Справа № 2-3731/11
Провадження № 2/1007/303/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Лисенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Броварського району Київської області, СГТ «Прилісся», треті особи Управління Держкомзему у Броварському районі Київської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування

в с т а н о в и в:

У жовтні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку № 458, площею 0,055 га кадастровий номер :02:004:0105 для ведення садівництва, що розташована в садовому товаристві «Прилісся» по вул. 16 на території ОСОБА_2 сільської ради Броварського району Київської області.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 20.11.2007 року помер ОСОБА_4 з яким вона проживала однією сім»єю без реєстрації шлюбу. При житті померлий розпорядився належним йому майном та 27.10.2007 року склавши заповіт, згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі, все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів їй.

До складу спадщини померлого ОСОБА_4 входить земельна ділянка за № 458, площею 0,055 га кадастровий номер :02:004:0105 для ведення садівництва, що розташована в садовому товаристві «Прилісся» по вул. 16 на території ОСОБА_2 сільської ради Броварського району Київської області, яка передана померлому у приватну власність на підставі рішення ОСОБА_2 сільської ради Броварського району Київської області від 08.09.2006 року.

У визначений законом строк, вона як спадкоємець за заповітом звернулася до нотаріальної контори з питань відкриття спадщини. Разом з тим у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку їй було відмовлено з підстав відсутності у померлого на час смерті державного акту про право приватної власності на земельну ділянку. З підстав визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування змушена звернутися до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, дала пояснення аналогічні фабулі позовної заяви.

Додала, що при житті ОСОБА_4 отримав всі документи необхідні для оформлення державного акту на земельну ділянку, сплатив платежі, однак отримати державний акт не зміг, так як помер. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Броварського району Київської області в судове засідання не з»явилася, подала заяву, в якій просила суд розглянути дану справу без участі її представника, проти позову не заперечує.

Представник відповідача СТ «Прилісся» ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав, пояснив, що в 2010 році спірна земельна ділянка на підставі поданої заяви була видалена в користування сину померлого ОСОБА_3, оскільки будь-яких документів про смерть ОСОБА_4 садове товариство не отримувало. На даний час ОСОБА_3 обробляє земельну ділянку та сплачує внески. Померлий на момент складання заповіту не був власником земельної ділянки, тому не мав права її заповідати іншій особі. Просить в позові відмовити

Третя особа Управління Держкомзему у Броварському районі Київської області в судове засідання не з»явилося, просило суд розглянути дану справу без його участі, за наявними в матеріалах справи доказами.

Судом до участі в даній справі в якості третьої особи залучено сина померлого ОСОБА_4 ОСОБА_3

Третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, пояснив, що після смерті батька він звернувся до голови СТ «Прилісся» із заявою про надання йому в користування земельної ділянки якою користувався батько. В жовтні 2010 року на засідання правління товариства йому було надано дозвіл, після став оформляти на себе всі відповідні документи.

Про існування заповіту, складного на ім»я ОСОБА_1 йому стало відомо зі слів останньої. У визначений законом строк він не звертався до нотаріальної контори з питань прийняття спадщини померлого батька.

Вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Правилами ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти або не прийняти її.

Судом встановлено, що 20.11.2011 року помер ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-БК за № 090831, видане відділом реєстрації смерті у місті Києві 21.11.2007 року.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 при житті, 27.10.2007 року здійснив заповідальне розпорядження згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі, все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № Д-6587.

Згідно зі ст.. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті.

З дослідженої у судовому засіданні спадкової справи до майна померлого ОСОБА_4 за № 756 вбачається, що у визначений законом строк, а саме 03.04.2008 року заяву про прийняття спадщини за заповітом подала позивач по даній справі ОСОБА_1

Будь-хто інший із спадкоємців наміру прийняти спадщину померлого ОСОБА_4 не заявив. Осіб, які б мали право на обов»язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту встановлено не було.

З наведених підстав суд приходить до висновку, що позивач по даній справі єдиний спадкоємець за заповітом, що своєчасно заявив намір прийняти спадщину померлого ОСОБА_4, право останньої на спадкування підтверджується заповітом від 27.10.2007 року.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Правилами ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 був членом СТ «Прилісся», про що свідчить членська книжка останнього.

Рішенням ОСОБА_2 сільської ради Броварського району Київської області від 08.09.2006 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, площею 0,06 га члену садового товариства «Прилісся» ОСОБА_4

На виконання зазначеного рішення ОСОБА_4 було замовлено виготовлення державного акту та сплачено кошти в розмірі 173 грн., про що свідчить відповідна квитанція.

Листом за № 1126 від 20.09.2011 року Управління Держкомзему у Броварському районі Київської області повідомило ОСОБА_1, що згідно із записами реєстрації державних актів на право власності на землю, державний акт на земельну ділянку серії ЯК за № 292471, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради з кадастровим номером :02:004:0105 на ім»я померлого ОСОБА_4 не реєструвався та не видавався у зв»язку з його смертю.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права документом.

Враховуючи викладені обставини, суд знаходить встановленим факт належності до складу спадщини померлого ОСОБА_4 прав на спірну земельну ділянку на момент відкриття спадщини. Наведені стороною відповідача та третьою особою заперечення по суті заявлених вимог не спростовують доводів позивача, так як в судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом до майна померлого ОСОБА_4 У визначений законом строк за місцем відкриття спадщини подала заяву про її прийняття. Щодо ОСОБА_3, то останній не є спадкоємцем за заповітом, наміру прийняти спадщину померлого батька не заявляв, належність його до спадкоємців, які мають право на обов»язову частку у спадщині судом встановлено не було.

З наданих стороною позивача доказів безспірно встановлено належність спірної земельної ділянки до спадкової маси померлого ОСОБА_4, права на яку у зв»язку зі смертю останнього не припинилися. На думку суду, СТ «Прилісся» не мало права вчиняти дії щодо передачі спірної земельної ділянки у користування іншій особі. Прийняти до уваги заперечення останнього щодо ненадання до садового товариства копії заповіту та його недійсності суд не може, так як останні жодним чином не мотивовані та необґрунтовані.

З наведених підстав, суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог, так як вони є доведеними в розумінні ст.. 60 ЦПК України і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 328, 1218, 1223, 1225, 1268 ЦК України, ст. ст. 10,60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку № 458, площею 0,055 га кадастровий номер :02:004:0105 для ведення садівництва, що розташована в садовому товаристві «Прилісся» по вул. 16 на території ОСОБА_2 сільської ради Броварського району Київської області.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Н. П. Маценко