АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2012 року м. Дніпропетровськ

13 грудня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Відкритого акціонерного товариства Родовід Банк, треті особи - закрите акціонерне товариство Лідер Кредит, відділ державної виконавчої служби Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про захист прав споживача, визнання недійсними договорів, визнання судового наказу таким що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2012 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 17.07.2006 року між ним та ВАТ «Родовід Банк» укладено кредитний договір № 2006-0001496-ЛК про надання споживчого кредиту в розмірі 24342,86 грн. строком до 14.07.2008 року зі сплатою 12% річних за користування кредитом. В порядку забезпечення виконання кредитного договору, 17.07.2006 року він, ОСОБА_6, та ВАТ «Родовід Банк» уклали договір застави №2006-0001496-ЛК/1, згідно якого заставним майном виступає дизельне паливо кількістю 5071,43 та вартістю 3,60 грн. на загальну суму 18257,15 грн. Згідно договору про надання послуг №2006-0001496-ЛК/2 від 17.07.2006 року, укладеного між ОСОБА_6 та ЗАТ «Лідер-Кредит», послуги, що надаються останнім включають в себе надання замовнику повної, всебічної, достовірної інформації про умови придбання товару, прийняти від замовника документи, необхідні для отримання кредиту, надати допомогу замовнику в оформленні запиту на кредитування, роз'яснити замовнику умови договору кредиту, передати до банку підписаний договір кредиту, надати замовнику його екземпляр кредитного договору. Позивач посилається на те, що кредитний договір був підписаний ним під впливом омани, оскільки в травні 2006 року заступник директора ПП «Квінт» чинив на нього психологічний тиск, разом з представником ПП «Банко» запевняли, що кредит буде погашатися вчасно, дизельне паливо буде поставлено ПП «Квінт» для потреб господарства, в якому він, позивач, на той час працював. Таким чином, ним було підписано кредитний договір, графік сплати платежів, безтоварну накладну, договір застави, договір про надання послуг, акт наданих послуг. Крім того, 20.06.2007 року Подільським районним судом м. Києва видано судовий наказ по справі № 2-н-411/07 про стягнення на користь ВАТ "Родовід Банк" з позичальника ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором № 2006-0001496-ЛК в розмірі 85773,15 грн. Не погодившись з діями відповідача та винесеним судовим наказом, позивач просив суд визнати недійсними з моменту укладання кредитний договір № 2006-0001496-ЛК від 17.07.2006 року, договір застави №2006-0001496-ЛК/1 від 17.07.2006 року, договір про надання послуг № 2006-0001496-ЛК/2 від 17.07.2006 року, а судовий наказ, виданий Подільським районним судом м. Києва 20.06.2007 року позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2012 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 17.07.2006 року між ОСОБА_6 та ВАТ «Родовід Банк» укладено кредитний договір № 2006-0001496-ЛК про надання споживчого кредиту в розмірі 24342,86 грн. строком до 14.07.2008 року зі сплатою 12% річних за користування кредитом.

Кредит надано на оплату вартості дизельного палива, згідно з договором купівлі-продажу №СФ-0000054 від 13.07.2006 року, укладеного між ОСОБА_6 та ПП «Ванко», на оплату послуг ЗАТ «Лідер-Кредит», згідно договору про надання послуг № 2006-0001496-ЛК/2 від 17.07.2006 року, укладеного між ЗАТ «Лідер-Кредит» та ОСОБА_6, на сплату ВАТ «Родовід Банк» винагороди за перевірку документів у відповідності з п.2.9 договору в розмірі 1699,13 грн. (а.с. 21-25).

Згідно з додатком № 1 до кредитного договору від 17.07.2006 року позивач взяв на себе зобов'язання вносити на рахунок відповідача щомісячні внески в сумі 1323,60 грн., а в останній місяць погашення кредиту - 1624,04 грн. (а.с.24).

Відповідно до п.2.3 кредитного договору кредитні кошти в день надання кредиту спрямовуються з позичкового рахунку в наступному порядку: в сумі 18257,15 грн. - на поточний рахунок продавця ПП «Ванко» в якості розрахунку за товар; в сумі 4386,58 грн. - на рахунок ЗАТ «Лідер-Кредит» в якості оплати отриманих послуг за договором про надання послуг; в сумі 1699,13 грн. - на рахунок банку в якості оплати за розгляд документів згідно з п. 2.9 договору (а.с.21).

В порядку забезпечення виконання кредитного договору, 17.07.2006 року ОСОБА_6 та ВАТ «Родовід Банк» уклали договір застави №2006-0001496-ЛК/1, згідно якого заставним майном виступає дизельне паливо кількістю 5071,43 та вартістю 3,60 грн. на загальну суму 18257,15 грн. (а.с. 34-35).

Згідно договору про надання послуг №2006-0001496-ЛК/2 від 17.07.2006 року, укладеного між ОСОБА_6 та ЗАТ «Лідер-Кредит», послуги, що надаються останнім включають в себе надання замовнику повної, всебічної, достовірної інформації про умови придбання товару, прийняти від замовника документи, необхідні для отримання кредиту, надати допомогу замовнику в оформленні запиту на кредитування, роз'яснити замовнику умови договору кредиту, передати до банку підписаний договір кредиту, надати замовнику його екземпляр кредитного договору (а.с.36).

Факт надання послуг за вказаним договором підтверджується актом № 2006-0001496-ЛК/3 наданих послуг (а.с. 37).

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами 1, 2 ст. 215 діючого ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, де закріплено, що зміст правочину не має суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками не може суперечити правам та інтересам їх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей; недійсним також є правочин, якщо його недійсність встановлена законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, місцевий суд дійшов правильного висновку про відсутність доказів введення відповідачем позивача в оману у розумінні ст. 230 ЦК України, встановив, що оспорювані договори містять всі необхідні суттєві умови, при укладенні цих договорів сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення відповідало їх внутрішній волі, було вільним, що підтверджується власноручними підписами учасників правочину.

Посилання апелянта на підписання оспорюваних договорів за межами офісу відповідача не доводить недійсність даних договорів та не спростовує правильність висновків місцевого суду про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання договорів недійсними.

Колегія звертає увагу, що докази притягнення відповідальної особи відповідача до кримінальної відповідальності за діяння, що пов»язані з укладенням оспорюваних договорів, суду не надані, не доведено і наявність підстав для вирішення питання про зупинення провадження у даній справі до розгляду іншої справи.

Крім того, недоведеними є посилання апелянта на порушення прав позивача, визначених Законом України «Про захист прав споживачів».

Судом встановлено, що 20.06.2007 року Подільським районним судом м. Києва видано судовий наказ по справі № 2-н-411/07 про стягнення на користь ВАТ "Родовід Банк" з позичальника заборгованості за кредитним договором № 2006-0001496-ЛК від 17 липня 2006 року в розмірі 85773,15 грн (а.с.18). Боржник із заявою про скасування судового наказу, в порядку ст.ст.105, 105-1 ЦПК України, до суду не звертався. Отже, при пред»явленні позовної вимоги про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, позивач порушив спеціальний процесуальний порядок скасування судового наказу, обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, тому підстави для задоволення позову в даній частині також відсутні.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог та змісту доводів апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді