Номер провадження 2/2603/6373/12
РІШЕННЯ

Іменем України

05 грудня 2012 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ЛІСОВСЬКОЇ О.В.

при секретарі - Пархоменко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еф. Дизайн" до ОСОБА_1 про розірвання договору та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ "Еф. Дизайн" звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.09.2011 року Товариство уклало Договір про здійснення реконструкції нежитлової будівлі з відповідачкою. Предметом Договору є реконструкція та внутрішнє оздоблення нежилої будівлі по вул. Нижній Вал, 7-9 в м. Києві за рахунок відповідача. Пунктом 2.3 Договору визначено, що позивач забезпечує закінчення будівництва у строк 12 календарних місяців за умови повного та своєчасного фінансування будівництва Замовником. Вартість будівництва складає 200.000 грн. Пунктом 3.4 Договору встановлено, що Замовник проводить фінансування будівництва за наступним графіком: протягом 10 календарних днів після підписання Договору сплачує 40 % від вартості будівництва; решта 60 % від вартості будівництва сплачується рівними частками протягом 11 місяців. 20.09.2011 року відповідачем було сплачену позивачу грошові кошти в розмірі 80.000 грн., що підтверджується розпискою, після чого позивач розпочав будівництво. Але після цього згідно встановленого графіку відповідачка жодного разу не сплатила грошові кошти. На даний час позивач закінчив реконструкцію нежилої будівлі по вул. Нижній Вал, 7-9 в м. Києві та отримав технічний паспорт на зазначену будівлю та декларацію про готовність об"єкту до експлуатації. Позивач виконав свої зобов"язання за договором в повному обсязі, а відповідачка грошові кошти в повному обсязі не сплатила, борг становить 120.000 грн. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача борг за Договором про здійснення реконструкції нежитлової будівлі від 16.09.2011 року в сумі 120.000 грн. та судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, просив суд їх задовольнити в повному обсязі, а саме:

1) Розірвати Договір про здійснення реконструкції нежитлової будівлі від 16.09.2011 року, укладений між ТОВ "Еф.Дизайн" та ОСОБА_1;

2) Визнати право власності на нежитлову будівлю по вул. Нижній Вал, 7-9 в м. Києві, загальною площею 1502, 6 кв.м.

3) Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати по справі.

Представник відповідачки в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав повністю. Пояснив, що відповідачка не мала фінансової можливості своєчасно та повністю виконати умови Договору, а тому він не заперечує проти задоволення позову повністю.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "Еф. Дизайн" підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.09.2011 року між ТОВ "Еф. Дизайн" та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений Договір про здійснення реконструкції нежитлової будівлі по вул. Нижній Вал, 7-9 в м. Києві.

Предметом даного Договору є реконструкція та внутрішнє оздоблення нежилої будівлі по вул. Нижній Вал, 7-9 в м. Києві за рахунок відповідачки.

Пунктом 2.3 Договору визначено, що позивач забезпечує закінчення будівництва у строк 12 календарних місяців за умови повного та своєчасного фінансування будівництва Замовником. Вартість будівництва складає 200.000 грн.

Пунктом 3.4 Договору встановлено, що Замовник проводить фінансування будівництва за наступним графіком: протягом 10 календарних днів після підписання Договору сплачує 40 % від вартості будівництва; решта 60 % від вартості будівництва сплачується рівними частками протягом 11 місяців.

20.09.2011 року відповідачкою було сплачену на рахунок позивача грошові кошти в розмірі 80.000 грн., що підтверджується розпискою, після чого позивач розпочав будівництво. Але після цього відповідачка жодного разу не сплатила грошові кошти, чим порушила встановлений графік.

На даний час позивач закінчив реконструкцію нежилої будівлі по вул. Нижній Вал, 7-9 в м. Києві та отримав технічний паспорт на зазначену будівлю та декларацію про готовність об"єкту до експлуатації. Позивач виконав свої зобов"язання за договором в повному обсязі, а відповідачка грошові кошти в повному обсязі не сплатила, борг становить 120.000 грн.

Внаслідок несвоєчасного виконання відповідачкою своїх зобов"язань за Договором вартість будівництва збільшилась через зростання вартості будівельних матеріалів та вартості послуг.

В своїх позовних вимогах представник позивача вказує на те, що на даний час є всі підстави для розірвання договору від 16.09.2011 року.

Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов"язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно із ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із змісту зобов"язання.

Статтею 653 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору зобов"язання сторін припиняються. Договір є обов"язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як встановлено при розгляді справи, відповідачка умов укладеного Договору від 16.09.2011 року в повному обсязі не виконала, грошові кошти повністю на рахунок позивача не сплатила, тому суд вважає, що є всі підстави для розірвання Договору та задоволення позовних вимог в цій частині.

Що стосується позовних вимог про визнання права власності, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов"язків власник зобов"язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійсненні своїх прав.

Згідно із ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Відповідно до діючого цивільного законодавства однією з підстав виникнення прав та обов′язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Право власності в Україні повинне опиратися на певний титул, щоб бути доведеним перед іншими особами. Цивільне законодавство України покладає таке доведення на суди загальної юрисдикції, господарські суди, третейські суди.

Державна реєстрація прав на нерухоме майно здійснюється у відповідності до вимог Тимчасового Положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, відповідно до якого така державна реєстрація прав власності здійснюється на підставі правовстановлюючих документів.

Так, відповідно до п. 6.1 Тимчасового Положення у разі наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для забудови та за наявності акта комісії про прийняття об′єкта і введення його в експлуатацію органами місцевого самоврядування, зокрема, на новозбудовані об′єкти нерухомого майна видається свідоцтво про право власності, яке і є правовстановлюючим документом.

Крім того, одним із правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об′єкти нерухомого майна, є також рішення суду про визнання права власності на об′єкти нерухомого майна (п. 10 Тимчасового Положення).

Також слід зазначити, що право власності на нерухоме майно, що збудоване або будується, може бути визнано судом на вимогу власника (користувача) у разі здійснення забудови на земельній ділянці, що не була відведена для такої мети, або без належного дозволу чи належним чином затвердженого проекту такої забудови, або вона здійснена з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Тобто, виходячи з положень даної статті, право власності на результат самочинного будівництва набувається не в загальному порядку, а в спеціальному на підставі рішення суду.

При цьому, положеннями ч. 5 ст. 376 ЦК України визначено, що на вимогу власника або користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Власник майна або зацікавлена особа вправі звернутися в суд за забезпеченням прав власника, пов′язаних з усуненням перешкод, що заважають власникові або іншому титульному власнику здійснювати повно й незаперечно свої права користування та розпорядження майном.

Згідно із ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна вправі пред′явити позов про визнання права його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивачу на праві власності належить нежилий будинок № 7 по вул. Нижній Вал в м. Києві, площею 297, 3 кв.м. на підставі Договору купівлі-продажу від 11.04.2006 року, а також нежилий будинок № 7 (літ. А) по вул. Нижній Вал в м. Києві на підставі Договору купівлі-продажу від 11.04.2006 року. Товариством сплачується земельний податок, що підтверджується платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи.

Позивачем було проведено реконструкцію нежилого будинку № 7-9 по вул. Нижній Вал в м. Києві, в результаті чого загальна площа будинку збільшилася до 1502, 6 кв.м.

Таким чином, на підставі вищевказаних документів позивач ТОВ "Еф. Дизайн" за власні кошти здійснив ремонтно-будівельні роботи нежилої будівлі, внаслідок чого воно збільшилося, право власності ТОВ на основну частину нежитлової будівлі набуто відповідно до вимог діючого законодавства.

Враховуючи те, що відповідачкою оспорюється право власності позивача на вказаний нежилий будинок, що робить неможливим для позивача здійснення права власності в повному обсязі, суд вважає, що є всі підстави для визнання за ТОВ права власності на нежилий будинок та задоволення позовних вимог в цій частині.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства є підставними та обгрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3.219 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 16, 182, 317, 319, 331, 376, 392 ЦК України, Тимчасовим Положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ТОВ "Еф. Дизайн" задовольнити.

Розірвати Договір про здійснення реконструкції нежитлової будівлі від 16.09.2011 року, укладений між ТОВ "Еф. Дизайн" та ОСОБА_1.

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Еф. Дизайн" (04071, м. Київ, вул. Хорива, 1 (літ. А), ) на нежитлову будівлю по вул. Нижній Вал, 7-9 в м. Києві, загальною площею 1502, 6 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Еф. Дизайн" витрати по сплаті судового збору в сумі 3.219 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення.

Головуючий: