Справа № 1304/2-2175/11 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М. Провадження № 22-ц/1390/3773/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І. Категорія: 30
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Богонюка М.Я., Савуляка Р.В.

з участю секретаря:ОСОБА_2

з участю: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 1 березня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, з участю третьої особи Львівського міського комунального підприємства «Айсберг», про відшкодування шкоди,-

встанови л а:

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 1 березня 2012 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 про відшкодування майнової і моральної шкоди. На позивача покладено судові витрати у звязку із зверненням з даним позовом.

Рішення оскаржив ОСОБА_3 Посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, в апеляційній скарзі апелянт просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обємі. Стверджує, що є власником квартири №25 у будинку №6/8 на проспекті Свободи у м. Львові на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22 липня 1998 року. Квартира складається з двох житлових кімнат загальною площею 44,8 кв.м. Комора в підвалі-2,5 кв.м. Зазначає, що в 2006 році йому стало відомо, що стіни комори знесено, проведена реконструкція з метою використання даного приміщення як підсобного для ресторану «Суші-Япі». Вказує, що неодноразово звертався до відповідача, ЛМКП «Айсберг», Галицької районної адміністрації про відновлення порушеного права. Лише в листопаді 2010 року йому передано в належному стані комору у підвалі та ключі від неї. Апелянт вважає, що діями відповідача та третьої особи йому завдано матеріальну шкоду у вигляді втраченої вигоди у розмірі 7 200 грн., оскільки він міг би здавати в оренду комору в підвалі та отримувати матеріальну вигоду. Зазначає, що зазнав моральних страждань через незаконне користування іншими особами належною йому на праві власності коморою. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному розмірі.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Встановлено, що позивач є власником квартири №25 у будинку №6/8 на проспекті Свободи у м. Львові. До квартири належить комора в підвалі площею 2,5 кв.м.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її прав, має право на відшкодування таких. Пунктом 2 частини 2 цієї норми визначено, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів в чому полягає завдана майнова шкода, яка вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, а також в чому полягає втрачений, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який він мав право розраховувати у разі неналежного виконання зобовязання другою стороною, оскільки в договірних зобовязаннях з відповідачем не перебував, фактично (за його поясненнями) коморою в підвальному приміщенні не користувався. Про те, що його комора використовується іншими особами, дізнався випадково.

Судом встановлено, що порушене право позивача було відновлено шляхом виділення комори у підвальному приміщенні, йому надано ключі, про що складено відповідний акт (а.с.12). Відтак, суд прийшов до вірного висновку, що підстав для задоволення вимоги щодо відшкодування упущеної вигоди суд не має, як і підстав для задоволення вимог щодо відшкодування моральної шкоди за відсутності належних доказів заподіяння такої.

Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. З висновками суду, які ґрунтуються на аналізі наявних у справі доказів, слід погодитися. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення Галицького районного суду м.Львова відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.І ст.307, ст.ст. 308, ч.І п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 1 березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: