Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22ц-5374/2012 р. Головуючий у 1 інстанції: Шиш А.Б.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2012 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Бєлки В.Ю.,

Суддів Кримської О.М.,

ОСОБА_2

При секретарі Мосіної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04 вересня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування завданих злочином збитків, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом до ОСОБА_3.

Зазначала, що 15.04.2011року, близько о 23 год.30 хвл., відповідач ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, на території садиби за місцем її проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок і висловлюючи неповагу до суспільства, з особливою зухвалістю, безпідставно, наніс декілька ударів руками по кузову службового автомобіля позивачки RENAULT CLIO SYMBOL, державний номер НОМЕР_1, належного ТОВ „ТЕВА Україна, пошкодив наружне ліве дзеркало, задню ліву дверку та кришу автомобіля.

Продовжуючи свої хуліганські дії, ігноруючи зауваження та вимоги позивачки припинити їх, порушивши шумом сигналізації спокій та відпочинок позивачки та її малолітньої доньки, став хапати позивачку за руки, стукати руками по кузову вищевказаного автомобіля, намагався незаконно проникнути в будинок позивачки, висловлював погрози вбивства та зґвалтування.

В результаті вказаних протиправних дій, внаслідок перенесеного стресу, стан здоровя позивачки, яка на той час була вагітною, погіршився, і вона проходила відповідні курси лікування.

Посилаючись на ці обставини, просила суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану злочином, яка полягає у недоотриманих доходах на час лікування в сумі 11000 грн., та компенсацію моральної шкоди в сумі 10000 грн..

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04 вересня 2012 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 5000 грн. в рахунок компенсації завданої злочином моральної шкоди та 94 грн. 10 коп. судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено та не заперечується сторонами, що 15.04.2011року, близько о 23 год.30 хвл., відповідач ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, на території садиби за місцем проживання ОСОБА_4 в смт. Новомиколаївка, вул. Переможна, 32, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок і висловлюючи неповагу до суспільства, з особливою зухвалістю, безпідставно, наніс декілька ударів руками по кузову автомобіля RENAULT CLIO SYMBOL, державний номер НОМЕР_1, належного ТОВ „ТЕВА Україна, пошкодив наружне ліве дзеркало, задню ліву дверку та кришу автомобіля.

Продовжуючи свої хуліганські дії, ігноруючи зауваження та вимоги позивачки припинити їх, порушивши шумом сигналізації спокій та відпочинок позивачки та її малолітньої доньки, висловлюючись на їх адресу нецензурною лайкою, став хапати позивачку за руки, стукати руками по кузову вищевказаного автомобіля, намагався незаконно проникнути в будинок позивачки та провокував з нею бійку.

Постановою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 09 вересня 2011 року кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України (хуліганство) закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 6 КПК України внаслідок акту амністії (а.с.2).

Названа постанова суду є чинною на час вирішення спору.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості ( ст. 23 ЦК України ).

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює та дійшов до вірного висновку щодо покладення на відповідача відповідальності по відшкодуванню позивачці моральної шкоди, розмір якої визначив у сумі 5 000 грн.

Такий висновок районного суду відповідає вимогам ст.23 ЦК України, розясненням наданим постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року, фактичним обставинам справи та наданим сторонами доказам по справі.

При цьому районний суд навів у рішенні відповідні доводи з посиланням на надані по справі докази та положення закону.

Доводи апелянта на те, що він повинен бути звільнений від цивільно-правової відповідальності щодо відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 1176 ЦК України, не ґрунтується на законі, оскільки названа норма регулює наслідки звільнення держави від відшкодування шкоди, завданої незаконним притягненням особи до кримінальної відповідальності у разі закриття кримінальної справи на підставі закону про амністію.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство повязує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Виходячи з вимог змагальності сторін, обовязків доказування і подання доказів, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують його законність, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04 вересня 2012 року у цій справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: