АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/2090/4011/2012 р. Головуючий 1 інст. Тордія Е.Н.
Справа № 2037/799/2012 р. Доповідач Карімова Л.В
Категорія: відшкодування шкоди
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2012 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

при секретарі Гопко А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2012 року,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2012 року ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної, спричиненої ушкодженням здоровя сина внаслідок неправомірних дій відповідача, який 20.06.2011 року на ґрунті неприязних особистих відносин наніс сину удари кулаком в обличчя, від яких останній упав на землю, та залишив після цього неповнолітнього самого, уїхавши з місця злочину на своєму автомобілі.

Посилався на те, що неправомірними діями ОСОБА_5 його сину ОСОБА_4 спричинені легкі тілесні ушкодження по критерію тривалості розгляду здоровя. У звязку з цим син проходив стаціонарне лікування в Шевченківській ЦРЛ з 21.-6.2011 р. до 15.07.2011 р., неодноразово відвідував спеціалізовані медичні заклади міста Харкова для підтвердження діагнозу, подальшого лікування та реабілітації.

Вартість лікування та вартість пошкодженого одягу оцінено позивачем в 4000 грн., які він просив стягнути на свою користь, оскільки син проживає з ним.

Також просив стягнути з відповідача спричинену сину моральну шкоду, яка полягає в тому, що син не мав можливості бути на урочистостях з нагоди закінчення 9-ти класів, не міг своєчасно скласти іспит до вступу до 10-го класу, під час тривалого лікування не міг проводити своє дозвілля за межами домівки, втратив нормальний сон, відчував моральне приниження, звичайний розклад його життя був зіпсований.

Просив судові витрати по справі покласти на відповідача.

Відповідач ОСОБА_5 проти позову заперечував, посилаючись на те, що не спричиняв неповнолітньому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 09.04.2012 року позов ОСОБА_3 задоволено частково: на його користь з ОСОБА_5 стягнуто на відшкодування матеріальної шкоди -2210, 87 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн.

З ОСОБА_5 на користь держави стягнуто судовий збір в сумі 214грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати вказане рішення районного суду та закрити провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Вказує, що судом не були залучені до справи його письмові заперечення на позов, які він подав у судовому засіданні від 04.04.2012 року, не залучений до участі у справі у якості третьої особи неповнолітній ОСОБА_4, який може згідно вимог чинного законодавства самостійно здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обовязки в суді, і в справі відсутня належним чином довіреність ОСОБА_3 від його сина ОСОБА_4

Вважає, що судом при стягненні матеріальної та моральної шкоди не враховано, що вона не підтверджена достовірними доказами, не враховано, що сам неповнолітній своїми діями спричинив моральну шкоду йому та його сім'ї, де відбувалися конфлікти.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить відхилити її як необґрунтовану, вважає, що рішення суду відповідає вимогам закону та наданим доказам.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_5 в спричинені матеріальної шкоди доведена в розмірі 2210,87 грн., а у відшкодування моральної шкоди слід стягнути з відповідача 5000 грн.

Судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини відповідача в спричиненні матеріальної та моральної шкоди неповнолітньому ОСОБА_4 ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону, однак вважає, що судом неправильно визначений розмір такої шкоди.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи постановою прокурора Шевченківського району Харківської області від 21.11. 2011 р. закрито провадження по кримінальній справі за фактом хуліганських дій, які спричиненні у відношенні неповнолітнього ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ст.. 296 КК України та порушена кримінальна справа у відношенні ОСОБА_5 за ознаками скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Постановою слідчого Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області від 24.11.2011 року вказана справа направлена до суду для вирішення питання про закриття провадження за актом амністії.

Постановою Шевченківського районного суду Харківської області від 14.12.2011 року кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 за ознаками скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрита на підставі п.4 ч.1 ст.6 КПК України та п. «в» ст.. 1 Закону України «Про амністію» від 08.07.2011 р., і ОСОБА_5 був звільнений від кримінальної відповідальності.

Вищевказані постанови органів досудового слідства та суду не оскаржені ОСОБА_5 в установленому законом порядку, і встановлені обставини він не спростовував й у суді апеляційної інстанції.

З тексту цих постанов вбачається, що органами досудового слідства встановлено, що 20.06.2011 року, діючи під впливом ревнощів, ОСОБА_5 умисно наніс неповнолітньому ОСОБА_4 тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розгляд здоровя.

Зазначені обставини містяться й у висновках судово - медичного дослідження від 21 червня 2011 року за № 47-ШВ/11 та висновку експерта від 11 серпня 2011 року за № 61/47-ШВ/11.

Відповідно до вимог ст.. 1166 ЦК України вина особи, яка завдала шкоди, презумується. Обовязок доведення відсутності вини покладається на того, хто завдав шкоди.

Судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів зроблений обґрунтований висновок про доведеність вини відповідача в спричиненні шкоди неповнолітньому ОСОБА_4

В суді апеляційної інстанції апелянтом та його представником також не надано доказів, які б відповідно до ст.ст. 58-60 ЦПК України свідчили про відсутність вини ОСОБА_5

За таких обставин судова колегія вважає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про відсутність його вини в спричиненні шкоди здоровю неповнолітнього ОСОБА_4

Факт проходження неповнолітнім ОСОБА_4 лікування та медичного дослідження у звязку з отриманими ушкодженнями підтверджуються витягами з медичної карти, консультативними висновками лікарів-спеціалістів, довідками медичних установ, де міститься посилання на те, що позивач також витрачав власні кошти на лікування сина.

З наданих позивачем квитанцій до суду першої інстанції останній зробив висновок про те, що матеріальна шкода доведена позивачем в сумі 2210,87 грн.

Між тим судова колегія вважає недоведеними позивачем ОСОБА_3 вимог щодо стягнення на його користь 964,97 грн., сплачених за фіскальними чеками на дизельне пальне на суму 499,97 грн. від 06.07.2011 року та на суму 465 грн. від 07.07.2011 р. (а.с. 28), оскільки наявність тільки цих чеків без наявності інших доказів, які відповідно до вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України свідчили б про те, що такі витрати поніс саме позивач для поїздки у лікувальні заклади та саме в такому розмірі, не є підставою для стягнення цієї суми з відповідача.

Не підлягають відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України також стягненню витрати, понесені позивачем при сплаті сум до благодійного фонду «Меценат» в сумі 30 грн. по квитанції № 976235 та 350 грн. по квитанції № 942272, оскільки зазначені суми внесені позивачем добровільно і не потребували їх обовязкової сплати.

За таких обставин судова колегія вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 щодо стягнення з відповідача ОСОБА_5 на підставі ст. 1166 ЦК України матеріальної шкоди підлягають задоволенню в сумі 865 грн. 90 коп., а рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2012 року - зміні.

Стягуючи з ОСОБА_5 на користь позивача моральну шкоду, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з вимог ст. 1167 ЦК України та наданих с доказів про наявність вини відповідача в спричиненні моральної шкоди неповнолітньому ОСОБА_4, який у звязку з ушкодженням здоровя переніс моральні переживання, не мав можливості бути присутнім на урочистостях з нагоди вручення документів про закінчення 9-го класу, однак не врахував доведеність зазначеного позивачем обсягу цих страждань та їх ступінь.

Тому судова колегія вважає, що розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, також підлягає зменшенню з 5000 грн. до 3000 грн.

Судова колегія вважає за необхідне змінити рішення районного суду і в частині визначення розміру судових витрат, стягнутих з відповідача у вигляді судового збору в сумі 214,60 грн. оскільки відповідно до п.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України розмір зазначених витрат складає 429 грн. 20 коп., які й повинно стягнути з відповідача замість помилково визначеної суми в 214 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2012 року змінити, зменшивши стягнення на користь ОСОБА_3 ( який діє в інтересах ОСОБА_4) з ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди з 2 210 грн. 87 коп. до 865 ( вісімсот шістдесят пять ) гривень 90 копійок та у відшкодування моральної шкоди з 5000 гривень до 3000 ( три тисячі ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 429 (чотириста двадцять девять) гривень 20 копійок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий :

Судді: