Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-5555/12 Головуючий у 1 інстанції: Воробйов А.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2012 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого Спас О.В.

суддів Маловічко С.В.

ОСОБА_2

при секретарі Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру» в особі філії ПАТ «Банк Кіпру» у м. Запоріжжя до ОСОБА_3 про розірвання договору та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору та звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 30 квітня 2008 року між АБ «АвтоЗАЗбанк», правонаступником усіх прав і обов'язків якого є ПАТ «Банк Кіпру», і ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 53/08. Згідно п. 1.1 кредитного договору кредитор відкрив боржнику кредитну лінію на поточні потреби в сумі 77 500 доларів США строком з 30 квітня 2008 року по 27 квітня 2018 року зі сплатою 14 % річних. Кредитор свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надав боржнику кошти в розмірі 77 500 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № 680599 від 30 квітня 2008 року. Відповідно до п. 2.2.5. кредитного договору боржник зобов'язався забезпечити погашення кредиту не пізніше 27 квітня 2018 року шляхом внесення готівки в касу кредитора або перерахування коштів на позичковий рахунок позичальника. Відповідно до п. 2.2.6. кредитного договору, боржник зобов'язався сплачувати за користування кредитом проценти в розмірі 14 % річних за строковий кредит та 19 % річних у разі порушення строків повернення кредиту за договором. Окрім цього, у відповідності до п. 2.2.7. кредитного договору позичальник зобов'язувався за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом сплачувати кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Починаючи з 26 листопада 2008 року та по теперішній час боржник не сплачує проценти за користування кредитними коштами по кредитного договору, що свідчить про невиконання умов кредитного договору. Станом на 01 серпня 2011 року боржник має заборгованість перед кредитором, що становить: заборгованість за кредитом - 77495,33 доларів США, що еквівалентно 615545,41 гривень, заборгованість за строковими процентами - 326,97 доларів США, що еквівалентно 2597,12 гривень, заборгованість за простроченими процентами - 29610,43 доларів США. Також за несвоєчасне виконання боржником грошового зобов'язання кредитором була нарахована пеня по простроченим процентам за період з 01.08.2010 року по 31.07.2011 року включно в розмірі 3708,93 доларів США. Таким чином, станом на 01.08.2011 року загальна заборгованість відповідача складає 111 141,66 доларів США, що еквівалентно 885932,40 гривень. ПАТ «Банк Кіпру» неодноразово звертався до боржника з приводу погашення заборгованості за кредитним договором, однак на теперішній час вимоги ПАТ «Банк Кіпру» залишаються незадоволеними, заборгованість за кредитним договором лише зростає.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 30 квітня 2008 року між сторонами був укладений іпотечний договір № 69/08, що був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 977. Відповідно до вищевказаного іпотечного договору ОСОБА_4 передала - АБ «АвтоЗАЗбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Кіпру»), в іпотеку квартиру, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, бул. ЦентральнийАДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності. Враховуючи, що позичальник та іпотекодавець в одній особі умови кредитного договору не виконує, позивач просив розірвати кредитний договір № 53/08 від 30.04.2008 року, укладений між ОСОБА_4 та АБ "АвтоЗАЗбанк (ПАТ "Банк Кіпру"); в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ «Банк Кіпру» за кредитним договором в сумі 885932,40 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки, відповідно до іпотечного договору, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, бул. ЦентральнийАДРЕСА_2, що належить ОСОБА_3

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2012 року у справі позов ПАТ «Банк Кіпру» в особі філії ПАТ «Банк Кіпру» у м. Запоріжжя задоволено.

Розірвано кредитний договір № 53/08 від 30.04.2008 року, укладений між ОСОБА_3 та АБ "АвтоЗАЗбанк правонаступником якого є ПАТ «Банк Кіпру»

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Банк Кіпру» за кредитним договором № 53/08 від 30.04.2008 р. в сумі 111 141, 66 доларів США, що за курсом Національного банку України на 01.08.2011 рову складає 885 932,40 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, відповідно до іпотечного договору № 69/08, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 30.04.2008 р. за реєстровим № 977, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, бул. ЦентральнийАДРЕСА_3, що належить ОСОБА_3, шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною, розмір якої буде визначено на підставі оцінки, проведеної в межах процедури виконавчого провадження, відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ «Банк Кіпру».

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 30 квітня 2008 року між АБ «АвтоЗАЗбанк», правонаступником усіх прав і обов'язків якого є ПАТ «Банк Кіпру», і ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 53/08. Згідно п. 1.1 кредитного договору кредитор відкрив боржнику кредитну лінію на поточні потреби в сумі 77 500 доларів США строком з 30 квітня 2008 року по 27 квітня 2018 року зі сплатою 14 % річних. Кредитор свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надав боржнику кошти в розмірі 77 500 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № 680599 від 30 квітня 2008 року. Відповідно до п. 2.2.5. кредитного договору боржник зобов'язався забезпечити погашення кредиту не пізніше 27 квітня 2018 року шляхом внесення готівки в касу кредитора або перерахування коштів на позичковий рахунок позичальника. Відповідно до п. 2.2.6. кредитного договору, боржник зобов'язався сплачувати за користування кредитом проценти в розмірі 14 % річних за строковий кредит та 19 % річних у разі порушення строків повернення кредиту за договором. Окрім цього, у відповідності до п. 2.2.7. кредитного договору позичальник зобов'язувався за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом сплачувати кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Починаючи з 26 листопада 2008 року та по теперішній час боржник не сплачує проценти за користування кредитними коштами по кредитного договору, що свідчить про невиконання умов кредитного договору. Станом на 01 серпня 2011 року боржник має заборгованість перед кредитором, що становить: заборгованість за кредитом - 77495,33 доларів США, що еквівалентно 615545,41 гривень, заборгованість за строковими процентами - 326,97 доларів США, що еквівалентно 2597,12 гривень, заборгованість за простроченими процентами - 29610,43 доларів США. Також за несвоєчасне виконання боржником грошового зобов'язання кредитором була нарахована пеня по простроченим процентам за період з 01.08.2010 року по 31.07.2011 року включно в розмірі 3708,93 доларів США. Таким чином, станом на 01.08.2011 року загальна заборгованість відповідача складає 111 141,66 доларів США, що еквівалентно 885932,40 гривень. ПАТ «Банк Кіпру» неодноразово звертався до боржника з приводу погашення заборгованості за кредитним договором, однак на теперішній час вимоги ПАТ «Банк Кіпру» залишаються незадоволеними, заборгованість за кредитним договором лише зростає.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 30 квітня 2008 року між сторонами був укладений іпотечний договір № 69/08, що був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 977. Відповідно до вищевказаного іпотечного договору ОСОБА_4 передала - АБ «АвтоЗАЗбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Кіпру»), в іпотеку квартиру, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, бул. ЦентральнийАДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності.

Враховуючи, що позичальник та іпотекодавець в одній особі умови кредитного договору не виконує, позивач просив розірвати кредитний договір № 53/08 від 30.04.2008 року, укладений між ОСОБА_4 та АБ "АвтоЗАЗбанк (ПАТ "Банк Кіпру"); в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ «Банк Кіпру» за кредитним договором в сумі 885932,40 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки, відповідно до іпотечного договору, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, бул. ЦентральнийАДРЕСА_2, що належить ОСОБА_3

Задовольняючи цей позов Банку, суд першої істанції вважав його доведеним, а саме, що у Банку через порушення позичальником умов кредитного договору виникло право на дострокове повернення всієї суми кредиту та інших складових нарахованої заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про незаконність рішення суду зводяться до того, що судом порушені вимоги ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 177 СК України, оскільки в квартирі, на яку судом звернуто стягнення, мешкає неповнолітня дитина, яка незаконно позбавляється в такому разі права користування єдиним наявним у неї місцем проживання.

Перевіривши ці доводи, колегія вважає їх необгрунтованими з огляду на наступне.

З аналізу положень ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 177 СК України, ч. 6 ст. 203 ЦК України випливає, що без дозволу органів опіки та піклування батьки неповнолітньої дитини не можуть укладати договори, на підставі яких неповнолітня дитина позбавляється належного їй права власності на майно, або права користування житловим приміщенням.

Згідно з роз»ясненнями, викладеними в пункті 44 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» N 5 від 30.03.2012, згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК України та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 має двох дітей: ОСОБА_6»ю, 09.11.1989р. народження, та ОСОБА_7, 11.08.1999р. народження / а.с. 36-38/. На момент укладення договору іпотеки 30 квітня 2008р., дочка ОСОБА_6 була повнолітньою, а ОСОБА_7 виповнилось 8,5 років.Отже, згідно з положеннями ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 177 СК України для укладення договору іпотеки квартири необхідна була згода органу опіки та піклування, якщо ОСОБА_7 був власником, співвласником або користувачем квартири, що передається в іпотеку.

Згідно з договором іпотеки № 69/08 від 30.04.2008р., укладеним між АБ «АвтоЗАЗбанк» та ОСОБА_3, іпотекодавець, яка мешкає за адресою: м. Запоріжжя, бул. ЦентральнийАДРЕСА_4, передає в іпотеку банку іншу квартиру - № 34, розташовану за цією ж адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний, буд. 26, яка належить їй на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою місцевого Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2003р. / а.с. 9/.

В пункті 6 іпотечного договору ОСОБА_3 свідчить, що прав та вимог інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі тих, що не зареєстровані у встановленому законом порядку, не має. Права користування предметом іпотеки не мають малолітні та неповнолітні діти / а.с. 9/.

Згідно з технічним паспортом на зазначену квартиру ОСОБА_3 вказана одноосібним власником цієї квартири / а.с. 24/.

В заяві ОСОБА_3 до нотаріуса, датованої 30 квітня 2008р., відповідач повідомляє, що в належній їй квартирі № 34 в буд. № 26 по бул. Центральному в м. Запоріжжі, на день посвідчення іпотечного договору малолітніх та неповнолітніх дітей не зареєстровано, інших осіб, які мають право користування цією квартирою немає, та права жодних осіб не порушуються / а.с. 136/.

Посилаючись на порушення прав неповнолітнього при укладенні договору іпотеки, відповідач надає довідку, видану Об»єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Вознесенка», згідно якої у квартирі № 34 в буд. № 26 по бул. Центральному в м. Запоріжжі мешкає вона та її діти ОСОБА_8»я та ОСОБА_7 / а.с. 130/. Але ця довідка не містить необхідних реквізитів: дати її складання та номеру, за яким її видано. Крім того, не зазначено даних про те, з якого періоду кожна з цих осіб мешкає у вказаній квартирі № 34. Отже, зі змісту довідки неможливо встановити об»єктивні дані, які підтверджують, що саме на момент укладення договору іпотеки неповнолітній ОСОБА_7 проживав в цій кварирі. З огляду на ці обставини, цю довідки не можна вважати належним та допустимим доказом на підтвердження того факту, що станом на 30 квітня 2008р. малолітній ОСОБА_7 проживав у квартирі № 34 та мав право користування нею.

Разом з тим, банком долучена до матеріалів спрви довідка цього ж ОСББ «Вознесенка», датована 30 квітня 2008р., згідно якої в квартирі № 34 в будинку № 26 по бул. Центральному в м. Запоріжжі ніхто не зареєстрований та не проживає / а.с. 135/. Саме ця довідка була надана особисто ОСОБА_3 банку та нотаріусу для укладення договору іпотеки, та сама відповідач в пункті 6 договору іпотеки засвідчила, що ніякі інші особи, зокрема, неповнолітні ніяких прав щодо цієї квартири не мають. Тому не було підстав при укладенні договору іпотеки запитувати згоду органів опіки та піклування.

Таким чином, з сукупності проаналізованих доказів щодо права неповнолітнього ОСОБА_7 на користування квартирою, яка преметом іпотеки, випливає, що про таке право дитини станом на момент укладення договору іпотеки не свідчить жоден з наявних в матеріалах справи доказів. Натомість, всі зібрані докази свідчать про те, що права користування цією квартирою на момент передачі її в іпотеки не було у жодної іншої особи, крім іпотекодавця ОСОБА_3

Доказів про завідомо неправдиві відомості, надані посадовими особами ОСББ у довідці від 30 квітня 2008р., відповідачем не надано. Крім того, нею самою в усіх документах, спрямованих Банку та нотаріусу стверджувалось про відсутність будь-яких прав у інших осіб на цю квартиру, зокрема, і у свого малолітнього сина ОСОБА_7.

За матеріалами справи вбачається, що ОСОБА_3 в усіх договорах з банком зазначає своїм місцем мешкання квартиру № 35, а не № 34, яку надає в іпотеку банку / а.с. 8, 9, 10/. В ході розгляду справи у всіх адресованих суду заявах відповідача, виданих від її імені довіреностях вказується нею її адреса із зазначенням квартири № 34. Але судові повістки відповідач отримує як направлені на квартиру № 34, так і на квартиру № 35 / а.с. 78, 98/.

Отже, зазначене свідчить, що ОСОБА_3 в момент укладення кредитного і іпотечного договору проживала у квартирі № 35, а отже і її неповнолітній син у відповідності до вимог ч. 3 ст. 29 ЦК України наділений правом проживання разом із своєю матір»ю у вказаній квартирі.

Таким чином, колегія вважає доводи апеляційної скарги необгрунтованими, а тому у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України вона підлягає відхиленню із залишенням без змін оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2012 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 22-5555/12 Головуючий у 1 інстанції: Воробйов А.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/ вступна та резолютивна частини/

21 листопада 2012 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого Спас О.В.

суддів Маловічко С.В.

ОСОБА_2

при секретарі Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру» в особі філії ПАТ «Банк Кіпру» у м. Запоріжжя до ОСОБА_3 про розірвання договору та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2012 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: