АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2012 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого Ремеза В.А.

суддів Можелянської З.М., Прозорової М.Л.

при секретарі Коляді О.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2011р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора, відділ ГІРФО Жовтневого РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ОСОБА_6 ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на житлове приміщення, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2011р. позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку задоволені. Визнано за ОСОБА_3 право власності на кв. 24 у буд. 23, по бульвару Слави, у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом.

Усунуто перешкоди ОСОБА_3 у користуванні кв. 24 у буд. 23, по бульвару Слави, у м. Дніпропетровську шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 із вищевказаної квартири, без надання іншого житлового приміщення, та скасовано реєстрацію ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, та про визнання права власності на житлове приміщення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, і ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити зустрічний позов у повному обсязі, відмовивши позивачу у задоволені первісного позову, посилаючись на те, що суд неповно з'ясував обставини справи, та виніс незаконне та необґрунтоване рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції встановив, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03.06.2005р. ОСОБА_8 став власником кв. 24, в буд. 23, по бульвару Слави в м. Дніпропетровську, а 04.06.2005в. він склав заповіт на випадок своєї смерті, в якому заповів усе своє майно позиву ОСОБА_3

06.09.2005р. ОСОБА_8 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, і позивач, а також ОСОБА_5 дочка померлого, та ОСОБА_2 відповідач по справі звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини.

Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Встановивши на підставі зазначеної норми права, що ОСОБА_3 є спадкоємцем померлого ОСОБА_8 за заповітом, і у встановлений строк він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому суд правильно прийшов до висновку про визнання за ним право власності на спірну квартиру в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_8

Розглядаючи зустрічний позов ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, та визнання за нею право власності на квартиру, судом встановлено, що ОСОБА_2 в обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вона 03.06.2005р. уклала з ОСОБА_8 договір купівлі-продажу спірної квартири у простій письмовій формі, а тому відповідно до вимог ст. 220 ЦК України вона просила визнати укладений договір дійсним, та визнати за нею право власності на квартиру.

Разом з цим, відповідно до вимог ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Виходячи зі змісту ст. ст. 218, 220 ЦК України, недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину робить такий правочин нікчемним, якщо він відповідно до чинного законодавства підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Положення ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. 210 ЦК України та ст. 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Таким чином суд першої інстанції встановивши, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт правомірності набуття ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру в порядку укладання домашньої угоди, суд правильно прийшов до висновку про відмову ОСОБА_2 в задоволені вимог, та встановивши, що в квартирі проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_4, і в квартирі зареєстрована ОСОБА_2, чим створюються для ОСОБА_3 перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою, а тому суд на підставі ст.ст. 387, 391 ЦК України обґрунтовано прийшов до висновку про усунення перешкод, шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зі спірної квартири без надання іншого житлового приміщення, скасувавши реєстрацію ОСОБА_2 за місцем знаходження квартири, і колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що суд неповно з'ясував обставини справи, та виніс незаконне та необґрунтоване рішення, безпідставні, і зводяться лише до переоцінки доказів по справі, та непогодженням з їх оцінкою, оскільки відповідно до вимог ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу квартири укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а відповідно до вимог ст. ст. 218, 220 ЦК України, недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину робить такий правочин нікчемним, якщо він відповідно до чинного законодавства підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, і положення ч.2, ст. 220 ЦК України до виниклих правовідносин не застосовуються.

Таким чином рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2011р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів, з моменту проголошення.

Судді: