Справа № 1327/2-1389/12 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/1390/4762/12 Доповідач у 2 інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2012 року м.Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.,

секретаря: Служали А.Ю.

з участю: представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Гірницької селищної ради Львівської області, третьої особи управління Держкомзему у м. Червонограді Львівської області, про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, -

в с т а н о в и л а:

01.03.2012 року позивач ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку, виданого на ім"я відповідача ОСОБА_4, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач, захопивши частину належної їй земельної ділянки, порушив її право на користування цією ділянкою в тому розмірі, в якому її було виділено, і оформив право власності на свою земельну ділянку без узгодження з нею меж, як із суміжним землекористувачем.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 17.05.2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач, просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд не врахував наданих нею доказів в підтвердження захоплення відповідачем частини її земельної ділянки, неправильно застосував до спірних правовідносин норму ст.140 Земельного кодексу (ЗК) України, оскільки її вимога стосується не позбавлення права власності відповідача на земельну ділянку, а визнання недійсним виданого на його ім"я державного акту на тій підставі, що при оформленні права власності на відповідача та його батька з нею, як із суміжним землекористувачем, не було узгоджено меж земельної ділянки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку №15 на вул.Б.Хмельницького в смт.Гірник Львівської області на підставі свідоцтва про право на спадщину, оформленого 10.10.2002 року після смерті її чоловіка - ОСОБА_6 (а.с.6-7), якому цей будинок належав на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.1990 року, укладеного між ним та Західно-українським виробничим об"єднанням по видобутку вугілля "Укрзахідвугілля" (а.с.15).

Згідно з рішенням виконавчого комітету Гірницької селищної ради народних депутатів №79 від 30.08.1990 року за вказаним будинковолодінням було закріплено земельну ділянку площею 700 кв.м. (а.с.9).

Відповідач ОСОБА_4 є суміжним з позивачем землевласником, який успадкував після смерті батька земельну ділянку площею 0,1089 га на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.10.1998 року (а.с.80).

Батько відповідача - ОСОБА_7 отримав земельну ділянку площею 740 кв.м. за рішенням виконавчого комітету Гірницької селищної ради депутатів трудящих від 10.12.1958 року №17 (а.с.11) і 389 кв.м. - за рішенням виконавчого комітету Гірницької селищної ради народних депутатів від 29.02.1996 року №20 (а.с.10). За цим же рішенням йому було передано у власність земельну ділянку площею 1089 кв.м., на підставі якого видано державний акт про право власності на цю земельну ділянку (а.с.47-48).

У відповідності до ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Згідно з ч.3 ст.152 ЗК України, захист прав громадян на земельну ділянку здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або застосування інших, передбачених законом, способів.

Позивач просить захистити своє право, як землекористувача, шляхом відновлення меж земельної ділянки і повернення захопленої на її думку відповідачем частини земельної ділянки площею 60 кв.м., яку вона обраховує як різницю між площею земельної ділянки, яка була закріплена за її будинком рішенням виконавчого комітету Гірницької селищної ради народних депутатів №79 від 30.08.1990 року (700 кв.м.), та фактичним її розміром (640 кв.м.).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що вимоги позивача є необґрунтованими і безпідставними, оскільки нею не доведено факту захоплення відповідачем частини її земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки згідно технічного паспорту на будинковолодіння, виготовленого 29.11.1990 року, після закріплення за будинком позивача земельної ділянки площею 700 кв.м., у фактичному користуванні позивача знаходилась земельна ділянка площею 641 кв.м. (а.с.16).

З цього слідує, що у фактичному користуванні позивача, ще до оформлення права власності на земельну ділянку батьком відповідача у 1998 році, була земельна ділянка площею 641 кв.м., а не 700 кв.м., як стверджує позивач.

Безпідставною є також вимога позивача про визнання недійсним державного акту про право власності на землю, виданого на ім"я відповідача, оскільки право власності ним було набуте в порядку спадкування після смерті батька.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, дав належну оцінку доказам, які є в матеріалах справи, встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий:

Судді: