АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2012 року м. Дніпропетровськ

09 квітня 2012 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Романюк М.М.

при секретарі: Бондаренко В.В.,

яка розглянула в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника позивача ОСОБА_3 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання: спадкоємицею після померлого та права власності на ? частину домоволодіння, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2010 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання: спадкоємицею та права власності на ? частину домоволодіння.

Позов обґрунтовувала тим, що 21 грудня 2000 року помер її дід ОСОБА_5, якому належав будинок по пров. Добрий № 14 у м. Дніпропетровську. Разом з дідом мешкала його дружина, її, позивача, баба - ОСОБА_6, яка продовжувала мешкати в будинку після смерті діда. 25 грудня 2004 року вона померла.

Після смерті діда та баби в будинку продовжували проживати їх діти: її, позивача, батько - ОСОБА_7 та його сестра - тітка позивача - ОСОБА_4, які були зареєстровані за вказаною адресою. До нотаріальної контори, із заявою про отримання свідоцтва про спадщину вони, не зверталися. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України батько вважається таким, що прийняв спадщину, бо постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявляв про відмову від неї.

05 січня 2007 року помер батько позивача і вона, у встановлений Законом термін, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, отримала відмову.

Позивач просила визнати: себе спадкоємицею після смерті батька та її право власності на ? частину домоволодіння.

Відповідач позов не визнала, просила відмовити в заявленних вимогах.

Рішенням суду І інстанції від 16 листопада 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення суду І інстанції, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального Закону, та постановити нове рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів, дослідила матеріали справи, перевірила доводи, в межах наведених у скарзі та дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 21 грудня 2000 року помер дід позивача ОСОБА_5, якому належав будинок по пров. Добрий № 14 у м. Дніпропетровську (а.с. 24). Разом з дідом мешкала його дружина - баба позивача - ОСОБА_6, яка продовжувала мешкати в будинку після смерті діда. 25 грудня 2004 року вона померла (а.с. 25).

Після смерті діда та баби в будинку продовжували проживати їх діти: її, позивача, батько - ОСОБА_7 та його сестра - тітка позивача - ОСОБА_4, які були зареєстровані за вказаною адресою. До нотаріальної контори, із заявою про отримання свідоцтва про спадщину вони, не зверталися. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_7 вважається таким, що прийняв спадщину, бо постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявляв про відмову від неї.

05 січня 2007 року помер ОСОБА_7 - батько позивача і вона, у встановлений Законом термін, як спадкоємець першої черги, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 22). 06 квітня 2007 року шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора відкрила спадкову справу № 323/07 (а.с. 89-93). Постановою державного нотаріуса від 14 вересня 2011 року позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за Законом, у звязку з тим, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на будинок (а.с. 101).

Як слідує із матеріалів справи спадковий будинок належав ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, що видане 26 березня 1974 року виконавчим комітетом Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська. В будинку мають місце самовільні переобладнання приміщень (а.с. 11-20).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України право на звернення до суду мають особи чиї права порушені, невизнані або оспорюються.

Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті батька ОСОБА_7 Її право на спадщину, як спадкоємця, не оспорюється. У встановленому Законом порядок та термін, ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за Законом і отримала відмову лише з тих підстав, що не надала правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Позивач не втратила право на отримання свідоцтва про право на спадщину за Законом у нотаріальній конторі при наданні правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Суд правильно встановив фактичні обставини по справі та постановив, відповідно до ст. ст. 213-214 ЦПК України, законне, обґрунтоване рішення і підстав для його скасування немає.

На підставі викладеного та керуючися ст. ст. 303, 307-308, 316-317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника позивача ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання: спадкоємицею після померлого та права власності на ? частину домоволодіння - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий:

С у д д і: