Справа № 1309/2-2330/11 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук О.Я.
Провадження № 22-ц/1390/4296/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Богонюка М.Я., Савуляка Р.В.

з участю секретаря Рванцової О.О.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 квітня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, з участю третьої особи органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, про усунення перешкод в користуванні будинком, виселення,-

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся з позовом, з врахуванням уточнених вимог, прийнятих судом, про усунення перешкод у користуванні належною йому на праві власності частиною будинку та виселення відповідачів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у його відсутність його дочка ОСОБА_4 самовільно вселилася у належне йому житло, зареєструвалася у ньому разом з дітьми без його (апелянта) згоди. Спірне житло йому необхідне для власного проживання, оскільки іншого житла він не має. До спірної квартири його не допускають. Просить позов задовольнити.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20 квітня 2012 року відмовлено у задоволенні позову за безпідставністю вимог.

Рішення оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 Посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вказує, що позивач є власником 1/9 частини будинку. За час його перебування на роботі у ОСОБА_8 дочка самовільно вселилася в будинок, де зареєструвалася без його згоди. У вхідних дверях замінено замки. Біля будинку відповідач розмістила собаку та не впускає його в будинок. Оскільки він не має іншого житла, змушений винаймати таке за плату. Перешкоди у користуванні належним позивачу на праві власності житлом порушують його права власника.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене у справі судом першої інстанції рішення даним вимогам не відповідає.

Встановлено, що ОСОБА_2 є власником 1/9 частини будинку № 31 на вулиці Широкій у м.Львові, де він зареєстрований (а.с.67,30). Ця квартира складається з однієї житлової кімнати площею 12,4 кв.м та кухні площею 6,2 кв.м. ОСОБА_4 зареєстрована у цьому житлі як дочка власника, її діти ОСОБА_6 і ОСОБА_7 зареєстровані тут як онуки (а.с.41). Фактично спірним житлом користується сімя дочки власника. У будинку без реєстрації також проживає її чоловік ОСОБА_9 Між сторонами існують неприязні відносини, що стверджується неодноразовими зверненнями в правоохоронні органи, матеріалами судово-медичних експертиз про спричинення тілесних ушкоджень, а також наявність спорів в порядку цивільного судочинства щодо користування спірною частиною будинку, яка належить позивачеві на праві власності. Без згоди власника житла відповідачі проводять у будинку перепланування, зокрема, замуровано двері (а.с.79-80).

ОСОБА_4 разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є співвласником квартири № 33 у будинку № 68 на вулиці Широкій у м.Львові загальною площею 68,5 кв.м, житловою 38,8 кв.м, яка складається з трьох житлових кімнат, з вигодами (а.с.15-16).

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 20 травня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_9 ухвалено виселити останнього із спірного житла (а.с.18). Даний спір стосується інших сторін та іншого періоду. Вказане рішення апеляційного суду позивачем звернуто до виконання, однак до даного часу не виконане (а.с.24-27,82-86).

Виконання цього судового рішення проводить Залізничний відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції.

Відповідно до вимог ст. ст. З, 18, 24 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 29 червня 2010 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з наданням боржнику строку для добровільного виконання рішення суду до 12 липня 2010 року, яку скеровано сторонам для відома і виконання. Державним виконавцем 15 липня 2010 року призначено примусове виконання рішення суду, про що повідомлено сторони. З метою забезпечення громадського порядку при виконанні судового рішення винесено постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ, копію якої скеровано начальнику УМВСУ у Львівській області та начальнику Залізничного РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області для виконання. 23 липня 2010 року рішення не виконано. 26 липня 2010 року на підставі ст. 5, 87 Закону України «Про виконавче провадження» за невиконання вимог державного виконавця винесено та скеровано боржнику постанову про накладення штрафу в розмірі 170 грн. 4 серпня 2010 року державним виконавцем повторно призначено виконання судового рішення на 17 серпня. Цього дня рішення не виконано, оскільки боржником чинилися перешкоди, розпочалася бійка між сторонами виконавчого провадження, а також перед вхідними дверима знаходилась собака боржника, що унеможливило вхід до спірного житла. Про ці обставини державним виконавцем складено відповідний акт та призначено виконання рішення суду на 2 вересня 2010 року. Цього дня боржники ОСОБА_4 та ОСОБА_9 перешкоджали проведенню виконання, не надали доступу до будинку та розмістили перед входом собаку, про що складено акт. Чергове виконання судового рішення призначено на 11 жовтня 2010 року. Для забезпечення виконання були залучені працівники міліції та працівники Львівського комунального підприємства «Лев», яким проводиться виловлювання собак. В цей день рішення суду не виконано, оскільки ці ж боржники перешкоджали доступу до будинку, працівникам ЛКП не вдалося приборкати собаку; що унеможливило виконання рішення суду. Наступне виконання призначено виконавцем на 25 листопада 2010 року. В цей день рішення суду не виконано у звязку з перешкодами, які створили боржники. 3 грудня 2010 року на боржника повторно накладено штраф в сумі 340 грн. відповідно до постанови державного виконавця за невиконання рішення суду, а також скеровано подання до суду про порушення кримінальної справи відносно боржника за злісне невиконання рішення суду (а.с.24-27, 82-89).

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном та сам визначає своє право володіння й розпорядження власністю.

Статтями 150, 155 ЖК, 383 ЦК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок чи його частину, користуються ним для особистого проживання і проживання членів своїх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Жилі будинки, що є у власності громадян, не може бути у них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком.

Згідно зі ст. 157 ЖК України членів сімї власника житла може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою ст.116 цього Кодексу, у тому числі коли це робить неможливим для інших проживання з ними в одному будинку.

Свої цивільні права особа здійснює у наданих їй актами цивільного законодавства межах. При здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязком для неї (ч.ч. 1, 2 ст. 13, ч.2 ст. 14 ЦК України).

Таким чином встановлено, що ОСОБА_4, яка зберігає інтерес до іншого жилого приміщення та має його у власності, разом із своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_6 і ОСОБА_7 створюють перешкоди власникові (ОСОБА_2О.) у користуванні та розпорядженні належною йому частиною будинку. Порушені права власника підлягають судовому захисту. Обраний позивачем спосіб захисту його прав відповідає вимогам ст.. 16 ЦК України. Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не врахував, що за нормами ст. ст. 116, 150, 155, 157 ЖК України, ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321 ЦК України, якими обґрунтований заявлений позов, власник має право вимагати захисту свого права від осіб, які перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися своїм майном, у передбачений законом спосіб. При цьому також слід врахувати, що місце проживання неповнолітніх дітей визначається з урахуванням місця проживання батьків.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, висновки суду першої інстанції, викладені у цьому рішенні, не відповідають обставинам справи, що полягає у неправильній оцінці встановлених судом фактичних обставин і помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин. Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч.1 ст.307, ст. ст. 309, 313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 квітня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 задовольнити. Зобовязати ОСОБА_4, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні належною йому 1/9 частиною будинку №31 на вулиці Широкій у м.Львові та виселити відповідачів із вказаного житла.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене безпосереднього до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: