Справа №0707/5193/2012
Номер рядка .стат. звіту - 1
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

22 травня 2012 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго»в особі Мукачівського РЕМ до ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за надані послуги з постачання електричної енергії,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Закарпаттяобленерго»в особі Мукачівського РЕМ звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 784,95 грн.

Частиною першою ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 названого Кодексу.

Це вид безспірного судового провадження, у якому розглядається вимога про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

В п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження»від 23.12.2011 року №14 (далі Постанова №14) зазначено, що наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право (пункт 2 частини третьої ст. 100 Цивільного процесуального кодексу України).

У відповідності з приписами п. 9 Постанови №14 наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Із доданих документів, вбачається заявником пропущено строк позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні у відповідності до частини третьої ст. 267 ЦК України.

В п. 13 Постанови №14 зазначено, що у випадку заявлення вимоги про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику»передбачено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Згідно з п. 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення»від 26.07.1999 №1357 (далі Правила) споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки.

Енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, об'єкти якого розташовані на цій території, в укладенні договору про користування електричною енергією.

Розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку (п. 19 Правил).

Матеріали заяви не містять доказів щодо існування між заявником та ОСОБА_1 договірних відносин, оформлених у відповідності з приписами Правил щодо постачання електричної енергії та будь яких інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг споживачем.

Крім того, дані довідки про споживання електроенергії свідчать про існування заборгованості за ОСОБА_1 у сумі 784,95 грн. станом на травень 2009 року, що є підставою для застосування строків позовної давності до вимоги заявника (з урахуванням дати подання позову). Також вказана вище довідка не відображає фактичний стан розрахунків споживача електричної енергії до травня 2009 року, що є необхідним для зясування періоду її виникнення у контексті приписів Глави 19 Розділу V Цивільного кодексу України.

За відсутності вказаних вище доказів, встановлення безспірності вимог заявника є неможливим та є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу на підставі пункту 2 частини третьої ст. 100 Цивільного процесуального кодексу України

Таким чином, заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку наказного провадження, оскільки з матеріалів заяви вбачається спір про право.

Керуючись ст. ст. 95, 100, 101 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

У прийнятті заяви публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго»в особі Мукачівського РЕМ до ОСОБА_1 про видачу судового наказу відмовити.

Розяснити заявнику, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В.Кость