Справа № 0417/2-2929/2011
Справа №0417/2-375/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 березня 2012 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Слюсар Л.П.

при секретарі Тимошевській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк про визнання права власності на ? частину квартири, що є спільною сумісною власністю, встановлення порядку користування квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в серпні 2011 року звернулася із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину квартири, що є спільною сумісною власністю, встановлення порядку користування квартирою 55 в будинку №7 про вул. Г. Корольової в м. Дніпропетровську. В обґрунтування позовних вимог позивачка в позовній заяві посилалася на те, що з 2005 року вона проживає єдиною родиною з ОСОБА_3, разом ведуть спільне господарство, за цей час в них народилося двоє доньок, яких вони виховують і піклуються про них: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб не зареєстровано. За спільно накопичені кошти та за кошти, які надали її батьки, всього за 348461 грн., вони придбали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, де проживають разом з доньками та відповідачем. Квартира АДРЕСА_2, загальною площею 43,7 кв.м. та житловою 27,9 кв.м. і складається з: коридору площею 6,2 кв.м.; санвузлу площею 2,9 кв.м.; кухні площею 5,8 кв.м.; житлової кімнати площею 10,8 кв.м.; житлової кімнати площею 18,1 кв.м., балкону площею 0,9 кв.м. Вона не була присутня при нотаріальному посвідчені Договору купівлі-продажу від 25.05.2008 року їх спірної квартири, бо знаходилася з новонародженою донькою Аліною, яка на той час почувала себе погано, тому з її усного дозволу, спірну квартиру оформили на відповідача, також на його імя, у Комунальному підприємстві Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації, 20.01.2011 року проведено реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3. Наразі відповідач поводиться з нею зухвало, погрожує вигнати зі спірної квартири її та малолітніх доньок. Маючи у своїй власності половину всього спільного сумісного майна, тобто ? частину квартири АДРЕСА_4 з вини відповідача, вона не може разом з малолітніми доньками спокійно, проживати в своїй частині квартири. Просила суд, згідно до приписів ст.355-357, ч.3 ст.368, ст.369-370, 392 ЦК України: визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_4; визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_4; встановити порядок користування квартирою №55 по вул. Г. Корольової,7, а саме: їй виділити ізольовану житлову кімнату площею 18,1 кв.м., балкон 0,9 кв.м. а відповідачу ізольовану житлову кімнату площею 10,8 кв.м. та у загальному користуванні залишити коридор площею 6,2 кв.м., санвузол площею 2,9 кв.м., кухню площею 5,8 кв.м.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2011 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги було залучено Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання зявився позовні вимоги визнав. Не заперечував щодо їх задоволення.

Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, діючий на підставі довіреності просив суд в задоволені позову відмовити. Вказав, що 28 травня 2008 року між ПАТ Укрсиббанкі ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 50290 доларів США на придбання квартири АДРЕСА_5. Того ж дня між ними та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, за яким він передав у іпотеку нерухоме майно квартиру, загальною площею 43,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гулі Корольової,7 для забезпечення виконання грошових зобовязань за договором про надання споживчого кредиту. При укладанні договору іпотеки відповідач в заяві, засвідченій приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 зазначив, що на момент отримання кредиту, придбання та передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_6, він не перебував в зареєстрованому шлюбі, не проживав ні з ким однією сімєю. Також зазначив, що нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_7 за власні кошти та є його приватною власністю. Таким чином, спірна квартира, придбана відповідачем в кредит, не є спільною сумісною власністю сторін, як вказує позивач.

Суд, вислухавши позивачку, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 25 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованому в реєстрі за №8075 укладеним між ОСОБА_7, яка діяла на підставі довіреностей від імені: ОСОБА_8 та від імені ОСОБА_9 ( Продавець) та ОСОБА_2 ( Покупець), Продавець по довіреності зобовязується передати майно у власність Покупцю, а Покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього обговорену суму. Квартира №55, що відчужується розташована у будинку №7 по вул. Корольової Гулі в м. Дніпропетровську. Згідно до п. 2.1 продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 348461грн. 00 коп. ( а.с.16). Право власності за ОСОБА_2 зареєстровано к КП ДМБТ, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав від 04.01.2011 року №28576711 ( а.с.18) та Технічним паспортом на квартиру №55 в житловому будинку №7 по вул. Гулі Корольової в м. Дніпропетровську ( а.с. 21-23).

28 травня 2008 року між АКІБ УкрСиббанк, правонаступником якого є ПАТ УкрСиббанкта ОСОБА_2 був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0 відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 50290 доларів США, що дорівнювало еквіваленту 243906,50 грн. Відповідно до п.1.4 Кредитного договору кредит надавався для купівлі квартири ( а.с. 47-49) .

Відповідно до Договору іпотеки від 28 травня 2008 року №0, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованому в реєстрі за №8084 , укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком Укрсиббанкі ОСОБА_2 в забезпечення виконання грошових зобовязань за кредитним договором №0 від 28.05.2008 року передано в іпотеку нерухоме майно : 2-х кімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8. Ринкова вартість предмету іпотеки 348461 грн. За спільною домовленістю сторін заставна вартість предмету іпотеки становить 348461 грн. ( а.с. 53-54) .

Позивачкою в позовній заяві і в судовому засіданні в обґрунтування своїх позовних вимог вказувалося на те, що в період перебування в фактичних шлюбних відносинах з відповідачем за спільні кошти та кошти батьків була придбана спірна квартира.

Відповідно до Свідоцтва про народження ОСОБА_4, 31 березня 2007 року батьком дитини є ОСОБА_2, а матірю ОСОБА_1 ( а.с.20) та згідно до Свідоцтва про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 матірю є ОСОБА_1, а батьком ОСОБА_2 ( а.с.19).

Відповідно до ч.1 ст.60 ПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

ОСОБА_2 вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 було отримано споживчий кредит на придбання квартири в розмірі 243906,50 грн., спірна квартира придбана за 348461 грн., і різниця між отриманою ним сумою кредиту та вартістю квартири за договором купівлі продажу склала 104554,50 грн.

Відповідно до заяви ОСОБА_2, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованому в реєстрі за №8074, ОСОБА_2, повідомляє, що на момент отримання кредиту в АКІБ УкрСиббанк, придбання та передачі в іпотеку квартири АДРЕСА_9, він не перебуває у зареєстрованому шлюбі, також не проживає ні з ким однією сімєю. Одночасно повідомляє, що вищевказане нерухоме майно придбане ним на власні кошти та є його приватною власністю. Ст.74 Сімейного кодексу України нотаріусом розяснена ( а.с.55).

Суд критично відноситься до визнання позову представником відповідача, оскільки як встановлено в судовому засіданні в проваджені Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільних справ між ПАТ УкрСиббанк та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, також суд вбачає бажання сторін виведення квартири із іпотеки.

Виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності, позивачкою не доведено те, що вона брала участь у придбанні квартири і те, що її набуто внаслідок спільної праці сторін у справі, а сам лише факт перебування у фактичних шлюбних відносинах та ведення спільного господарства не є підставою для визнання майна спільною сумісною власністю за відсутності спільної праці осіб у його набутті, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачкою права власності на ? частину квартири. Також суд бере до уваги те, що правовими підставами позову позивачкою вказано на приписи статей 355-357,369-370,392 ЦК України.

Щодо заявлених позовних вимог позивачки в частині встановлення порядку користування квартирою 55 в будинку №7 про вул. Г. Корольової в м. Дніпропетровську.

То, як вбачається із паспорту ОСОБА_1 вона зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, в спірній квартирі ні вона ні діти не зареєстровані, а тому суд не вбачає законних підстав в задоволені позовних вимог в цій частині за їх необґрунтованістю.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись: ст. ст.355-357,368,369-370,392 ЦК України, ст. ст.3,7, 10, 11, 15, 60,61,88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар