Номер провадження № 22-ц/1590/6800/12
Головуючий у першій інстанції Дармакук
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2012 м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сватаненка В.І.

суддів Черевка П.М.

ОСОБА_1

за участю секретаря Лисенка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 20 квітня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним та визнання права власності на автомобіль, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду зі зазначеним позовом та просила визнати недійсним договір купівлі-продажу від 30.09.2011 року автомобіля марки Фольксваген ЛТ, автобуса пасажирського, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, згідно до якого остання купила у ОСОБА_5 даний автомобіль.

Позивач посилалась на те, що зазначений автомобіль вона купила у власника ОСОБА_5 30.12.2010 року, передала йому гроші за повну вартість автомобілю, про що ОСОБА_5 написав розписку та видав довіреність на право розпоряджатися автомобілем.

У подальшому їй стало відомо, що ОСОБА_3, скориставшись даною довіреністю, продав автомобіль своїй матері ОСОБА_4 від імені ОСОБА_5

ОСОБА_2 вважає, що її права власника були порушені, тому просила суд визнати договір купівлі-продажу недійсним та визнати за нею право власності на автомобіль.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, пояснив суду, що позивач заплатила ОСОБА_5 тільки аванс 1000 грн. У подальшому ОСОБА_5 відізвав своє доручення. Він, відповідач, повністю заплатив ОСОБА_5 74000 грн., останній видав йому доручення про розпорядження автомобілем, тому на підставі доручення він переоформив автомобіль на ОСОБА_4

ОСОБА_6 участі в у судовому засіданні не приймала, просила у позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_7 також не прийняв участі у судовому засіданні, позов не визнав.

Рішенням суду від 20.04.2012 року у задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, визнати зазначений договір купівлі-продажу недійним, визнати за нею право власності на автомобіль, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_6 до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів, доводи позивача є необґрунтованими, а також з того, що відсутні підстави для визнання права власності за позивачем на вказаний автомобіль, крім того, власником зазначеного автомобіля являється ОСОБА_4

Судом були встановлені наступні обставини по справі.

ОСОБА_4 являється власником автомобіля марки Фольксваген ЛТ, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, в якому в особливих відмітках є посилання на договір рахунок КІМ № 727144 від 30.09.2011 Р.

ОСОБА_6 до свідоцтва про реєстрацію транспортного обліку та картки обліку транспортного засобу, попереднім власником вказаного автомобіля був ОСОБА_5

Згідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Недійним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом.

Позивач ОСОБА_8 не надала суду доказів про те, що саме між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, був укладений договір купівлі-продажу вказаного автомобіля.

З реєстраційної справи вбачається, що ОСОБА_4 придбала автобус, власником якого був ОСОБА_5 через міжрегіональний брокерський дім Фаворит, що підтверджується довідкою-рахунком серії КІМ № 727144 від 30.09.2011 року та карткою обліку транспортного засобу.

Судом першої інстанції під час розгляду справи було встановлено, що на підставі доручення від 30.12.2010 року переоформлення автомобіля на ОСОБА_4 не здійснювалося, у звязку з чим не приймаються до уваги посилання позивача, що ОСОБА_3, не маючи на те повноважень, так як йому було надано доручення лише експлуатувати автомобіль, переоформив автомобіль на імя свої матері ОСОБА_4

30.12.2010 року ОСОБА_5 надав ОСОБА_2 нотаріально посвідчену довіреність від 30.12.2012 року про розпорядження транспортним засобом на свій розсуд, яке ОСОБА_5 скасував, що не суперечить положенню ст. 249 ЦК України.

ОСОБА_6 до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно до ст. 210 ЦК України правочин, який підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту такої реєстрації.

Статтями 638, 639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

ОСОБА_6 до п. 3 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір купівлі продажу автомобіля повинен укладатися в письмовій формі, оскільки тягне за собою перереєстрацію власника автомобіля.

ОСОБА_6 до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції прийшов до правильних висновків, що позивачем не представлено суду належних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 передала ОСОБА_5 обумовлену грошову суму за придбання автомобіля.

ОСОБА_6 до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

ОСОБА_6 до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ч. 1 ст. 59 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів цивільної справи не вбачається, що позивачем по справі були надані належні допустимі письмові докази на підтвердження доводів та позовних вимог.

Районним судом обґрунтовано не прийнято до уваги розписку, оскільки в ній не зазначена сума, яку передала ОСОБА_2 ОСОБА_5 та сам факт отримання коштів від ОСОБА_2 в обумовленому ними розмірі ОСОБА_5 заперечує, вказуючи на те, що він отримав лише 1000 грн. авансу, що підтверджується його поясненнями у відмовному матеріалі.

Посилання позивача на те, що між нею та ОСОБА_5 фактично укладено договір купівлі-продажу автомобіля є безпідставними, оскільки ОСОБА_5, надавши позивачеві 30.12.2010 року довіреність, висловив свої наміри щодо права ОСОБА_2 на керування та розпорядження спірним автомобілем.

ОСОБА_6 до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 208 ЦК України в письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує у двадцять та більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. У тексті договору повинні бути вказані його сторони, предмет і зміст угоди, інші істотні умови договору.

Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена й постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1338, якою затверджені Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Правила), згідно з п. 2 яких вони є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб.

ОСОБА_6 до п. 4 зазначених Правил перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.

Згідно з п. 44 цих Правил зняття з обліку транспортних засобів здійснюються після їх огляду в підрозділі ДАІ на підставі заяви власника з поданням документа, що посвідчує його особу.

В матеріалах справи відсутні дані про зняття спірного автомобілю з обліку в органах ДАІ. Автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_5, заява від останнього про зняття з обліку автомобіля не подавалась і його огляд органами ДАІ не здійснювався.

ОСОБА_6 до п. 8 зазначених Правил правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема: довідкою-рахунком, виданою за формою згідно з додатком №1 до цих Правил; договором та іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль. Бланки довідок-рахунків є бланками суворого обліку і виготовляються в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року №283.

Крім того, питання реєстрації та обліку транспортних засобів врегульоване спеціальним Законом України "Про дорожній рух", Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, затверджених постановою КМУ №1388 від 07.09.1998 року.

В порушення п. 4, 43, 44 Правил перед відчуженням транспортний засіб не був знятий з обліку в органах ДАІ та залишився зареєстрованим за ОСОБА_5, угода не була укладена на товарній біржі, транспортний засіб не зареєстрований на ім"я позивача в органах ДАІ.

При встановлених обставинах та на підставі зазначеного закону суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Посилання апелянта на те, що він набув право власності на автомобіль в спосіб, не заборонений законом, є безпідставним та спростовується висновками суду першої інстанції, з якими погоджується суд апеляційної інстанції.

Розглянувши справу повно, обєктивно та всебічно, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання права власності за позивачем на вказаний автомобіль.

Суд, давши оцінку поясненням сторін по справі та на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до правильного обґрунтованого висновку, що твердження позивача є недоведеними та непідтвердженими, у звязку з чим неспроможними та такими, що не спростовують висновків суду, не маючи підстав та доведеності для задоволення позову.

Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, зясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Апеляційна скарга не містить доводів, які мають бути підставами для скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 20 квітня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.І. Сватаненко

ОСОБА_1

ОСОБА_9