Справа №: 2318/7074/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2012 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді Гончарука В.М.

при секретарі Шаповал Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання недійсним договору дарування та визнання дійсним договору купівлі-продажу частини житлового будинку, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що з 19 червня 2004 року по 27 травня 2011 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу у них народився син Максим, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період шлюбу, за спільні кошти ними було придбано нежитлове приміщення магазину, площею 21,3 кв.м., по вул. Леніна, 3, м. Умані Черкаської області, на підставі договору купівлі-продажу № 2516 від 17.10.2005 року зареєстроване за відповідачем та автомобіль «Mitsubishi Galant», державний номер НОМЕР_1, зареєстрований також за відповідачем. Добровільно розділити майно відповідач не бажає, тому вона звернулася до суду з даним позовом та просить врахувати, що на її вихованні та утриманні знаходиться син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 і відступити від рівності часток, визнати за нею право власності на нежитлове приміщення магазину, а за відповідачем на автомобіль.

ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що вони перебували у шлюбних стосунках з 19 червня 2004 року по 27 травня 2011 року, під час шлюбних стосунків вони купили гараж у ОСОБА_5 в м. Умані по вул. Леніна, 20а-5, але договір купівлі-продажу не укладався, а був укладений договір дарування. Після купівлі гаража вони його реконструювали за спільні кошти в нежитлову 2-х поверхову будівлю, при цьому спільною трудовою діяльністю, тому він просить визнати дану будівлю спільною сумісною власністю подружжя та визнати за ним право власності на ? частину зазначеного майна.

Крім того, ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування та визнання дійсним договору купівлі-продажу 2/25 частин житлового будинку № 9, по вул. Коломенська, м. Умані, визнання вказаного майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на ? частину зазначеної частини будинку, посилаючись на те, що вони з позивачкою 8 листопада 2005 року купили 2/25 частин житлового будинку № 9, по вул. Коломенській, м. Умані з надвірними будівлями у ОСОБА_3, вказана частина будинку була оформлена на відповідачку. Після звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, він дізнався, що фактично був укладений договір дарування між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, в звязку з тим, що при купівлі-продажу необхідна була згоди всіх співвласників житлового будинку, але один співвласник знаходився за межами України в Росії, тому і уклався договір дарування. За таких обставин даний договір дарування є удаваним, так як насправді був укладений договір купівлі-продажу. Просить поновити строк позовної давності, оскільки йому стало відомо про укладення договору дарування, замість договору купівлі-продажу, після звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом, тобто у серпні 2011 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свій позов підтримала та просила його задоволити, зустрічний позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Оскільки відповідач під час розгляду справи продав належний йому автомобіль, який є спільною сумісною власністю подружжя, тому просить визнати за нею право власності на магазин по вул. Леніна, 3, м. Умані. Син ОСОБА_4 проживає з нею, в 2011 році вона подала до суду позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина, до цього часу відповідач сплачував аліменти добровільно. Гараж, який відповідач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя, належить їй на праві особистої власності, так як він їй був подарований ОСОБА_5 Після розлучення вона почала реконструкцію гаража під лікарню ветеринарної медицини, яка триває по даний час, в даний час приміщення не здане в експлуатацію. Вона надає послуги з ветеринарної медицини, після здачі в експлуатацію даного приміщення, вона має намір надавати послуги з ветеринарної медицини у даному приміщенні, тобто використовувати його для підприємницької діяльності. 2/25 частин житлового будинку по вул. Коломенській, 9, м. Умані, також було їй подароване подругою ОСОБА_3, в звязку з тим, що їй потрібне було приміщення для надання послуг з ветеринарної медицини. В даний час частина будинку подарована іншій особі. З проведеною оцінкою машини і магазину погоджується. Крім того, просить вважати пропущеним строк позовної давності за позовними вимогами відповідача, так як останньому було відомо про укладення договорів дарування гаража і частини будинку. Не заперечує щодо заочного розгляду справи.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, на 3 жовтня, 17 жовтня, 29 жовтня та 15 листопада повідомлявся рекомендованими листами за місцем проживання. Під час розгляду справи свій позов підтримав та просив його задоволити, а позов ОСОБА_1 не визнав, просив відмовити в його задоволенні, пояснивши, що дійсно під час шлюбу з позивачкою ним було придбано автомобіль «Mitsubishi Galant», державний номер НОМЕР_1, але не за спільні кошти, а за позичені, ОСОБА_1 про факт позики коштів не знала. В даний час, під час розгляду справи він продав автомобіль іншій особі, оскільки йому необхідні були кошти. Магазин також був куплений ним в період шлюбу за його особисті кошти, без згоди дружини, тому вона права на нього не має. З проведеною оцінкою автомобіля і магазину погоджується. Коли ОСОБА_1 оформляла гараж, йому не було відомо, що укладався договір дарування, а не договір купівлі-продажу, про це він дізнався після звернення до суду з позовом по даній справі. Ремонт купленого гаража по вул. Леніна, 20а-5, м. Умані, робили з літа 2010 року по весну 2011 року, власними зусиллями та за власні кошти, після завершення ремонту в приміщенні розміщено ветеринарну лікарню «Багіра», де позивачка здійснює підприємницьку діяльність, яка працює по даний час.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі та подала заперечення проти позову, згідно якого позовні вимоги не визнала та просила відмовити в його задоволенні, зазначивши, що вона подарувала ОСОБА_1 належні їй 2/25 частин будинку по вул. Коломенській, 9, м. Умані, будь-яких коштів вона не отримувала і про даний договір знав ОСОБА_2

