АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/6378/12 Справа № 2/422/2001/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Тамакулова В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2012 року м. Дніпропетровськ

16 липня 2012 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Козлова С.П.

при секретарі: Солод О.В.,

яка розглянула в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3, 3-ті особи: ОСОБА_6 державна нотаріальна контора та Комунальне підприємство "ОСОБА_6 міжміське бюро технічної інвентаризації" ОСОБА_6 обласної ради про визнання майна спільною власністю подружжя, визначення часток та визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2011 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання майна спільною власністю подружжя, визначення часток та визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позову посилалися на те, що їх бабуся ОСОБА_7, з 24 травня 1991 року по день смерті, 25 травня 2007 року, знаходилася в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У період шлюбу за сумісні кошти вони купили квартиру № 103, що розташована в будинку № 55 по вул. Гомельській у м. Дніпропетровську. Батько позивачів, ОСОБА_8, який є сином їх бабусі ОСОБА_7, помер 22 червня 1985 року. Вони, як спадкоємці, мають право на ? частину спадщини. Просили позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав та вказував, що придбав квартиру на власні кошти і вона є його особистою власністю.

3-тя особа: ОСОБА_6 державна нотаріальна контора до суду не з'явилася, в заяві просила справу розглядати без її участі.

Рішенням суду І інстанції від 24 квітня 2012 року, за позивачами, в порядку ст. 1266 ЦК України, визнане право власності на ? частину квартири.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення районного суду та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, бо спірна квартира не є спадщиною, оскільки набута відповідачем хоч і під час шлюбу, однак, за власні кошти ОСОБА_3

У запереченнях на апеляційну скаргу позивачі вказують, що кожен з подружжя, до шлюбу, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 мали квартири. В період шлюбних відносин, вони продали свої квартири та придбали квартиру, яка є їх сумісною власністю.

Колегія суддів, дослідила матеріали справи, перевірила доводи, в межах наведених у скарзі та дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду І інстанції - скасуванню, з наступних підстав.

Суд правильно встановив фактичні обставини по справі.

ОСОБА_7 з 24 травня 1991 року по день смерті, 25 травня 2007 року, знаходилася в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 (а.с. 9-10). 24 січня 1995 року, в період шлюбу, за сумісні кошти, подружжя купило квартиру № 103, що розташована в будинку № 55 по вул. Гомельській у м. Дніпропетровську (а.с. 15). Батько позивачів, ОСОБА_8, який є сином їх бабусі ОСОБА_7, помер 22 червня 1985 року (а.с. 11-14).

Відповідно до ст. 58 Конституції України Закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Оскільки правовідносини стосовно набуття подружжям права власності на квартиру виникли в 1995 році, суд правильно застосував норми Закону, що передбачені КпШС України, редакції 1969 року.

Стаття 22 цього Кодексу передбачала, що майно, яке нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень та надати докази відповідно до ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Відповідач не надав доказів про придбання та належність спірної квартири йому особисто. Доводів позивачів, що спірна квартира, як сумісна була куплена подружжям у шлюбі, після продажу кожним квартири, що належали їм до шлюбу, не спростував, тому суд правильно дійшов до висновку, що вона є спільною сумісною власністю подружжя, в рівних частинах.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на ? частину квартири. Спадкоємцями є відповідач та, за правом представлення, на підставі ст. 1266 ЦК України - позивачі.

Стаття 1261 ЦК України передбачає право спадкування за Законом, у першу чергу, дітей спадкодавця, в тому числі, зачатих за життя спадкодавця та народжених після його смерті, того з подружжя, який його пережив, та батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України онуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за Законом їх матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Позивачі є спадкоємцями на ? частину квартири, по праву представлення після смерті батька та відповідач, який пережив дружину - також на ? частину квартири.

При вирішенні спору, суд І інстанції в повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, перевірив їх доводи, обставини справи, надав їм належну оцінку і постановив рішення, яке відповідає вимогам Закону.

На підставі викладеного та керуючися ст. ст. 303, 308, 316-317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3, 3-ті особи: ОСОБА_6 державна нотаріальна контора та Комунальне підприємство "ОСОБА_6 міжміське бюро технічної інвентаризації" ОСОБА_6 обласної ради про визнання майна спільною власністю подружжя, визначення часток та визнання права власності в порядку спадкування - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий:

С у д д і: