Справа № 1316/2-2144/10 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/1390/5137/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І. Категорія: 37
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Шашкіної С.А., Савуляка Р.В.

при секретарі: Рванцовій О.О.

з участю : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 7 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, з участю третьої особи Пустомитівської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 7 грудня 2010 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру №4 в будинку №10 на вул. І.Мазепи у місті Пустомити Львівської області.

Рішення оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в позові. Вважає оскаржуване рішення незаконним, оскільки судом неповно зясовано всі обставини справи. Стверджує, що проживала із спадкодавцем ОСОБА_6 однією сімєю, що встановлено судовим рішенням, яке набрало чинності. Позивач ввів в оману суд, стверджуючи, що на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, оскільки судовим рішенням встановлено, що із спадкодавцем однією сімєю проживала вона. Вона є непрацездатною та відповідно до ст. 1241 ЦК України має право на обовязкову частку у спадковому майні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Встановлено, що 8 липня 1996 року та 28 липня 2008 року померли ОСОБА_7 і ОСОБА_6 (баба і дід позивача). Відповідно до розпорядження виконавчого комітету Пустомитівської міської ради Львівської області № 57 від 5 травня 1993 року у власність їм перадано квартиру № 4 у будинку № 10 на вулиці Мазепи у м.Пустомити. Позивач з 2005 року зареєстрований у цій квартирі.

Відповідно до заповіту ОСОБА_6 від 17 липня 2008 року на випадок його смерті все належне йому майно він заповів ОСОБА_3 (позивачу).

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 був живий батько позивача ОСОБА_8, який був пенсіонером і мав право на обовязкову частку у спадковому майні. Однак він своє право не встиг оформити, оскільки помер 4 листопада 2008 року.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_8 є позивач, дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_5, які відмовилися від прийняття цієї спадщини.

Відповідно до ст. ст. 182,1299 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відтак, спірна квартира входить до складу спадщини померлого ОСОБА_6

ОСОБА_6 не зареєстрував своє право на квартиру у встановленому порядку, що виключає видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу. Відтак, його право не визнається.

На підставі ст. 55 Конституції України, ст.ст. 15,16 ЦК, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право у передбачений законом спосіб на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Передбачені ч.2-5 ст. 13, ч.3 ст.16 ЦК України підстави для відмови позивачеві у захисті цивільного права відсутні.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Відмови від спадщини позивач не подав.

Суд прийшов до висновку, що позивач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6, відтак право власності на спірне майно необхідно визнати за ним.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. На обґрунтування своїх доводів апелянт не надала жодних доказів.

У випадку встановлення судовим рішенням факту проживання особи із спадкодавцем однією сімєю понад пять років до часу відкриття спадщини така особа відповідно до ст. 1264 ЦК України є спадкоємцем четвертої черги у випадку спадкування за законом.

Судом встановлено, що в користь позивача спадкодавцем за життя складено заповіт. Спадкоємці четвертої черги не мають права на обовязкову частку у спадковому майні (ст.1241 ЦК України). Відтак, права апелянта оскаржуваним рішенням не порушено у випадку встановлення судовим рішенням, що вона проживала із спадкодавцем однією сімєю більше пяти років.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 7 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: