Справа № 2-2872/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 січня 2012 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Дубеля Р.М.

при секретарі - Півала І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості по кредитному договорі. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що 18 липня 2008 р. між ВАТ «Ві.Ей.Бі.Банк»та гр. ОСОБА_1 був укладений Кредитний Договір № 571/08/03.

Згідно п. 1.1. договору - банк надає позичальнику грошові кошти у сумі 4600 гривень 00 копійок. Кредит видавався на строк по 26 березня 2011 року включно із платою за користування кредитом 24 (двадцять чотири) процентів річних. Всього заборгованість за кредитним договором станом на 25 травня 2011 року заборгованість позичальника перед банком становить 9 587,93 (дев'ять тисяч п'ятсот вісімдесят сім) грн. 93к.

Згідно ст. 526 ЦК України - Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 536 ЦК України - За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України - Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п. 3. ч. 1 ст. 611 ЦК України - У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Згідно ст. 612 ЦК України - Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно ст. 623 ЦК України - Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Згідно ст. 625 ЦК України - Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 1048 ЦК України - Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 1050 ЦК України Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 1054 ЦК України - За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст. 10561 ЦК України - Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав суду факсограму про слухання справи без його участі, позов підтримують у повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання з'явилася, позов визнає, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову, а згідно вимог п. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки при подачі позову згідно зі ст. 80 ЦК України та ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" позивач сплатив державне мито у розмірі 95,88 грн. та згідно зі ст. 81 ЦПК України витрати на ІТЗ в сумі 120,00 грн. (що підтверджується відповідними квитанціями), то на підставі вимог ст. 88 ЦПК України дані суми судових витрат слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 543, 553-554, 625, 1054, 1056 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 (м. Дрогобич, вул. Зварицька, 46/2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в користь ПАТ «ВіЕйБі Банк»(м. Київ, вул. Зоологічна, 5, , МФО 380537, р/р 0) заборгованості згідно кредитного договору №571/08/03 від 18 липня 2008 року 9 587,93 (дев'ять тисяч п'ятсот вісімдесят сім) грн. 93 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк»сплачені судові витрати, а саме державне мито в сумі 95,88 грн. та судові витрати на інформаційне технічне забезпечення для розгляду цивільних справ в розмірі 120,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя ____________ Р.М.Дубель