Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.05.2012 Справа №2-8752/11

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого-судді Дуди О.О.

з участю секретаря Сагайдак М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 24.10.2010 року відповідач, керуючи автомобілем «ВАЗ» 2106, д.р.н. 62740 ТІ, рухаючись по вул. Ст. Бандери в м. Тернополі у напрямку до «Збаразького кільця», в порушенні п. 18.1 Правил дорожнього руху України при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував позивач ОСОБА_1, не зменшив швидкість і не зупинившись здійснив наїзд на позивача в результаті якого останній отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. За наслідками отриманих ушкоджень позивач ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні у Тернопільській міській комунальній лікарні швидкої допомоги з 24.10.2010 року по 10.11.2010 року та з 11.11.2010 року по 27.05.2011 року - на амбулаторному лікуванні. В уточнених позовних вимогах просить стягнути з відповідача витрати пов'язані з лікуванням відповідно до наданих суду оригіналів товарних чеків, квитанцій, тощо в сумі 1751,18грн., в тому числі: ліки: 443,27грн., предмети догляду: 553,35грн.; комп'ютерна томографія голови: 450грн.; поїздки до лікарні: 302,56грн. Крім цього, просить стягнути з відповідача втрачений заробіток за період з 11.11.2010 року по 29.04.2011 року в сумі 4671грн., визначений згідно встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати, посилаючись не те, що позивач ОСОБА_1 на час заподіяння шкоди не працювала.

В судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просять задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов заперечив та вказав, що позивачем належних доказів витрат, пов'язаних із ушкодженням здоров'я внаслідок ДТП, не представлено. Крім цього, позивач на час заподіяння шкоди навчалась, тому вимоги про стягнення втраченого заробітку, розмір яких визначено виходячи із встановленої законом мінімальної заробітної плати, є безпідставними.

Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази у справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 28.09.2011 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого .1 ст.286 КК України. Вироком встановлено, що ОСОБА_2 24 жовтня 2010 року близько 18 год. 37 хв., керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись по вул.Ст.Бандери в м.Тернополі в напрямку до «Збаразького кільця» із швидкістю близько 50 км/год неподалік бульвару ОСОБА_3, маючи об'єктивну можливість своєчасно виявити небезпеку для руху - пішохода, в порушення вимог п.п. 2.3 б та 18.1 Правил дорожнього руху України не був уважним, в результаті чого негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, щоб дати дорогу пішоходу і допустив наїзд на ОСОБА_1, яка рухалась по нерегульованому пішохідному переході. Внаслідок вказаного та в порушенні вимог п.1.5 ПДР України, за яким водій ОСОБА_2 не повинен створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, створив такі умови, які стали причиною даної ДТП. Під час наїзду ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритих подвійних переломів обох кісток правої гомілки, струсу головного мозку, рани нижньої губи, синця тім'яно-потиличної ділянки голови, саден правого передпліччя та забою шийного відділу хребта, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого (більше 21 дня) розладу здоров'я.

За наслідками отриманих ушкоджень позивач ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні у Тернопільській міській комунальній лікарні швидкої допомоги з 24.10.2010 року по 10.11.2010 року та з 11.11.2010 року по 27.05.2011 року на амбулаторному лікуванні по місцю проживання.

Згідно ч.ч.1,2 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Наявними у справі доказами, а саме листом Тернопільської комунальної міської лікарні №2 від 27.12.2011 року №1551, листком призначень лікаря-невропатолога, довідкою ПП "Вітаком діагностка", квитанцією від 23.11.2010 року №2 та товарним чеком від 12.11.2010 року, підтверджуються понесені позивачем витрати на лікування внаслідок заподіяної йому шкоди в сумі 472,99грн. (придбання кальцію ДЗ никомеду, оплата проведення комп'ютерної томографії голови), що підлягають стягненню з відповідача.

Решта позовних вимог про відшкодування витрат, пов'язаних із лікуванням, до задоволення не підлягає.

Так, інша частина придбаних позивачем згідно платіжних документів ліків, йому лікарем у зв'язку із лікуванням внаслідок ушкодження здоров'я у ДТП не призначалась.

Позивачем не доведено, що ці витрати та витрати на придбання предметів догляду, послуг перевезення таксі, здійснювались у зв'язку із заподіянням йому шкоди відповідачем.

Позов в частині вимог про відшкодування втраченого заробітку слід задовольнити частково з наступних міркувань.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 навчається на платній формі навчання у Тернопільському національному економічному університеті з 13.07.2007 року. Згідно довідок про непрацездатність від 06.05.2011 року №156, від 30.04.2011 року №582, ОСОБА_1 була звільнена від занять у зв'язку із лікуванням на період з 11.11.2010 року по 06.05.2011 року.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 стипендію у навчальному закладі на час заподіяння шкоди не отримувала, ніде не працювала, розмір втраченого заробітку слід обчислювати відповідно до абз. 3 п.1 ч.1 Постанови Кабінету Міністрів України "ОСОБА_3 питання стипендіального забезпечення" від 5 березня 2008 р. № 165, згідно якої з 01.09.2008 року мінімальну ординарну (звичайну) академічну стипендію для студентів вищих навчальних закладів III-IV рівня акредитації, які навчаються за освітньо-кваліфікаційними рівнями "бакалавр", "спеціаліст" або "магістр" визначено у розмірі 530грн. на місяць.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню втрачений заробіток за період з 11.11.2010 року по 29.04.2011 року у сумі 3003,33грн.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, а позовні вимоги до часткового задоволення. Слід стягнути з відповідача на користь позивача 472,99грн. витрат, пов'язаних із лікуванням та 3003,33грн. на відшкодування втраченого заробітку, в решті вимог відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 1195 ЦК України, Постановою Кабінету Міністрів України "ОСОБА_3 питання стипендіального забезпечення" від 5 березня 2008 р. № 165, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 472,99грн. витрат, пов'язаних із лікуванням та 3003,33грн. на відшкодування втраченого заробітку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 214,60грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Дуда О.О.