користуватись землею на умовах договору оренди. В подальшому ОСОБА_3 скористався наданим йому Земельним кодексом України правом та 18.03.2009р. отримає Державні акти про право власності на землю, але позивачу про зазначені обставини не повідомив і лише 17.07.2009р. він направив позивачу письмове повідомлення про припинення договору оренди від 15.03.2004р. у звязку з отриманням державних актів на право власності на земельні ділянки. А 24.07.2009р. ОСОБА_3 уклав договір оренди землі з ПП «Войніков і Ко». Позивач вважає, що діями відповідача ОСОБА_3 порушені права та законні інтереси позивача і є підстави для звернення до суду, оскільки позивач вважає, що після виділення земельної ділянки в натурі( на місцевості) і одержання державного акта на право приватної власності на землю зобов'язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. З часу отримання особою державного акта на право приватної власності на землю він набуває статусу власника земельної ділянки, у зв'язку з чим змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди, а тому договір оренди земельної частки (паю) припиняється. Однак, позивач вважає, що укладений між сторонами договір від 15.03.2004 року окрім зобов'язань відносно земельної частки (паю) містить зобов'язання щодо дій сторін після отримання Державних актів на землю, і до того ж не містить вимог, передбачених пунктом 2.3 Типового договору оренди земельного частки (паю) від 17 січня 2000 року, які сформульовані наступним чином - «у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобов'язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства». Навпаки, орендодавець за змістом п. 3.5 договору взяв на себе зобов'язання після отримання Державного акта про право власності на землю не припиняти своїх зобов'язань щодо оренди землі. З урахуванням зазначеного пункту, а також зобов'язань, передбачених п. 4.4 договору щодо подовження орендних відносин на новий строк на тих же умовах після закінчення терміну дії договору оренди земельної частки (паю), відповідач ОСОБА_3 має відповідні зобов'язання перед ТОВ «Сади Бердянська», до виконання яких позивач і спонукає власника. Переукладення договору оренди земельної частки (паю) після виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки і одержання власником земельної частки (паю) державного акта на право власності на земельну ділянку можливе лише за наявності волевиявлення на те сторін. Своє відповідне волевиявлення з цього приводу відповідач ОСОБА_3 визначив в договірних відносинах з ТОВ «Сади Бердянська», а тому його права мають певні обтяження, які відповідають вимогам чинного законодавства. Позивач не заперечує, що власникові належать права володіння , користування та розпоряджання своїм майном, він має свободу укладання будь-яких договорів відносно належного йому майна. Однак в даному випадку не всі складові права власності належали власникові землі на час укладення договору оренди з ПП «Войніков і Ко». Адже за його власною волею у передбачений чинним законодавством спосіб його права розпоряджатись належним йому майном мали обтяження щодо розпорядження ним після отримання Державного акту про право власності на землю. Тобто відповідач-1, при реалізації власної свободі договору оренди землі зобов'язаний був поважати права позивача і не користуватись власними правами таким чином, що зможе привести до порушення прав інших осіб, а саме позивача згідно до умов договору від 15.03.2004року. Позивач вважає, що належним способом захисту прав підприємства є переведення на позивача прав та обов'язків орендаря за договором оренди від 24.07.2009року, укладеним між відповідачами ОСОБА_3 та ПП «Войніков і Ко».

Посилаючись на вищезазначене просило суд перевести на ТОВ «Сади Бердянська» права та обовязки орендаря за договором оренди від 24.07.2009 року, укладеним між ОСОБА_3 та ПП «Войніков і Ко» земельної ділянки, а саме ріллі, та визнати ТОВ «Сади Бердянська» орендарем вказаної земельної ділянки.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 травня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

3

ТОВ «Сади Бердянська» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції обгрунтовно виходив з того, що після отримання Державного акту на право власності на землю ОСОБА_4 набув статус власника земельної ділянки, а тому є вільним у визначені способу володіння, користування і розпорядження належної ділянки та в обранні орендаря своєї землі.

Крім того, суд вважав, що оспорюваний відповідачем договір оренди укладено з додержанням вимог закону і підстави для визнання його недійсним відсутні.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки він ґрунтуються на вимогах закону та відповідає матеріалам справи.

Відповідно до вимог п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" при розгляді спорів про переукладання договорів оренди землі суди повинні враховувати, що згідно з п. 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2000 року за № 101/4322, після виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання державного акта на право приватної власності на землю зобов'язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. З часу отримання особою державного акта на право приватної власності на землю вона набуває статусу власника земельної ділянки, у зв'язку з чим змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди, а тому договір оренди земельної частки (паю) припиняється.

Враховуючи вимоги ст.ст. 203, 215 ЦК України про недійсність правочину, переукладення договору оренди земельної частки (паю) після виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки і одержання власником земельної частки (паю) державного акта на право власності на земельну ділянку можливе лише за наявності волевиявлення на те сторін.

На час укладення оспорюваного договору оренди земельної ділянки попередній договір оренди земельної частки (паю) був припинений в зв'язку з отриманням відповідачем державного акту про право приватної власності на землю.

Посилання позивача на вимоги п. 8 розділу Х та розділу ІХ Закону України "Про оренду землі" щодо переважного права на переукладення договору оренди є безпідставними оскільки законодавцем до цього часу не вирішено питання щодо реалізації цих вимог закону та наслідків його порушення. Крім того, з огляду на зміст п. 8 розділу Х Закону України "Про оренду землі" переважне право на оренду земельних ділянок у громадян, що отримали замість сертифікатів державні акти, передбачено для тих сільськогосподарських підприємств, які сприяли отриманню державних актів орендодавцеві, зокрема: замовили землевпорядній організації виконання землевпорядних робіт, необхідних для виділення земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості), та оплатили виконання таких робіт.

Доказів, що ТОВ "Сади Бердянська" будь-яким чином сприяли видачі державних актів орендодавцеві в особі ОСОБА_4 позивач не надав, а отже не довів свого переважного права на оренду земельної ділянки відповідача.

З огляду на вимоги ст. 41 Конституції України. ст.ст. 316, 317, 319, 373 ЦК України власник самостійно визначає спосіб та порядок користування та розпорядження належною йому власністю, зокрема, на свій розсуд обирає контрагента за договором та визначає умови договору з ним.

4

Відповідач скористався такими своїми правами власника, передбаченими чинним законодавством, уклавши договір оренди з ПП "Войніков і Ко" в установлений законом спосіб, тому підстав для визнання недійсним цього договору колегія не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Беручи до уваги зазначені обставини, колегія вважає апеляційну скаргу безпідставною, тому вона підлягає відхиленню з залишенням без змін оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сади Бердянська» відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 травня 2012 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: