Справа № 2-411/11
Справа № 0417/2 -109/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 січня 2012 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді: Слюсар Л.П.

при секретарі : Шевченко В.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Кондитерська фабрика А.В.К. м. Дніпропетровська до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи Орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, про виселення з житлового приміщення, визнання особами такими, що втратили, що втратили право користування житлом та зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2008 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про виселення з житлового приміщення кімнати №910 гуртожитку за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Осіння,19. В ході розгляду справи позовні вимоги були уточнені. В обґрунтування вимог посилались на те, що з 02 березня 1995 року ОСОБА_1, зареєстрований в гуртожитку в кімнаті №910 по вул. Осінній в м. Дніпропетровську на підставі ордеру АК Комбінат Придніпровський на жилу площу в гуртожитку, який належить ЗАТ Кондитерська фабрика А.В.К.м. Дніпропетровськна праві приватної власності. Крім того з відповідачем зареєстровані його дружина ОСОБА_2 та малолітні доньки: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Власник має право вимагати усунення будь-яких порушень його права, в даному випадку порушується право власника щодо вселення іншої особи в кімнату №910 в гуртожитку по вул. Осінній,19 в м. Дніпропетровську, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за вказаною адресою не мешкають і їх місцезнаходження невідоме, що підтверджується актом державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_5 Просили суд: визнати ОСОБА_1, ОСОБА_2 та неповнолітню доньку ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житлом за місцем їх реєстрації в гуртожитку ЗАТ Кондитерська фабрика А.В.К.м. Дніпропетровськ по вул. Осінній 19, кім. 910; виселити з кімнати №910 в гуртожитку ЗАТ кондитерська фабрика А.В.К.м. Дніпропетровськ, по вул.. Осінній,19 в м. Дніпропетровську: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та неповнолітню доньку ОСОБА_3; зобовязати Відділ громадянства і реєстрації фізичних осіб Індустріального РВ ДГУ ГУМВД України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_1, ОСОБА_2 та неповнолітню доньку ОСОБА_6 з гуртожитку ЗАТ Кондитерська фабрика А.В.К. м. Дніпропетровськ, по вул. Осіння кім. 910 та покласти судові витрати на відповідачів.

Заочним Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.06.2008 року позовні вимоги ЗАТ Кондитерська фабрика А.В.К.м. Дніпропетровськ задоволені.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2010 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.06.2008 року скасовано.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити.

Відповідачі та її представник у судове засідання з'явилися. Позовні вимоги не визнали. Суду пояснили, що вимоги позивача не ґрунтуються на законі. Наполягали на застосуванні наслідків спливу строків позовної давності. Крім того підписанням позивачем мирової угоди із Фондом Держмайна визнало обґрунтованість позовних вимог Фонду Держмайна та відсутність правових підстав перебування гуртожитку у власності фабрики. Отже права позивача відповідачами не порушені. Також є необґрунтованими доводи позивача про те, що відповідачі не проживають у кімнаті 910 у гуртожитку, оскільки це спростовується доказами по справі. В кімнаті знаходяться їх речі: меблі, побутова техніка, інші предмети домашнього вжитку, що також свідчить про проживання їх у житлі. Просили суд в позові відмовити.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради в судове засідання зявилася. Просила суд в задоволені позовної заяви відмовити, оскільки будуть порушені права малолітніх дітей, так як це їх єдине місце реєстрації та проживання.

Представник третьої особи Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився. Відповідно до листа від 18.11.2011 року за №45/1629 просили розглядати справу без їх представника.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, представника відповідачів, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення адміністрації і профспілкового комітету Комбінату Придніпровський № 5 від 21.04.1994 року ОСОБА_1, як працівнику підприємства, 02 березня 1995 року було надано ордер №24 на заняття кімнати №910 буд.19 по вул. Осіння в м. Дніпропетровську ( а.с.8). Згідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 ( а.с.193-194) він був прийнятий 24.09.1991 року на посаду слюсаря-ремонтника Дніпропетровське колективне акціонерне підприємство Молочний комбінат Придніпровський звільнений 25.05.1999 року за власним бажанням. Згідно до довідки МСЕК №219 ОСОБА_1 є інвалідом другої групи ( а.с.74). Відповідно до Довідки №128 від 24.11.2010 року виданої завідуючою гуртожитком ЗАТ Кондитерська фабрика А.В.К.м. Дніпропетровськв кімнаті №910 по вул. Осінній в м. Дніпропетровську зареєстровані і проживають: ОСОБА_1, дружина ОСОБА_2, дочка ОСОБА_3, 10.07.2003 року та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.112).

Гуртожиток №19 по вул. Осінній в м. Дніпропетровську є власністю ЗАТ Кондитерської фабрики А.В.К. м. Дніпропетровськ( правонаступник Акціонерного товариства закритого типу Дніпропетровська кондитерська фабрика), що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 19.01.2006 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.01.2006 року №9702557 ( а.с.6,7).

Правонаступником Закритого акціонерного товариства Кондитерська фабрика А.В.К.м. Дніпропетровськ є Публічне акціонерне товариство Кондитерська фабрика А.В.К.м. Дніпропетровськ ( а.с. 203-212).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області справа №5005/4746/2011 від 19.07.2011 року за позовом Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Дніпропетровській області до Закритого акціонерного товариства Кондитерська фабрика А.В.К. м. Дніпропетровськ, Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради м. Дніпропетровська, Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровська про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно та витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння затверджено ОСОБА_7 відповідно до якої Закрите акціонерне товариство Кондитерська фабрика А.В.К.Дніпропетровськзобовязується в строк до 31.03.2012 року передати будівлю гуртожитку за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Осіння,19 до комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради ( а.с. 190-192).

Правовою підставою для визнання осіб такими, що втратили право користування житлом гуртожитком позивач посилається на норми ст.ст.317,319,386 ЦК України, якими не регулюються правовідносини, що склалися між сторонами.

Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватися гуртожитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 ЖК України інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися у гуртожитку у звязку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину.

Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Надане громадянам у звязку з виселенням з гуртожитку інше жиле приміщення має відповідати вимогам передбаченим частиною другою статті 114 цього Кодексу.

Суд не може прийняти, як належний доказ по справі, щодо не проживання в спірній квартирі сімї ОСОБА_4, акт державного виконавця від 24.12.2007 року про відсутність боржника за виконавчим провадженням 2-2240 ОСОБА_1 за адресою ( а.с.10), оскільки він не містить жодної інформації щодо відсутності в кімнаті дружина та доньки. Як вбачається із наданих виписок із історії хвороб ОСОБА_1 тривалий час з 1999 року по 2010 рік знаходиться на лікуванні і лікарнях та на санаторно-курортному лікуванні ( а.с. 46-66).

Позивачем надані суперечливі докази щодо не проживання сімї ОСОБА_1 в спірній квартирі, так вказується на проживання в спірній кімнаті гуртожитку ОСОБА_8 без прописки, про що було складено протокол серія ДН №0644710 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.197 КУпАП від 11.08.2010 року ( а.с.152), однак як вбачається із довідки №128 виданої 24.11.2010 року завідуючої гуртожитком ОСОБА_1 і його сімя зареєстрована та проживає в спірній кімнаті ( а.с.112). Згідно до Актів обстеження житлово-побутових умов, матеріальних і інших потреб складених Організацію інвалідів Відродження від 21.12.2007 року та від 01.10.2010 року встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із сімєю в кімнаті №910 б.19 по вул. Осіння в м. Дніпропетровську ( а.с. 107-109). Крім того доказом, що підтверджує факт проживання сімї ОСОБА_1 є квитанції про сплату за комунальні послуги ( а.с. 84-93).

В судовому засіданні встановлено, що кімната №910 в гуртожитку в будинку №19 по вул.. Осінній в м. Дніпропетровську єдиним місцем проживання та реєстрації малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, щодо останньої позивачем не заявлено позовних вимог.

Отже виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, та правові норми на які посилається позивач, то оскільки відповідач ОСОБА_1 в 1995 році поселявся в гуртожиток відповідно до ордеру, його дружина та малолітні діти були вселені та зареєстровані відповідно до закону, вони всі мають постійну реєстрацію в гуртожитку та оплачують комунальні послуги, а також те, що гуртожиток відповідно до ОСОБА_7 угоди від 19.07.2011 року до 31.03.2012 року буде передано до комунальної власності територіальної громади міста в особі Дніпропетровської міської ради, суд не вбачає підстав для визнання відповідачів такими, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття їх з реєстрації та виселення.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України із позивача підлягає стягненню на користь держави недоплачений судовий збір в розмірі 100 грн.73 коп.

Керуючись: Законом України Про охорону дитинства, ст.ст.317,319,386 ЦК України ст.ст.3,7,11, 15, 60,88,212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

В задоволені позовних вимог Публічному акціонерному товариству Кондитерська фабрика А.В.К. м. Дніпропетровська відмовити .

Стягнути із Публічного акціонерного товариства Кондитерська фабрика А.В.К. м. Дніпропетровська на користь держави судові витрати по справу і розмірі 100 грн. 73 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П.Слюсар