Справа № 2603/569/12
РІШЕННЯ

іменем України

27.04.2012

Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді Смирнової Є.П.,

при секретарях Грей О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві

справу за позовом

ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 міської державної адміністрації,

3-ті особи: Головне управління юстиції у и. Києві,

Житлово-будівельний кооператив «Хімік-16», -

про визнання права власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 міської державної адміністрації, в якому просить визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, як частку у спільному майні подружжя, а також право власності на ? частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом, після померлого 03.05.2011 року ОСОБА_3, тобто, визнати за нею право власності на всю квартиру АДРЕСА_1.

При цьому позивачка вказує на те, що з 03.09.1979 року вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_3 У 1989 році її чоловік, як член ЖБК «Хімік-16» отримав на їх сімю з чотирьох осіб квартиру АДРЕСА_1. Під час перебування в шлюбі, у 1992 році ними в повному обсязі був сплачений пайовий внесок за вказану квартиру, але свідоцтва про право власності на квартиру її чоловік не отримував.

Як зазначає ОСОБА_1, 03.05.2011 року її чоловік помер. Після його смерті вона звернулася до 15-ї ОСОБА_2 державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом була заведена спадкова справа, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену квартиру через відсутність правовстановлюючих документів.

Позивачка вважає, що відповідно до ст. 60 СК України, вона має право на ? частину зазначеного житлового приміщення, як частку у спільному майні подружжя, оскільки спірна квартира була виплачена нею та покійним чоловіком під час шлюбу.

Крім того, ОСОБА_1 вказує на те, що відповідно до ст. 1261 ЦК України вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка, тому просить визнати за нею право власності на ? частину даної квартири, яка мала належати її чоловіку, в порядку спадкування за законом.

Посилаючись на викладені обставини, позивачка просить задовольнити її вимоги та визнати за нею право власності на всю квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської державної адміністрації в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представники третіх осіб Головного управління юстиції у м. Києві та ЖБК «Хімік-16» в судове засідання також не зявилися, просять слухати справу у їх відсутність, проти позову ОСОБА_1 не заперечують (а.с. 25-26, 33).

Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представників відповідача та третіх осіб на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, з 03.09.1979 року позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 Від даного шлюбу вони мають двох дітей: доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7, 9).

На підставі ордеру № 077972 серія Ж від 01.08.1989 року ОСОБА_3, як член ЖБК «Хімік-16», отримав трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 на сімю з 4-х осіб: на себе, дружину, доньку та сина (а.с. 8).

Як вбачається з довідки ЖБК «Хімік-16» за № 11/203 від 10.02.2012 року, пайовий внесок за вказану квартиру був сплачений 20.07.1992 року в повному обсязі (а.с. 11).

30.04.2007 року померла донька позивачки ОСОБА_5 (а.с. 12)

03.05.2011 року чоловік позивачки ОСОБА_3 помер ( а.с. 13).

Проте, як вбачається з відповіді ОСОБА_2 міського БТІ від 28.11.2011 року за № 53168 (И-2011), станом на 24.11.2011 року квартира АДРЕСА_1, на праві власності не зареєстрована (а.с. 14).

На теперішній час на спірній житловій площі зареєстровані дві особи: позивачка та її син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9).

Відповідно до вимог ст.ст. 60,63 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вони також мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як встановлено судом, спірне майно - кооперативна квартира АДРЕСА_1 є трикімнатною, пайові внески за квартиру були сплачені під час спільного життя позивачки та її чоловіка ОСОБА_3 у 1992 році. Відповідно до Закону України «Про власність», який діяв на той час, ОСОБА_3 набув право власності на вказану квартиру.

При таких обставинах, суд прийшов до висновку, що спірна квартира була отримана покійним чоловіком позивачки під час шлюбу, пайові внески за неї сплачені за спільні кошти подружжя та є їх спільною власністю. Тому суд вважає вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частину спірної квартири, як частку у спільному майні подружжя обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивачки про визнання за нею права власності на ? частину спірної квартири в порядку спадкування за законом, то суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця,у тому числі зачаті за життя спадкодавця на народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що спадкоємцями за законом померлого ОСОБА_3 є його дружина позивачка ОСОБА_1 та син ОСОБА_5

Кожен з них, як спадкоємець за законом, має право на рівну частку у спадщині.

Як вбачається з заяви ОСОБА_5 до 15-ї ОСОБА_2 державної нотаріальної контори, він відмовляється від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 на користь дружини померлого ОСОБА_1 (а.с. 34).

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що вона є спадкоємцем першої черги, а син ОСОБА_5 відмовився від прийняття спадкового майна на її користь, позивачка вважає, що вона має право на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлого 03.05.2011 року чоловіка ОСОБА_3, є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню

При таких обставинах, визнаючи за позивачкою ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, як спільного майна подружжя, а також на ? частину спірної квартири у порядку спадкування за законом, після смерті її чоловіка ОСОБА_3, яка настала 03.05.2011 року, суд прийшов до висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання за нею право власності на всю вищезазначену квартиру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,10,57-60,213,214,218 ЦПК України, ст.ст. 60,63, ч.1 ст. 70 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 384,1261 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, як частку у спільному майні подружжя, а також право власності на ? частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом, після померлого 03.05.2011 року ОСОБА_3, тобто, визнати за ОСОБА_1 право власності на всю квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: