Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого: Шишка А.І.,

суддів: Беркій О.Ю., Соколовського В.М.,

секретаря: Шемрай Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Тлумацької кредитної спілки "Надія" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості по кредиту, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13.01.2012 року, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13.01.2012 року задоволено позовні вимоги Тлумацької кредитної спілки "Надія" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості по кредиту. Розірвано кредитний договір №348 від 18.04.2008 року, укладений між Тлумацькою кредитною спілкою "Надія" та ОСОБА_1. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Тлумацької кредитної спілки "Надія" заборгованість згідно кредитного договору №348 від 18.04.2008 року 26291 грн. 29 коп. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Тлумацької кредитної спілки "Надія" 262 грн. 91 коп. судового збору.

На дане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне зясування судом обставини справи, невідповідність висновків суду обставинам, що мають значення для справи, а тому, рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права. Зокрема, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 14487 грн. 45 коп., суд не врахував, що згідно ч. 4 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами, а ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України передбачає, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Крім того, п. 5.1.8 кредитного договору №348 від 18.04.2008 року передбачає укладення додаткової угоди у випадку зміни процентної ставки кредитного договору.

Тому просив змінити рішення Тлумацького районного суду від 13.01.2012 року в частині сплати процентів за користування кредитом в розмірі 14487 грн. 45 коп., ухваливши стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 7549 грн. 00 коп. процентів за користування кредитом.

В засіданні Апеляційного суду апелянт та відповідач ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримали. Представник позивача заперечив проти задоволення вимог апелянта, просить рішення суду залишити без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, відповідача ОСОБА_3, представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів.

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено судом першої інстанції, 18.04.2008 року між Тлумацькою КС "Надія" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №348, згідно якого відповідач одержав кредит в сумі 12000 грн. зі сплатою за користування кредитом 20,6% річних від початкової суми кредиту за кожен день користування кредитом, строком на 60 місяців від дати надання кредиту. На забезпечення виконання зобов'язання між Тлумацькою КС "Надія" та ОСОБА_2, ОСОБА_3 18.04.2008 року укладено договори поруки, згідно яких останні зобов'язуються відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову Тлумацької КС "Надія" про розірвання кредитного договору та стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції правильно виходив із того, що відповідачі належним чином не виконували взяті на себе зобов'язання у зв'язку з чим виникла заборгованість, що станом на 30.11.2011 року становила 26291 грн. 29 коп.

Посилання апелянта на те, що позивач неправомірно в односторонньому порядку змінив відсоткову ставку за користування кредитними коштами не заслуговують на увагу, оскільки Тлумацькою КС "Надія" дотримано передбачений п.3.2 кредитного договору порядок щодо збільшення процентної ставки.

Відповідачам у відповідності до умов договору листами неодноразово повідомлялось про порушення кредитної дисципліни, про зміну процентної ставки за користування кредитними коштами в сторону збільшення та про необхідність погашення всієї заборгованості. При цьому, ОСОБА_1 не надавав письмових заперечень щодо збільшення відсоткової ставки та проводив оплату в рахунок заборгованості на час, коли він вже знав про збільшення відсотків до 41,2%.

Таким чином, доводи апелянта про те, що без його згоди та згоди поручителів було змінено зобов'язання та збільшено обсяг відповідальності не знайшли свого підтвердження.

Суд першої інстанції у відповідності до вимог ч.1 ст. 554 ЦК України обґрунтовано стягнув суму заборгованості за кредитним договором з боржника та поручителів в солідарному порядку.

Ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що встановлений кредитним договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Однак дана норма набрала чинності 10 січня 2009 року, а підвищення відсоткової ставки за користування кредитними коштами відповідачем мало місце до введення в дію вищезазначеної норми. Тому доводи апелянта про неправомірну зміну процентної ставки за кредитним договором є необґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обставини справи з'ясовано всесторонньо і повно та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, обґрунтованості якого доводи апеляційної скарги не спростовують.

Керуючись ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13 січня 2012 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.І.Шишко

Судді: О.Ю.Беркій

ОСОБА_4