Справа № 0417/5191/2012
Справа №2/0417/ 3520/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 липня 2012 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Слюсар Л.П.

при секретарі Щіголєвій Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 банк Приватбанк, ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 банку Акцент-банк про визнання недійсним договору поруки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у березні 2012 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 банк Приватбанк, ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 банку Акцент-банк, в якому просив суд визнати недійсним Договір поруки №167 від 20.10.2010 року, укладений ОСОБА_2 акціонерним товариством ОСОБА_3 ПриватБанкз ОСОБА_2 акціонерним товариством ОСОБА_3 банк Акцент-Банкщодо забезпечення виконання ним ОСОБА_1 зобовязань за Договором про іпотечний кредит КЗJWGI від 06.03.2008 р. та стягнути з ПАТ КБ ПриватБанкна його користь понесені ним судові витрати по справі: судовий збір в розмірі 107 грн. 30 коп. та витрати про надання правової допомоги в розмірі 11328 грн.00 коп.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача ПАТ КБ ПриватБанкв судове засідання зявився. Позовні вимоги не визнав. Просив суд в задоволені позову відмовити.

Представник відповідача ПАТ Акцент -Банкв судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.03.2008 року між Закритим акціонерним товариством ОСОБА_3 ПриватБанк( правонаступник Публічне акціонерне товариство ОСОБА_3 банк ПриватБанкта ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит № КЗJWGI від 06.03.2008 р. Відповідно до п.1.1 Договору, Кредитор зобовязується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 300000 грн. 00 коп. на придбання певного майна, на умовах визначених договором, із кінцевим терміном повернення Кредиту та сплати процентів і комісійних по ньому не пізніше ніж 06.03.2023 року. Щомісячний платіж до 6 числа кожного місяця у розмірі 4241,65 гривень ( п. 2.4). Відповідно до п. 1.1 за користування кредитом позичальник сплачує Кредитору проценти, виходячи зі ставки 15% на рік. Банк свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 300000 грн. 00 коп. ( а.с.11)

Зобовязання Позичальника, що випливали зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачкою ОСОБА_4 договору поруки № КЗJWGI від 06.03.2008 р., відповідно до п.1.1 Договору поручитель зобовязується відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником всіх зобовязань за договором про іпотечний кредит № КЗJWGI від 06.03.2008 р. та додатковими угодами до нього ( а.с. 14-15), та відповідачем ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року ( а.с.9). Згідно до Договору Поруки №167 від 20 жовтня 2010 року розмір відповідальності поручителя 200 грн. ( а.с.7).

Позивач просить суд визнати договір поруки №167 від 20.10.2010 року недійсним правочином, оскільки він є фіктивним.

Відповідно до ст. ст.215,216 вимоги про визнання правочину недійсним можуть бути заявлені однією із сторін правочину, або іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦПК України підставою недійсності правочину, серед іншого, є недодержання в момент його вчинення стороною чи сторонами вимог, які встановлені зокрема, ч. 5 ст.203 ЦК України, згідно якого правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Відповідно до ст.627 ЦК України , сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

Поручителем може бути одна або кілька осіб.

Відповідно до ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється в письмовій форми.

Правочин щодо забезпечення виконання зобовязання, вчинений із недодержанням письмової форми є нікчемним.

Згідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності, та те, що між ПАТ КБ ПриватБанкомта ПАТ Акцент-Банком договір поруки №167 від 20 жовтня 2010 року укладений в письмовій формі, як передбачено ч.1 ст.547 ЦК України, і те, що позивачем не надано суду жодного доказу, про те, що укладений договір поруки №167 від 20 жовтня 2010 року порушує його законні права та інтереси, та те, що посилання позивача та представник позивача на те, що відповідачу не було відомо що укладений ним кредитний договір був забезпечений порукою також не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не мають правового значення, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог та вимушений в позові відмовити.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З урахування вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Оскільки позивачу відмовлено в задоволені позовних вимог то суд не вбачає законних підстав відповідно до ст.88 ЦПК України для відшкодування ним понесених судових витрат по справі.

Керуючись: ст. ст. 203,215,216,234,553,554 ЦК України, ст.ст.3,7,11,15,27, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Слюсар