АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/6039/12 Справа № 2/0427/1006/2012 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Григорченко Е.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2012 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Григорченка Е.І.

суддів Варенко О.П., Волошина М.П.

при секретарі Солод О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Казначеївка», третя особа Магдалинівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання права власності на сад, усунення перешкод володіння, користування та розпорядження майном,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2012 року, де ставить питання про його скасування, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2012 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.02.2007 року на Товарній біржі «Августа 1» між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого, ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_2 купив кісточковий сад та сім'ячковий сад з наступною кількістю садових дерев з насадженням: дерева яблуні - 3 600 шт.; дерева груші - 900 шт.; дерева сливи - 520 шт.; дерева абрикос - 280 шт. ; дерева черешні - 400 шт. ; дерева вишні - 720 шт. ; дерева горіха - 360 шт.; кущів смородини - 2170 шт. Вищезазначені садові насадження знаходяться на земельній ділянці площею 48,0 га. в районі вулиці Восьмого березня с. Казначеївка Магдалинівського району Дніпропетровської області.

Позивач посилається, що рішенням постійно діючого третейського суду при Товарній біржі «Августа 1» від 26.07.2008 року зазначений договір купівлі-продажу був визнаний дійсним, за ним визнане право власності на вищезазначений сад.

Згідно довідки Відділу Держкомзему у Магдалинівському районі Дніпропетровської області, земельна ділянка, на якій розміщений спірний сад, знаходиться на території Казначеївської сільської ради за межами населеного пункту.

Враховуючи, що позивачем не надані докази того, що йому передавалася в оренду, постійне користування чи у власність земельна ділянка, на якій розташований сад, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у позові.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, апеляційний суд не находить підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями самих сторін.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст. 373 ЦК України, ст.ст. 35, 78, 79, 125, 126 Земельного Кодексу України, ст. ст. 3, 10, 11, 60 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у позові.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, що суд першої інстанції безпідставно застосував ч. 2 ст. 79 ЗК України та ч. 3 ст. 373 Цивільного кодексу України, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зазначені норми закону передбачають право власності особи на багаторічні насадження, які знаходяться на земельній ділянці, і ця земельна ділянка є власністю особи.

Згідно ч. 1 ст. 35 ЗК України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-60 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини.

Проте будь-які докази, які б підтверджували в установленому законному порядку, що земельна ділянка, на якій розташований сад, передана позивачу, або ОСОБА_3 у власність, або на умовах оренди, на якій розташований сад, суду не надані.

Посилання апелянта на те, що він правомірно набув право власності на сад, що підтверджено рішенням постійно діючого третейського суду при товарній біржі «Август 1», не можуть бути підставою для скасування рішення суду з наступних підстав.

Як вбачається з вказаного рішення постійно діючого третейського суду при товарній біржі «Август 1» від 09.02.2008 року за ОСОБА_2 визнано право власності на спірний сад, оскільки зазначений сад ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_3 20.02.2007 року за договором купівлі-продажу/а.с. 98-100/.

Між тим, рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 04.10.2012 року позов прокурора Магдалинівського району до ОСОБА_2 задоволений, зазначений договір купівлі-продажу спірного кісточкового та сім'ячкового саду, який укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 20.02.2007 року, визнаний недійсним /а.с. 95-97/.

Отже, зазначене рішення районного суду, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.11.2012 року, має преюдиціальне значення для розгляду даної справи згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки вони зводяться до особистого тлумачення апелянтом норм права та до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом першої інстанції оцінки, і висновків суду не спростовують.

Районний суд розглянув справу у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів, з дня проголошення.

СУДДІ: