Апеляційний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМІНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2012р. м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі: головуючого судді Сидоренко І.П., суддів Погорєлової С.О., Сєвєрової Є.С., при секретарі Криворучці Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2012року по справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укргазпромбанк» про визнання наказів незаконними, внесення змін в запис про звільнення в трудову книжку, стягнення моральної шкоди, -

встановила:

26 листопада 2009року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання наказів незаконними, внесення змін в запис про звільнення в трудову книжку, стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала, що за наказом №87 від 07 травня 2009року вона була прийнята на посаду касира відділення АБ «Укргазпромбанк» у м. Одесі з 07 травня 2009р. з випробувальним терміном на три місяці, з посадовим окладом згідно зі штатним розписом. За час роботи касиром до неї не застосовувались міри дисциплінарного стягнення.

З 30 вересня по 24 жовтня 2009року вона знаходилася на лікарняному та 26 жовтня 2009р. вона подала заяву про звільнення з займаної посади за власним бажанням з 28жовтня 2009р. у звязку з необхідністю продовження лікування. В день звільнення вона була ознайомлена з наказом за №179 від 26 жовтня 2009р. «Про недотримання норм оформлення касових документів» та з наказом №180 від 27 жовтня 2009року «Про винесення догани» та вказала, що вона не згодна з даними наказами.

Позивачка вказала, що до неї не були доведені відомості про порушення трудових обовязків, від неї ніколи не відбиралась будь-які пояснення про порушення щодо оформлення та ведення касових документів, про що їй стало відоме лише в день звільнення саме 28 жовтня 2009р.

Позивачка стверджувала, що вищевказані накази є незаконними, оскільки вона не допускала порушень трудової дисципліни, зі змісту наказів не вбачається в чому саме полягало допущення систематичних порушень щодо оформлення та ведення касових документів і які конкретно помилки були виявлені в її роботі. В день звільнення вона не була повідомлена, що вона звільнена не за власним бажанням згідно її заяви про звільнення, а за пунктом 3 ст.40 КЗпП України( за систематичне невиконання трудових обов'язків).

Справа №22-ц/1590/4457/2012 Категорія 51

Головуючий по першій інстанції ОСОБА_2

Доповідач суддя Сидоренко І.П..

Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 50000грн., позивачка ОСОБА_3. обґрунтувала тим, що вона з вини відповідача не мала можливості працевлаштуватися.

Рішенням суду від 06 лютого 2012року позов ОСОБА_1 задоволено частково (а.с.125-129).

Суд визнав незаконним та скасував наказ (по основній діяльності) голови правління відкритого акціонерного товариства «Укргазпромбанк» за №179 від 26 жовтня 2009року про недотримання норм оформлення касових документів, яким оголошено догану ОСОБА_1

Суд визнав незаконним та скасував наказ (по основній діяльності) заступника голови правління відкритого акціонерного товариства «Укргазпромбанк» за №180 від 27жовтня 2009року про винесення догани ОСОБА_1

Суд змінив підстави звільнення в наказі (по особовому склад) голови правління ВАТ «Укргазпромбанк» за №223-к від 28 жовтня 2009року, де вказав зазначити: «Звільнити ОСОБА_1 з посади касира відділення АБ «Укргазпромбанк» у м. Одеса 28 жовтня 2009р. за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпІІ Україні».

Суд вніс зміни в запис №31 у трудовій книжці ОСОБА_4, в якому зазначити: «Звільнити з посади за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпІІ України». В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду змінити в частині стягнення моральної шкоди, ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 50000грн., посилаючись на те, що суд безпідставно відмовив їй у задоволені позову про стягнення моральної шкоди (а.с.135-136).

Рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_1 про визнання наказів незаконними, внесення змін в запис про звільнення в трудову книжку сторонами не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, судова колегія, прийшла до висновку що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд першої інстанції відмовив позивачці ОСОБА_1 у задоволені позову про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди в сумі 50000грн. вказав, що згідно довідки ДНІ в Київському районі м. Одеси та головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві ОСОБА_3 з 01лютого 2011року працювала у TOB «Охоронна агенція «Тайфун», що спростовує твердження позивачки про неможливість її працевлаштування (а.с.106-107, 109).

Судова колегія не може повністю погодитися з вказаним висновком суду першої інстанції, та вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково, оскільки судом першої інстанції були визнанні незаконними застосовані до позивачки накази, внесені зміни до підстав звільнення позивачки, тобто відповідачем були порушені вимоги трудовому законодавству при звільненні ОСОБА_1

Судова колегія приймає до уваги, що позивачка ОСОБА_1 була незаконно звільнена за п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обовязків, що позбавило її можливості тривалий час працевлаштуватися за спеціальністю, та вона була вимушена тимчасово працювати оператором у ТОВ «Тайфун», тобто вона була позбавлена свого права на працю, позбавлений можливості заробляти гроші, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а також те, що позивачка зазнала значних моральних страждань, які стосуються допущеної відносно неї несправедливості, нею були втрачені нормальні життєві зв'язки.

На підставі наведеного судова колегія вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 у якості моральної шкоди 2000грн.

Доводи представника відповідача відносно того, що позов ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки вона має на праві власності автомобіль, тому матеріально забезпечена, взагалі не можуть бути прийняти до уваги, оскільки вказані обставини лише підтверджують те, що ОСОБА_1, будучи незаконно звільненою з роботи, не мала можливості сплачувати кредит за вказаний автомобіль, який був нею придбаний за кредитним договором, а автомобіль знаходиться під заставою.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2012року скасувати в частині відмову у задоволені позову ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди.

Позов ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Укргазпромбанка» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 2000грн.

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2012року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Сидоренко І.П.

Судді Погорєлова С.О.

ОСОБА_5