Апеляційний суд Івано-Франківської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Вакарук В.М., Девляшевського В.А.

секретаря Возняк В.Д.,

з участю позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

представників ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, третьої особи служби у справах дітей Надвірнянської РДА до ОСОБА_2 про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та зустрічним позовом ОСОБА_2, третьої особи служби у справах дітей Надвірнянської РДА до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Надвірнянського районного суду від 29 грудня 2011 року, -

в с т а н о в и л а:

у липні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з первісним позовом, мотивуючи його тим, що є батьком дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу 02.11.2010 року із ОСОБА_2 проживає з матір'ю. Бувша дружина чинить йому перешкоди у спілкуванні з дочкою, не дозволяє бачитися з нею, тому просив зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у його спілкуванні, участі у вихованні дочки як батька, визначити систематичні побачення з нею, можливість спільного відпочинку та відвідування дитиною його місця проживання.

________________________________________________________________________________

Справа № 2/0911/750/2011 Головуючий у І інстанції - Вінтоняк М.Б.

Провадження № 22ц/0990/299/2012 Суддя-доповідач - Васильковський В.М.

Категорія 50

В серпні 2011 року ОСОБА_2 подала зустрічний позов, який мотивувала тим, що після розірвання шлюбу ОСОБА_1 перестав спілкуватися з дочкою, участі у її вихованні не бере, не провідує її, не цікавиться її життям та здоров'ям, не допомагає матеріально. Тому просила позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно дочки ОСОБА_6 Оскільки вона не чинить ніяких перешкод у вихованні чи спілкуванні його з дочкою, то в задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 03 жовтня 2011 року обидва позови об'єднані в одне провадження.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 29 грудня 2011 року зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено. Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, зазначає, що висновок суду першої інстанції про позбавлення його батьківських прав не відповідає дійсним обставинам справи. Він належно виконував батьківські обов'язки, що стверджується довідками з магазинів дитячих товарів «Тигрес», «Пелікан», «Антошка». Бувша дружина заборонила йому бачитися з дочкою, хоча він бажає брати участь у її вихованні та надавати матеріальну допомогу, про що ствердив свідок ОСОБА_8 Суд не врахував вимоги ст. 164 СК України та роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Він працює, не зловживає спиртними напоями, не страждає на психічні захворювання, позитивно характеризується за місцем проживання, тому у служби у справах дітей не було жодних підстав для висновку про позбавлення його батьківських прав. Такий висновок є недостатньо обґрунтований та суперечить інтересам дитини. Тому просить рішення Надвірнянського районного суду від 29 грудня 2011 року скасувати та постановити нове рішення, яким усунути будь-які перешкоди в спілкуванні з дитиною ОСОБА_6, визначити дні та години його побачень з дочкою; у позові ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав відмовити.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 і його представник апеляційну скаргу підтримали, ОСОБА_2 та її представник доводи апеляційної скарги заперечили, представникслужби у справах дітей Надвірнянської РДА,належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з'явився, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо своєї доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, не відвідує дитину, не цікавиться її здоров'ям, вихованням та розвитком, матеріальної допомоги не надає.

Проте з такими висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

У даному випадку ОСОБА_2, як особа, що подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батько ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу ОСОБА_1 повинен довести, що він належним чином виконував свої батьківські обов'язки або не може їх виконувати з поважних причин.

Єдиними доводами ОСОБА_2 на підтвердження своїх вимог було те, що ОСОБА_1 після розірвання шлюбу перестав спілкуватися з дочкою, не бере участі у її вихованні, не провідує та не цікавиться її життям і здоров'ям, не допомагає матеріально. Оскільки він за час їх окремого проживання самоусунувся від виховання дитини, жодних спроб для спілкування з дочкою не приймав, вона змушена звернутися в суд із заявою про позбавлення його батьківських прав.

Однак, на думку колегії суддів таких доводів для задоволення зустрічного позову недостатньо.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Вирішуючи спір, суд зазначених роз'яснень Пленуму Верховного Суду України не врахував, у порушення ст. ст. 212 - 214 ЦПК України не з'ясував: які безспірні докази свідчать про ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, у чому полягає його винна поведінка, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, а також не дослідив соціально-побутові умови життя та матеріальне становище відповідача. З'ясування цих обставин має істотне значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1, заперечуючи проти зустрічного позову, посилався на те, що він постійно надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, під час проживання з дружиною (матір'ю дитини) матеріально забезпечував родину, у ОСОБА_2 до нього ніяких претензій не було, після припинення шлюбних відносин вона не зверталася до суду з заявою про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, оскільки він надавав допомогу в добровільному порядку та бажає приймати участь у вихованні дитини, про що свідчить його звернення до суду з позовом про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, довідки з магазинів дитячих товарів «Тигрес», «Пелікан», «Антошка» про придбання речей для дочки.

Однак суд першої інстанції належної оцінки його доводам не дав.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання одного з них окремо від дитини, не впливає на об'єм їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує батьківських обов'язків.

Умовою ухилення від обов'язків по вихованню дитини, як підставу позбавлення батьківських прав, передбачену п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. Відповідні докази умисного ухилення ОСОБА_1 від виконання обов'язків виховання дочки в матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів у відповідності до ч. 6 ст. 19 СК України не погоджується з висновком органу опіки та піклування Надвірнянської районної державної адміністрації від 10.11.2011 року № 04-33/71 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо дочки ОСОБА_6, оскільки він є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини. До висновку органу опіки та піклування не додані документи, зазначені у ч. 3 ст. 253 ЦПК України. Крім того, колегія суддів бере до уваги витяг з протоколу № 09 від 15.09.2011 року засідання комісії з питань захисту прав дитини Надвірнянської РДА, згідно якого враховуючи недостатність підстав комісія вирішила не приймати рішення органу опіки та піклування, оскільки недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо дочки ОСОБА_6

За таких обставин постановлене при неправильному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову у зустрічному позовові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав

Підстави для скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною відсутні, так як суд першої інстанції правильно дійшов висновку про передчасність заявленого позову.

Згідно зі статтями 158, 159 СК України спір щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, попередньо розглядає орган опіки та піклування. У разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду із позовом про усунення цих перешкод.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову суд обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_1 із заявою до органу опіки та піклування про визначення способів його участі у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_6 не звертався і рішення органу опіки та піклування з цього питання не приймалось, тому підстав для задоволення первісного позову немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Надвірнянського районного суду від 29 грудня 2011 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1628 грн. 50 коп. судових витрат скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відмовити.

В решті рішення Надвірнянського районного суду від 29 грудня 2011 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Вакарук В.М.

Девляшевський В.А.