АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/8594/12 Справа № 2-281/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2012 року м. Дніпропетровськ

23 серпня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» про визнання призначеного відшкодування незаконним, стягнення сум та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2008 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 26.11.2007 року з Дніпропетровського поштамту ним було відправлено до м. Києва рекомендований лист за №18025782 з рекомендованим повідомленням про вручення листа, сплативши за послугу 01 грн. 30 коп., про що отримав відповідну квитанцію. Однак на порушення нормативних строків пересилання поштових відправлень, повідомлення про вручення вищевказаного листа надійшло на його адресу лише 06.01.2008 року, чим було порушено його права споживача послуг відповідача, в зв'язку з чим, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» вважає, що відповідач зобов'язаний сплатити йому пеню за 34 дні прострочки виконання послуги в сумі 01 грн. 30 коп. (1,30 x 3% х 34). Також 13.03.2009 року з Дніпропетровського поштамту ним було відправлено до м. Києва рекомендований лист за №66 з рекомендованим повідомленням про вручення листа, сплативши за послугу 03 грн. 50 коп., про що також отримав відповідну квитанцію. Повідомлення про вручення цього листа йому не було прислано, а з урахуванням прострочення виконання послуги на 93 дні пеня має становити 09 грн. 60 коп. Пізніше ним також направлялась кореспонденція, а саме рекомендовані листи, до Великобританії, три з яких: №RА520050027UА від 20.06.2008 року вартістю 20,03 грн., №RС490533956U від 11.07.2009 року вартістю 32,03 грн., № RС490693683U від 20.07.2009 року вартістю 32,09 грн., не надійшли до адресатів, в зв'язку з чим відповідачем йому призначено відшкодування у розмірі 951 грн. 09 коп., яке вважає незаконним, оскільки згоду на це поштова адміністрація Великобританії не надавала, про що також просить постановити рішення, а тому пеня за невиконання послуг має бути сплачена по листу № RА520050027UА за 185 днів прострочення в сумі 111 грн. 15 коп. (20,03 х 3% х 185), по листу № RС490533956U за 134 дні прострочення в сумі 128 грн.75 коп. (32,03 х 3% х 134) та по листу № RС490693683U за 124 дні прострочення в сумі 119 грн. 35 коп. (32,09 х 3% х 124). Всього пеня йому має бути сплачена в сумі 370 грн. 15 коп. (1,30 + 9,60 + 111,15 + 128,75 + 119,35). Крім зазначених сум просив стягнути з відповідача також відшкодування повної вартості ненаданих послуг, відповідно до ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: 01 грн. 30 коп., 03 грн. 50 коп., 20 грн. 0 3коп., 32 грн. 03коп. та 32 грн. 09 коп., а всього 88 грн. 95коп. Згідно ст.24 Закону України «Про захист прав споживачів» просить відшкодувати йому моральну шкоду в сумі 10000,0 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2011 року в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що позивач користувався послугами відповідача щодо пересилання поштової кореспонденції.

26.11.2007 року з Дніпропетровського поштамту позивач відправив до м. Києва рекомендований лист за №18025782 з рекомендованим повідомленням про вручення листа та сплатив за послугу 1,30 грн., що стверджується відповідною квитанцією (т. 1 а.с.107). Однак в порушення Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 12.12.2007 року №1149, повідомлення про вручення вищевказаного листа надійшло на адресу позивача лише 06.01.2008 року.

13.03.2009 року з Дніпропетровського поштамту позивач відправив до м. Києва рекомендований лист за № 66 з рекомендованим повідомленням про вручення листа, сплативши за послугу 3,5 грн., що стверджується відповідною квитанцію (т.1 а.с.139). Повідомлення про вручення цього листа позивачу не було надано, про стверджується листом відповідача за №7-07-753 від 24.06.2009 року (т. 1 а.с.140).

Крім того, позивач направляв рекомендовані листи до Великобританії, а саме: №RА520050027UА від 20.06.2008 року та сплатив за послугу 20,03 грн. (т. 1 а.с. 228), №RС490533956U від 11.07.2009 року та сплатив за послугу 32,03 грн., № RС490693683U від 20.07.2009 року і сплатив за послугу 32,09 грн. (т. 1 а.с.159). Дані листи не були вручені адресатам, що визнано відповідачем, оскільки при пересилці були втрачені на території місця проживання адресатів-отримувачів.

Місцевий суд, встановивши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що спірні правовідносини регулюються спеціальними нормативними актами: Законом України «Про поштовий зв'язок» від 04.10.2001 року №2759-Ш, з відповідними змінами та доповненнями, Правилами надання послуг поштового зв'язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 року №1155, Правилами надання послуг поштового зв'язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, Порядком пересилання поштових відправлень, затвердженим наказом Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 12.05.2006 року №211, Регламентом письмової кореспонденції (Бухарест 2004) Всесвітньої поштової конвенції та Правилами виплати відшкодування операторами поштового зв'язку збитків, завданих унаслідок ненадання чи неналежного надання послуг з пересилання міжнародних поштових відправлень.

Статтею 18 Законом України «Про поштовий зв'язок» детально передбачена відповідальність операторів. За невиконання чи неналежне виконання послуг з пересилання внутрішніх поштових відправлень, доручень користувачів щодо поштових переказів оператори несуть таку матеріальну відповідальність перед користувачами: за повну втрату реєстрованих поштових відправлень (рекомендованого листа, бандеролі, поштової картки, повідомлення про вручення поштового відправлення), посилок та прямих контейнерів без оголошеної цінності - відшкодування вартості послуг поштового зв'язку та штраф у розмірі 100 відсотків вартості цих послуг; за часткову втрату (пошкодження) вкладення посилки без оголошеної цінності - відшкодування його вартості пропорційно масі втраченої або пошкодженої частини вкладення шляхом ділення розміру тарифу за пересилання на чисту масу вкладення та штраф у розмірі 100 відсотків вартості послуг поштового зв'язку; за повну втрату (пошкодження) вкладення посилки з оголошеною цінністю, листа або бандеролі з оголошеною цінністю - відшкодування в розмірі суми оголошеної цінності поштового відправлення, вартості послуг поштового зв'язку та штраф у розмірі 25 відсотків вартості цих послуг; за часткову втрату (пошкодження) вкладення посилки з оголошеною цінністю, листа або бандеролі з оголошеною цінністю з описом вкладення - повернення (відшкодування) вартості вкладення або його пошкодженої частини згідно з описом, вартості послуг поштового зв'язку та штраф у розмірі 25 відсотків вартості цих послуг. Якщо пошкоджене вкладення може бути використане, сума відшкодування зменшується за домовленістю з відправником або адресатом. У разі відмови відправника або адресата від одержання частково пошкодженого вкладення воно реалізується оператором. У разі незазначення в описі вартості вкладених предметів або пересилання без опису розмір відшкодування визначається пропорційно масі втраченої або пошкодженої частини вкладення незалежно від її фактичної вартості, але не більше оголошеної цінності посилки, листа або бандеролі. В цьому випадку вартість одиниці маси визначається шляхом ділення суми оголошеної цінності на чисту масу вкладення; за невиплату грошей за поштовими переказами, а також порушення строків пересилання поштових переказів - відповідно до законодавства України; за несвоєчасну доставку усіх видів реєстрованих поштових відправлень - штраф у розмірі 25 відсотків вартості послуг поштового зв'язку; у разі порушення встановлених строків пересилання поштових відправлень повітряним транспортом - відшкодування у розмірі різниці між платою за пересилання повітряним та наземним транспортом і штраф у розмірі 25 відсотків вартості послуг поштового зв'язку. За втрату (пошкодження) міжнародних поштових відправлень і посилок оператори несуть відповідальність відповідно до вимог актів Всесвітнього поштового союзу та законодавства України, за невиплату міжнародних поштових переказів - відповідно до міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Вартість попередньо оплачених користувачем послуг, що фактично не були йому надані, відшкодовується користувачеві у повному обсязі на підставі квитанції чи іншого документа про оплату цих послуг.

Компенсація за втрату кореспонденції при пересиланні міжнародних поштових відправлень визначена ст. РК 155 п. 4 Регламенту письмової кореспонденції Всесвітньої поштової конвенції та ст. 6 Правил виплати відшкодування операторами поштового зв'язку збитків, завданих унаслідок ненадання чи неналежного надання послуг з пересилання міжнародних поштових відправлень, відповідно до яких така становить 30 СПЗ (СПЗ - спеціальне право запозичення), що є умовною розрахунковою одиницею міжнародного валютного фонду, яка застосовується країнами - членами всесвітнього поштового зв'язку і визначається у доларах США із наступним перерахунком у національну валюту України за курсом НБУ на день прийому міжнародних поштових відправлень.

На підставі ст. 18 Закону України «Про поштовий зв'язок», у зв'язку з ненадходженням до відділення поштового зв'язку за місцем проживання позивача повідомлення про вручення рекомендованого листа №66, відповідач поштовим переказом 33341 від 22.06.2009 року направив ОСОБА_6 відшкодування повної вартості неотриманої послуги у сумі 03,5 грн., про що зазначено у листі відповідача на адресу позивача (а.с.140); від отримання грошей за даним переказом позивач відмовився; дані обставини визнані сторонами.

У зв'язку із втратою листів, що направлялись позивачем до Великобританії, йому було нараховано та запропоновано до виплати компенсацію в сумі 354,13 грн. за лист №RС490533956U, 356,43 грн. за лист № RС490693683U та 361,78 грн. за лист №RА520050027UА, про що неодноразово повідомлялося позивачу відповідними листами (а.с. 190 - 196), від отримання яких та компенсацій позивач відмовився; дані факти визнані сторонами.

Колегія звертає увагу, що нараховані відповідачем суми є більшими від тих, що просить стягнути позивач.

Крім того, в судовому засіданні представник відповідача наголосив, що вказані вище нараховані суми позивач має змогу отримати у відповідача, однак позивач від отримання грошей відмовився з посиланням на невірний розрахунок розміру відшкодування.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги правильний розрахунок відповідачем розміру компенсації, що підлягає виплаті позивачу у зв»язку з неналежним наданням послуг поштового зв»язку, зважаючи, що можливість отримання компенсації позивачем до цього часу не втрачена, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність порушень відповідачем прав та законних інтересів позивача, що підлягають судовому захисту, тому правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Посилання апелянта не те, що розрахунок компенсації та штрафних санкції за неналежне надання послуг поштового зв»язку повинен здійснюватись у відповідності до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставним, оскільки спірні правовідносини регулюються спеціальними нормативними актами: Законом України «Про поштовий зв'язок» від 04.10.2001 року №2759-Ш, з відповідними змінами та доповненнями, Правилами надання послуг поштового зв'язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 року №1155, Правилами надання послуг поштового зв'язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, Порядком пересилання поштових відправлень, затвердженим наказом Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 12.05.2006 року №211, Регламентом письмової кореспонденції (Бухарест 2004) Всесвітньої поштової конвенції, Правилами виплати відшкодування операторами поштового зв'язку збитків, завданих унаслідок ненадання чи неналежного надання послуг з пересилання міжнародних поштових відправлень тощо.

Крім того, суду не надано доказів порушення відповідачем пунктів 4, 6 ч. 1 ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно яких споживачі мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію.

Відсутні також і підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди у відповідності до вимог Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції на час виникнення спірних правовідносин; право у споживачів на відшкодування моральної шкоди виникало лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя чи здоров'я продукцією, але цей фактор у даному випадку відсутній.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді