Справа №1490/5575/12 26.12.2012 26.12.2012 26.12.2012
Справа №22ц/1490/3679/12 Головуючий в першій інстанції ОСОБА_1
Категорія 41 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2012 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів: Коломієць В.В., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання Шпонарській О.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

третьої особи ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_6

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2012 року по справі за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_7 Георгіоса ,

третя особа, на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5

про

стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

29 травня 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, який в подальшому неодноразово уточнювала, до ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_7 Георгіоса про стягнення з відповідачів суми матеріальної заборгованості по комунальним платежам в розмірі 3324 грн. 79 коп. станом на 01 листопада 2012 року та 5000 грн. моральної шкоди.

Позивачка зазначала, що з 2006 року, їй на праві приватної власності належить трикімнатна квартира АДРЕСА_1. Разом з нею з 06 липня 2006 року у вказаній квартирі зареєстровані та проживає її донька ОСОБА_5 з сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також з 19 червня 2008 року за вищезазначеною адресою зареєстровані та проживають друга її донька відповідачка ОСОБА_6 з сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Посилаючись на те, що відповідачка систематично відмовляється приймати участь у здійсненні оплати за комунальні послуги та нести інші витрати з приводу утримання житла, просила стягнути з відповідачки на свою користь суму матеріальної заборгованості по комунальним платежам в розмірі 3324 грн. 79 коп.

Крім того, зазначаючи, що з цього приводу між ними постійно виникають сварки, які супроводжуються заподіянням тілесних ушкоджень, що завдає моральних страждань, просила стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2012 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь позивачки в рахунок відшкодування витрат на оплату комунальних послуг кошти в розмірі 2316 грн. 55 коп. та 300 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Також вирішено питання щодо судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності відповідачкою факту часткової сплати комунальних послуг та при підсумуванні суми, яку вона повинна повернути позивачці, склав суми сплачені позивачкою і відповідачкою.

Між тим, з такими висновками суду в повній мірі погодитися не можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є власником спірної квартири.

За її згодою у 2008 році до квартири вселилися та були зареєстровані її донька ОСОБА_6 разом з неповнолітнім сином, як члени власника житла.

Згідно зі ст. 162 ЖК України, одним з зобовязань власників квартири є сплата комунальних послуг.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачкою за вищезазначений період сплачено: квартирної плати 1784 грн. 41 коп. (а.с. 157160, 162); за електроенергію 2385 грн. 71 коп. (а.с. 130136, 139-142); опалення 940 грн. (а.с. 81, 165-167); газопостачання 788 грн. 58 коп. (а.с. 84, 149-154); водопостачання 1490 грн. 52 коп. (а.с. 85-86, 124-128), а всього 7 389 грн. 22 коп.

Згідно ч. 3 ст. 156 ЖК України, повнолітні члени сім"ї власника зобовязані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту.

В спірній квартирі проживають та зареєстровані позивачка, третя особа з неповнолітньою дитиною та відповідачка також з неповнолітньою дитиною, тобто 5 осіб.

Тому, понесені позивачкою витрати по оплаті комунальних послуг необхідно поділити на всіх членів сімї та кожен повинен був сплатити по 1477 грн. 84 коп. (7 389,22 : 5). Враховуючи, що відповідачка проживає разом з неповнолітнім сином, вона повинна сплатити позивачці 2955 грн. 68 коп. за зазначений період (1477, 84 х 2).

Відповідачкою же за цей період проведена оплата до комунальних служб, а саме: квартирної плати 525 грн. 84 коп. (а.с. 58-60); за електроенергію 479 грн. 83 коп. (а.с. 57, 59, 61-63); ); опалення 1410 грн. (а.с. 56, 63); водопостачання 864 грн. 04 коп. (а.с. 54-55, 62), а всього 3 279 грн. 71 коп.

Таким чином, відповідачкою за період з травня 2009 року по вересень 2012 року проведена оплата замість позивачки, яка відповідно до положень ст. 162 ЖК зобовязана проводити оплату комунальних послуг, як власник житла, та ця сума оплати перевищує розмір, який відповідачка повинна сплатити позивачці (3279,71 2955,68 = 324 грн. 03 коп.).

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власність зобов'язує належним чином використовувати право власності, у тому числі сплачувати житлово-комунальні послуги.

В звязку з вказаним, позовні вимоги ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, яку вона зазнала внаслідок понесених витрат на комунальні послуги, задоволенню не підлягають, так як частку, яку відповідачка повинна нести за користування комунальними послугами, нею сплачена.

Інші докази, які б підтверджували порушення відповідачкою права позивачки, останньою суду не надані.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Оцінюючи у сукупності зібрані докази, колегія суддів вважає, що також відсутні підстави і для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди, так як вказані правовідносини не передбачають відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, позов ОСОБА_3 є необґрунтованим та задоволенню не підлягає, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та з цього часу може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді