Номер провадження № 22-ц/1590/6275/12
Головуючий у першій інстанції Нікітіна
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2012 м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Сватаненка В.І.

судді Суворова В.О.

судді Черевка П .М.

за участю секретаря Лисенка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 2 грудня 2011 року по справі за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_2 - Про знесення гаражу, -

ВСТАНОВИЛА:

22.09.2010 року Приморська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась з позовом до ОСОБА_2 про знесення гаражу, в якому просила зобовязати відповідача знести самочинно встановлений без належного дозволу камяний гараж на території двору житлових будинків за адресою: м. Одеса, вул. Торгова, 1-а, Торгова,3. Відповідач мешкає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1. Зазначений гараж тривалий час експлуатується без дозвільних документів.

Представник позивача у судове засідання не зявився, письмово просив суд розглянути справу без його участі.

Відповідач у судове засідання не зявилась без поважних причин, про час розгляду справи сповіщена належним чином.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2011 року позов ПРА ОМР задоволено. Зобовязано ОСОБА_2 за свій рахунок знести улаштований камяний гараж, який розташований на території двору житлових будинків №1-а та № 3 по вул. Торговій у м. Одесі.

До суду із заявою про перегляд заочного рішення звернувся ОСОБА_1, мотивуючи тим, що рішенням суду порушені його законні права.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.03.2012 року заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міськради від 24.02.2012 року за № 116 зазначений гараж був наданий йому в користування як інваліду війни. Таким чином, вважає, що рішення суду про знос гаражу на цей час стосується його прав.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов Приморської районної адміністрації Одеської міської ради і ухвалюючи заочне рішення, районний суд виходив з того, що ОСОБА_2 без дозвільних документів користується камяним гаражем за вищезазначеною адресою.

Судом встановлені наступні фактичні обставини по справі.

ОСОБА_2 мешкає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 тривалий час експлуатується самочинно встановлений без належного дозволу камяний гараж на території двору житлових будинків за адресою: м. Одеса, вул. Торгова, 1-а, Торгова, 3.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ч. 1 ст. 59 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивачем по справі були надані належні допустимі письмові докази на підтвердження доводів та позовних вимог.

З доповідної директора КП ЖКС Порто-Франківськийвід 12.07.2010 року вбачається, що ОСОБА_2 самовільно без надання проектно-дозвільної документації здійснила улаштування гаражу площею 27 кв.м. у будинку № 1а-3 по вул. Торговій у м. Одесі, на видані приписи не реагує.

Розпорядженням ПРА ОМР № 766 від 10.08.2010 року про знесення камяного гаражу було зобовязано ОСОБА_2 знести зазначений гараж. З вказаного розпорядження також вбачається, що ОСОБА_2 на вручені їй приписи про знесення гаражу власними силами не реагує.

ОСОБА_1 надав докази того, що розпорядженням Приморської районної адміністрації за № 116 від 24 лютого 2012 року йому надано тимчасово, до реконструкції району, дозвіл на улаштування та подальшу експлуатацію гаражу на прилеглій території до житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Торгова, 3.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 було видане зазначене розпорядження 24.02.2012 року, тобто після того, як судом першої інстанції було ухвалено рішення суду 02.12.2011 року, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує пройти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за їх рахунок.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до ст. ст. 13, 14 Конституції України, земля, її надра є об'єктами права власності здійснюють органи державної влади і місцевого самоврядування, у межах визначених Конституцією України і законами України.

Відповідно до п. 12 розділу Х Перехідних положень Земельного Кодексу України, до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради.

Згідно до ст. 12 ЗК України розпорядження землями територіальних громад, у тому числі надання їх у власність або користування є компетенцією місцевих рад.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Зу Про місцеве самоврядування в Україні виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються питання відносно регулювання земельних стосунків.

Судом було встановлено, що вищезазначений камяний гараж встановлений без дозволу уповноважених на те органів, на земельній ділянці, на яку у ОСОБА_2 відсутні правовстановлюючі документи, а також у якої відсутня проектно-дозвільна документація щодо улаштування вказаного камяного гаражу.

Оскільки ОСОБА_2 всупереч встановленим нормам порушила правила будівництва, побудований нею камяний гараж, яким вона користується тривалий час відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України є самочинним будівництвом.

Крім того, з матеріалів цивільної справи не вбачається, що відповідачем ОСОБА_2 були вчинені дії, спрямовані на отримання документів для узаконення самочинно збудованої споруди у вигляді камяного гаражу, а сам по собі факт фактичного користування самочинно побудованим майном з метою зручного зберігання транспортного засобу не може бути підставою для відмови у задоволенні позову ПРА ОМР.

За таких обставин, всупереч твердженню скарги, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ПРА ОМР. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Апеляційна скарга не містить доводів, які мають бути підставами для скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 2 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області В.І. Сватаненко

ОСОБА_3

ОСОБА_4