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що його гараж знаходиться поряд з гаражем ОСОБА_1, коли вона робила ремонт свого гаража, то просила його дати доступ до гаража, він дозволив. Гараж ОСОБА_1 придбала весною 2010 року і почала робити ремонт гаража, який продовжувався близько 1 року.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що приблизно літом 2010 році ОСОБА_2 та ОСОБА_1 купили гараж по вул. Леніна, 20а-5, м. Умані, за 10000 доларів США, що їй відомо зі слів сусідки, гараж був без ремонту, після купівлі вони провели його реконструкцію і в даний час гараж капітально перебудований як житлове приміщення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, представників ОСОБА_2, свідків, судом встановлено та підтверджено доказами, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 червня 2004 року по 27 травня 2011 року, від шлюбу народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який після розірвання шлюбу проживає з матірю, що підтверджується рішенням Уманського міськрайонного суду від 27 травня 2011 року, справа № 2-984-2011 року. За час шлюбу 17 жовтня 2005 року, за спільні кошти сторони купили нежитлове приміщення магазину, площею 21,3 кв.м., розташованого по вул. Леніна, 3, м. Умані Черкаської області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.10.2005 року посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу, за № 2516. Також був придбаний автомобіль «Mitsubishi Galant», державний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за ОСОБА_2 9 жовтня 2008 року, даний факт підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 09.10.2008 року.

Суд вважає, що незалежно від того на кого було оформлено право власності на зазначене майно, воно являється спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки було придбане в період зареєстрованого шлюбу, спільного проживання і ведення господарства, що відповідає ст. 60 СК України, згідно якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. За таких обставин, посилання ОСОБА_2, на ту обставину, що він купував вказане майно за власні кошти і що дружині не було відомо про купівлю, не є підставою для визнання майно його особистою власністю.

Сторони в судовому засіданні погодилися з визначеною оцінкою магазину по вул. Леніна, 3, м. Умані, відповідно до звіту від 14 жовтня 2011 року проведеного експертом ПП «ОСОБА_8В.» в сумі 99240 гривень та автомобіля «Mitsubishi Galant», державний номер НОМЕР_1, відповідно до дослідження № 474 С від 12 жовтня 2011 року, проведеного також ПП «ОСОБА_8В.» в сумі 132685 гривень 53 копійки, жодна із сторін не заявили клопотання про проведення іншої оцінки.

Судом встановлено той факт, що відповідач ОСОБА_2 під час розгляду справи відчужив належний йому автомобіль «Mitsubishi Galant», державний номер НОМЕР_1, продавши його іншій особі, що підтвердив ОСОБА_2 в судовому засіданні, тому автомобіль поділу не підлягає, а підлягає врахуванню при розподілі.

Відповідно до п.30 Постанови ПВС України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження проти волі іншого подружжя і не в інтересах сімї, таке майно враховується при поділі.

За таких обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 обґрунтований, підтверджений доказами та підлягає задоволенню, їй необхідно виділити нежитлове приміщення магазину в м. Умані по вул. Леніна, 3, а відповідачу автомобіль «Mitsubishi Galant», державний номер НОМЕР_1.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання нежитлової будівлі по вул. Леніна, 20а-5, м. Умані, Черкаської області та 2/25 частин житлового будинку по вул. Коломенська, 9, м. Умані, спільною сумісною власністю сторін задоволенню не підлягають, як необґрунтовані та не підтверджені належними доказами, оскільки в судовому засіданні встановлено, що 6 січня 2010 року ОСОБА_5 ОСОБА_1 був подарований гараж по вул. Леніна, 20-а-5 Черкаської області, що підтверджується договором дарування від 6 січня 2010 року посвідченого державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, за № 1-4, а 8 листопада 2005 року ОСОБА_3 ОСОБА_1 були подаровані 2/25 частин житлового будинку по вул. Коломенська, 9, м. Умані, що підтверджується договором дарування від 8 листопада 2005 року посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за № 7653, тому вказане майно є особистою власністю ОСОБА_1 і не належить до спільної сумісної власності подружжя, що відповідає п.24 Постанови ПВС України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

ОСОБА_2 не надано доказів, що подарований гараж по вул. Леніна, 20а-5, м. Умані, істотно збільшився у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи його грошових затрат, а покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_7, як доказ вказаного факту, суд вважає недостатніми, таких доказів не встановлено в судовому засіданні. ОСОБА_1 надано докази, що гараж істотно збільшився у своїй вартості внаслідок її особистих затрат, після розірвання шлюбу, що підтверджується договором позики між ОСОБА_12 та ОСОБА_1 від 10 червня 2011 року, договору про надання послуг, виконання робіт № 12/6 від 12 червня 2011 року укладеного ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_13, яка має відповідну ліцензію, наказом № 205 про виконання робіт по поточному ремонту, актом прийому-передачі виконаних ремонтних робіт від 29 серпня 2011 року, квитанцією до прибуткового касового ордера № 7/08 від 7 серпня 2011 року, тому ст.62 СК України не може бути застосована. Даний факт, також підтверджується тим, що реконструйоване приміщення гаража, в даний час не здане в експлуатацію.

Також, не надано доказів укладення удаваного договору дарування, замість купівлі-продажу 2/25 частин житлового будинку по вул. Коломенській, 9, м. Умані, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, яка в запереченні позовні вимоги не визнала та зазначила, що був укладений саме договір дарування, а не купівлі-продажу. Крім того, в позовній заяві ОСОБА_2 зазначено, що договір дарування 2/25 частин житлового будинку по вул. Коломенська, 9, м. Умані, на його думку є удаваним, а в позовних вимогах просить визнати вказаний договір недійсним, що не відповідає чинному законодавству та судовій практиці. Також, не обґрунтовано пропущення строку позовної давності звернення до суду з позовними вимогами.

Судові витрати сплачені позивачкою ОСОБА_1 підлягають стягненню з ОСОБА_2 в звязку із задоволенням її позову, а судові витрати сплачені відповідачем ОСОБА_2 покладаються на нього в звязку з відмовою в задоволенні його позовних вимог.

Відповідно ст.ст. 60-63, 68-72 СК України, ст.372 ЦК України, Постанови ПВС України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволити.

Виділити ОСОБА_1 та визнати за нею право власності на нежитлове приміщення магазину по вул. Леніна, 3, м. Умані Черкаської області.

Виділити ОСОБА_2 автомобіль «Mitsubishi Galant», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання недійсним договору дарування та визнання дійсним договору купівлі-продажу частини житлового будинку відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати: судовий збір в сумі 51 гривня та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень, а всього 171 гривню.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою до Уманського міськрайонного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: В.М. Гончарук