Апеляційний суд Івано-Франківської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2012 р. м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.,

суддів Горблянського Я.Д., Перегінець Л.В.

секретаря Сурмачевської У.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 16 лютого 2012 року,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2012 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину .

Позовні вимоги мотивувала тим, що вони є батьками дочки ОСОБА_3, яка народилася 12 грудня 2007 року. На підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 27 вересня 2010 року шлюб між ними розірвано, дитину залишено на її вихованні. Вона не має можливості сама утримувати дитину, розмір її доходів є незначним. Відповідач є приватним підприємцем, однак у добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає. Посилаючись на зазначені обставини просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просила стягнути додаткові витрати в сумі 480,00 грн. щомісячно, оскільки дитина постійно хворіє, потребує додаткового профілактичного лікування, вітамінізованого харчування. Також дочка займається із педагогом по загальному розвитку щодо підготовки до навчання в школі, із репетитором англійської мови та танцями.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 лютого 2012 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 щомісячно аліменти в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку та 480,00 грн. додаткових витрат, починаючи з 03.01.2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що воно суперечить нормам матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не враховано, що він не є приватним підприємцем, не здійснює підприємницьку діяльність, прибуток не отримує. Тому сплачувати аліменти та додаткові витрати у визначеному судом розмірі не спроможний. З цих підстав просив рішення суду змінити, зменшивши розміри стягнення аліментів та додаткових витрат наполовину.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник доводи скарги підтримали з наведених у ній мотивів.

Представник ОСОБА_1 доводів скарги не визнала посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є таким, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановлене судом рішення не відповідає вказаним вимогам виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обовязку обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття та забезпечення умов для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку дитини, однак визначаючи розмір аліментів та додаткових витрат не навів у рішенні будь-яких доказів та мотивів, з яких виходив при цьому.

З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу між ними проживає з матірю, знаходиться на її утриманні та вихованні.

Відповідно до ст. 180 СК батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що остання, маючи на утриманні малолітню дочку, вправі вимагати від відповідача (батька дитини) аліменти на її утримання. Не заперечує цього обовязку і відповідач, не погоджуючись тільки з розміром аліментів.

Разом з тим, визначаючи аліменти в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку щомісячно, суд першої інстанції не врахував вимоги ч. 3 ст. 181 СК України, згідно з якою аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.

Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів, згідно вимог ст. 182 СК суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Встановлено, що відповідач є субєктом підприємницької діяльності, що підтверджується довідкою Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську від 30.03.2012 року. За період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року перебував на загальній системі оподаткування та згідно поданої декларації про майновий стан і доходи доходу не задекларовано.

Будь-яких доказів, що на його утриманні є інші особи ОСОБА_2 не представлено.

За наведених обставин, враховуючи стан здоровя сторін та їхньої дочки, матеріальне становище ОСОБА_1А та відповідача, відсутність на його утриманні інших осіб, те, що він є працездатним, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_2 спроможний щомісячно сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 800 грн.

Що стосується рішення суду в частині задоволення позову про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, то рішення в цій частині не відповідає вимогам закону, а тому також не може залишитися в силі.

Згідно статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів, зобовязаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Обґрунтовуючи в цій частині свої позовні вимоги ОСОБА_1 посилалась на здійснення нею витрат на заняття дитини з педагогом по загальному розвитку щодо підготовки до навчання в школі, із репетитором англійської мови та танцями.

Колегія суддів вважає, що такі витрати не є витратами на розвиток її особливих здібностей дитини, а витратами на загальний розвиток та охоплюються загальним розміром аліментів.

Що стосується витрат у звязку з додатковими заходами по лікуванню дитини, то колегія враховує, що дитина хворіє. Однак будь-яких доказів щодо необхідності здійснення додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо) позивачкою не представлено.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 307,309,313-314,316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 16 лютого 2012 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 03 січня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 214 грн. 60 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Г.П. Мелінишин

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_5