Справа №22ц-2190/3377/2012р. Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: 50 Доповідач -Пузанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2012 року листопада місяця «27»дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого -Пузанової Л.В.

Суддів: Чиркової К.Г., Фурман Т.Г. при секретарі -Красношапка О.Ю.

З участю прокурора -Войтович Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від «01»жовтня 2012 року в справі

за позовом

прокурора Генічеського району в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2012 року прокурор Генічеського району Херсонської області, діючи в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, зазначаючи, що відповідачка зловживає спиртними напоями, порушує громадський порядок постійними скандалами у стані алкогольного сп'яніння та свідомо ухиляється від виховання своїх дітей.

З підстав ухилення від виконання батьківських обов'язків, прокурор просив суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню її неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням суду від 01 жовтня 2012 року позовні вимоги задоволено. Суд вирішив питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, а провадження у справі закрити, зазначаючи, що висновки суду щодо її участі у вихованні дітей не відповідають обставинам справи, які досліджені ним односторонньо.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили. В судовому засіданні прокурор Войтович Т.М. доводи скарги не визнала, рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виховання дітей.

Проте до такого висновку суд дійшов, допустивши порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так, судом встановлено, що відповідачка є матір'ю малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 8/.

ОСОБА_2 є матір'ю-одиначкою.

Вона разом з дітьми проживає в будинку свого діда ОСОБА_5 за адресою: с. Виноградний Клин Генічеського району Херсонської області, вул.Першотравнева,7.

Старший син ОСОБА_6 навчається в Генічеському СПТУ №17, а молодший син ОСОБА_7 є учнем 3 класу Сокологірненської загальноосвітньої школи.

ОСОБА_6 характеризується органами опіки та піклування як замкнутий, такий, що часто пропускає заняття в училищі, замічений у крадіжках, бродяжить.

ОСОБА_7 у школі характеризується позитивно із зазначенням про те, що часто пропускав уроки з неповажних причин /а.с. 4-5, 21/.

Позивач та органи опіки і піклування вважають, що негативна поведінка дітей викликана безвідповідальним ставленням матері до виконання своїх обов'язків, її схильністю до зловживання спиртними напоями.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, що регулює спірні правовідносини з врахуванням підстав заявленого прокурором позову, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»від 30 березня 2007 року №3 з послідуючими змінами, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

При цьому, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інш.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Із матеріалів справи та змісту рішення суду вбачається, що висновки суду про наявність передбачених ст. 164 СК України підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав ґрунтуються на висновку служби у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації від 01.02.2012р., поясненнях ОСОБА_8 і ОСОБА_9, відібраних органами міліції, акті обстеження умов проживання дітей, які проживають в сім'ях, що опинилися у складних життєвих обставинах від 06.04.11р., характеристиках відповідачки та дітей з місця проживання та навчання, зверненні голови Сокологірненської сільської ради до служби у справах дітей Генічеської райдержадміністрації від 12.09.2011р. /а.с. 4-7, 19-23/.

Однак висновок служби у справах дітей Генічеської райдержадміністрації та звернення голови Сокологірненської сільської ради містять лише їх суб'єктивну думку щодо виконання відповідачкою батьківських обов'язків без посилання на будь-які фактичні дані (крім зловживання нею спиртними напоями) у підтвердження наведених ними висновків, в той час, як відповідно до акта обстеження умов проживання дітей, які проживають в сім'ях, що опинилися у складних життєвих обставинах від 06.04.11р. посадові особи, які його складали та проводили обстеження умов проживання дітей, вважають, що санітарно-гігієнічні умови, в яких проживають діти відповідачки, є задовільними та для виховання, розвитку і проживання дітей створені умови /а.с. 19/.

Крім того, зазначено, що ОСОБА_2 інколи зловживає спиртним і не завжди приділяє достатню увагу дітям та не завжди належним чином виконує свої батьківські обов'язки.

Характеристики не містять фактів щодо ухилення відповідачки від виконання своїх обов'язків як матері, а відомості про те, що ОСОБА_3 неодноразово приймав участь у крадіжках та бродяжить не підтверджені належними доказами.

Пояснення ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які вони давали працівникам міліції, не є допустимими доказами, оскільки повідомлення осіб про відомі їм факти та обставини досліджуються судом шляхом допиту цих осіб в якості свідка. Зазначена процесуальна дія судом не вчинена і про те, чому їх пояснення прийняті судом як письмові докази не зазначено (ст.ст. 59, 63 ЦПК України).

В порушення ст. 56 ЦК України, ст.19 СК України, ч.1 ст.11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, суд прийняв письмові висновки служби у справах дітей Генічеської райдержадміністрації щодо розв'язання спору та залучив саме цю службу до участі в справі як орган опіки та піклування, в той час, як вона таким органом не являється.

Документи, на підставі яких зроблений висновок щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав судом не витребувані і не досліджені.

В суд апеляційної інстанції були викликані і з'явилися представники органів опіки та піклування, а саме: представники Генічеської районної державної адміністрації та виконавчого комітету Сокологірненської сільської ради, які надали висновки цих органів щодо розв'язання спору, а також надали і просили долучити до матеріалів справи акти обстеження умов проживання дітей, серед яких два акти складені після ухвалення судом рішення, копії обліково-статистичних карток дітей, копію протоколу №2 від 21.05.12р. засідання опікунської ради Сокологірненської сільської ради та копію прийнятого нею рішення №4 про попередження ОСОБА_2 про відповідальність, яку вона несе за виховання та навчання своїх дітей та про можливість позбавлення батьківських прав у разі невиконання нею своїх батьківських обов'язків.

При цьому при дослідженні наведених доказів встановлено, що копія зазначеного вище рішення опікунської ради ОСОБА_2 не вручалася.

Як Генічеська райдержадміністрація, так і сільський голова Сокологірненської сільської ради прийшли до висновку про необхідність та доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, однак колегія суддів вважає, що хоч наведені в обґрунтування таких висновків обставини свідчать про те, що відповідачка недостатньо повно та якісно виконує свої обов'язки щодо виховання та розвитку дітей, але відсутні підстави вважати, що вона нехтує своїми обов'язками, негативно ставиться до дітей, не поважає їх, не піклується про їх здоров'я та розвиток, а звідси -відсутні підстави для застосування до неї такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду як необґрунтоване підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявлених прокурором позовних вимог із наведених вище підстав.

На підставі викладеного, ст. 164 СК України, керуючись ст. ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 частково задовольнити.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 01 жовтня 2012 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову прокурора Генічеського району в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: