АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2012 року м. Дніпропетровськ

16 лютого 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2011 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2010 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 05.11.2004 року між позивачем та ОСОБА_7 укладено кредитний договір про надання останньому кредиту в сумі 45000,0 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 23% річних зі строком повернення кредиту до 04.11.2007 року; в порядку забезпечення виконання умов кредитного договору між позивачем та відповідачем ОСОБА_6 05.11.2004 року укладено договір поруки; 29.08.2006 року позичальник ОСОБА_7 помер, тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором станом на 03.11.2010 року у розмірі 69,798 грн. 45 коп. та судові витрати.

Рішенням Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2011 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», та позичальником ОСОБА_7 05.11.2004 року укладено кредитний договір №2/87 про надання останньому кредиту в сумі 45000,0 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 23% річних зі строком повернення кредиту до 04.11.2007 року (а.с. 10 13), відповідно до умов якого позивач передав позичальнику ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 45000,0 грн., а останній зобов'язався здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування ним в строки та у розмірах, обумовлених кредитним договором, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань - сплатити відсотки та пеню.

В порядку забезпечення виконання умов кредитного договору між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», та відповідачем ОСОБА_6 05.11.2004 року укладено договір поруки.

Згідно до пунктів 1.1, 2.1, 2.4, 3.1, 3.2, 4.1, 4.2, 4.3, 6.1 договору поруки поручитель зобов»язується відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов»язань за кредитним договором. Якщо при настанні строку платежу відповідно до кредитного договору боржником не буде сплачено платіж кредитору, боржник та/або кредитор зобов»язуються повідомляти поручителя про прострочення платежу. Солідарні боржники залишаються зобов»язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов»язання по кредитному договору не будуть виконані повністю. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов»язання за кредитним договором. Порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від настання строку виконання зобов»язання по кредитному договору не пред»явить вимоги поручителю. Припинення поруки здійснюється у випадку заміни боржника іншою особою, якщо поручитель не виявив згоди відповідати за нового боржника ( а.с. 8-9).

29.08.2006 року позичальник ОСОБА_7 помер, що підтверджується копією свідоцтва пре смерть (а.с. 39).

Також встановлено, що після смерті боржника ОСОБА_7 з заявою про прийняття спадщини до відповідної нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа не відкривалася ( а.с. 41).

Судом встановлено, що, відповідно до витягу з особового рахунку позичальника ОСОБА_7, станом на 03.11.2010 року банком нарахована заборгованість за кредитним договором у розмірі 69,798 грн. 45 коп., яка складається з заборгованості по кредиту - 44700,0 грн., по відсоткам - 15731 грн. 56 коп., пені за несвоєчасну сплату кредиту 6928,0 грн., пені за несвоєчасну сплату відсотків - 2438 грн. 39 коп. (а.с. 13).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншої особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов»язання новим боржником.

Відповідно до ч. 3 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщина) фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов»язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Отже, за змістом наведених правових норм на поручителя може бути покладено обовязок щодо належного виконання зобовязання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксоване в тому числі і в договорі поруки про згоду відповідати за виконання зобовязання перед будь-яким новим боржником у випадку переводу боргу за забезпечуваним зобовязанням.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що спадщина після смерті позичальника спадкоємцями не прийнята, зважаючи на те, що в договорі поруки від 05.11.2004 року відсутня згода відповідача в разі заміни (смерті) боржника ОСОБА_7 відповідати по зобов'язанню за кредитним договором перед позивачем, докази виявлення такої згоди поручителем не надані, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку щодо припинення поруки та правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Колегія звертає увагу, що суду не надані докази на підтвердження позиції апелянта про визнання відповідачем боргу шляхом здійснення платежів за зазначеним кредитним договором після смерті позичальника, оскільки платіжні документи за 2007- 2011 роки не оформлені на ім»я відповідача (а.с. 221-226).

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - відхилити.

Рішення Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді