АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2012 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

Головуючого Ремеза В.А.,

Суддів Можелянської З.М., Прозорової М.Л.,

при секретарі Косенко І.Л.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" (далі по тексту ПАТ "ВТБ Банк"),

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2011р. та додаткове рішення суду від 11 жовтня 2011р. за позовом ОСОБА_2 до ПАТ "ВТБ Банк" про стягнення боргу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2009р. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПАТ "ВТБ Банк" про визнання дій Банку щодо звернення стягнення на майно незаконними, поновлення порушеного права власності, стягнення пені та моральної шкоди, посилаючись на те, що 10.04.2008р. між ВАТ "ВТБ Банк" та нею був укладений договір банківського вкладу №25/40 "депозитний вклад "Класичний", відповідно до якого вона передала банку, а банк прийняв грошову суму в розмірі 60000 доларів США на строк 369 днів, з 10.04.2008р. по 13.04.2009р. зі сплатою 9,5% річних на умовах та в порядку, передбаченими договором. 15.04.2008р. між нею та Банком був укладений договір застави № 123/08В-Д, предметом якого була передача нею в заставу банку майнових прав на грошовий депозит за договором №25/40, для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, за кредитним договором № 255/08В від 15.04.2008р., укладеним між Банком та ОСОБА_3 про отримання останньою кредиту в сумі 57000доларів США на строк до 07.04.2009р. зі сплатою відсотків 13,5% річних.

В січні 2009р. ОСОБА_3 з банку надійшло повідомлення про те, що станом на 20.01.2009р. мається заборгованість за кредитним договором № 255/08В від 15.04.2008р., однак вона як заставодавець жодних листів про наявність заборгованості та про намір банку стягувати кошти в примусовому порядку не отримувала. 13.04.2009р. вона звернулась до банку для отримання суми банківського вкладу з нарахованими відсотками, однак їй було відмовлено у повернені вкладу з посиланням на те, що за кредитним договором є заборгованість і банк забирає банківський вклад в рахунок погашення заборгованості. В той же день їй надали лист-повідомлення про те, що в зв'язку з невиконанням вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором №255/08В від 15.04.2008р. було розірвано договір банківського вкладу №25/40 від 10.04.2008р. і на підставі договору застави № 123/08В-Д від 15.04.2008р. банком було здійснено погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 60000 доларів США, з чим вона не погоджується, оскільки відповідач не мав правових підстав для розірвання договору вкладу, а звернення стягнення за договором застави було здійснено незаконно із порушенням її прав.

У зв'язку з викладеним позивач уточнивши в ході розгляду справи свої вимоги (а.с.47-53, 107,146), просила дії Банку щодо списання її банківського вкладу визнати незаконними, і стягнути з ВАТ "ВТБ Банк" на її користь 474660грн. основного боргу та моральну шкоду в сумі 100000грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2011р. позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Стягнуто з ПАТ "ВТБ Банк" на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 474600грн. та судові витрати по справі: судовий збір 1700грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 252грн., а всього 476552грн. В задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди ОСОБА_2 відмовлено.

Додатковим рішенням суду доповнено рішення суду, та визнано незаконними дії ПАТ "ВТБ Банк" щодо списання банківського вкладу (депозиту) ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 по кредитному договору. Стягнуто з ПАТ "ВТБ Банк" на користь ОСОБА_2, заборгованість в розмірі 474600грн., та витрати по справі сплачений судовий збір 1700грн., витрати на ІТЗ 252грн., а в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди відмовлено.

В апеляційних скаргах ПАТ "ВТБ Банк" просить рішення суду та додаткове рішення суду скасувати, і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду та додаткове рішення суду є незаконні та необґрунтовані.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення та додаткового рішення суду, в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а судові рішення суду в оскаржуваній частині скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.04.2008р. між ВАТ "ВТБ Банк", правонаступником якого є відповідач по справі ПАТ "ВТБ Банк", та ОСОБА_2 був укладений договір банківського вкладу №25/40, Депозитний вклад "Класичний", відповідно до якого ОСОБА_2 передала банку, а банк прийняв грошову суму в розмірі 60000 доларів США на строк 369 днів, з 10.04.2008р. по 13.04.2009р. зі сплатою 9,5% річних на умовах та в порядку, передбаченими договором. Згідно до п.3.1.4. договору банк зобов'язався повернути вкладнику суму вкладу після закінчення строку розміщення вкладу (а.с.10-12).

15.04.2008р. між ВАТ ВТБ Банк та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 255/08В, згідно якого Банк надав ОСОБА_3 грошові кошти в кредит в розмірі 57000 доларів США строком кредитування на 1рік до 07.04.2009р. зі сплатою процентів в розмірі 13,5%.

В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, між ОСОБА_2 та Банком 15.04.2008р. був укладений договір застави № 123/08В-Д, згідно якого ОСОБА_2 передала в заставу Банку (заставодержателю) майнові права, що зазначені в п.2 договору, для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюється Кредитним договором № 255/08В від 15.04.2008р.

Згідно п.2 договору застави, предметом застави за цим договором є майнові права на грошовий депозит за договором №25/40 від 10.04.2008р. банківського вкладу зі строком повернення до 10.04.2009р. та будь-яких інших додаткових угод до них.

Пунктом 10.3 Договору застави зазначено, що Заставодержатель має право незалежно від настання терміну виконання зобов'язання за кредитним договором вимагати в судовому порядку переводу на себе заставленого майнового права, якщо порушено зобов'язання кредитним договором, а п. 10.4 Договору зазначено, що у разі невиконання (у т.ч. неналежного виконання) зобов'язань за кредитним договором та /або за цим договором задовольнити за рахунок заставлених майнових прав свої вимоги в повному обсязі на момент фактичного задоволення (максимальний розмір вимоги), включаючи кредит, плату за користування кредитом, комісію, пеню, штрафні санкції, передбачені кредитним договором, збитки завдані йому порушенням зобов'язань за кредитним та/або цим договором, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги. Пунктом 12 Договору застави визначено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до положень ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 3 Закону України "Про заставу", заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо.

Відповідно до ст. 20 Закону України "про заставу", заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Згідно положень ст. 23 Закону України "Про заставу", при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права.

Заставодержатель набуває право вимагати в судовому порядку переводу на нього заставленого права в момент виникнення права звернення стягнення на предмет застави.

Враховуючи наведені положення Договору застави, та норми Законодавства, яким регулюються виниклі між сторонами правовідносини, колегія суддів вважає, що Банк порушив визначений договором та Законом порядок переводу на себе заставленого майнового права за договором застави № 123/08В-Д в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором, оскільки Договором та Законом було визначено Заставодержателю право вимагати переводу на нього заставленого права лише в судовому порядку, однак відповідач не дотримався визначеного порядку, а тому в частині визнання дій ПАТ "ВТБ Банк" по списанню банківського вкладу (депозиту) позовні вимоги ОСОБА_2, підлягають задоволенню, і вказані дії Банку слід визнати незаконними.

Що ж стосується вимог ОСОБА_2 про стягнення на її користь суми вкладу за договором банківського вкладу №25/40 від 10.04.2008р. у розмірі 474600грн., то в цій частині вимоги позивача не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Грошовий депозит за договором №25/40 від 10.04.2008р. є предметом застави за договором застави № 123/08В-Д від 15.04.2008р., укладеного на забезпечення виконання укладеного між Банком та ОСОБА_3 кредитного договору № 255/08В від 15.04.2008р.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, позичальник ОСОБА_3 свої зобов'язання по кредитному договору не виконала і не повернула отриманий кредит і проценти Банку в строк до 07.04.2009р.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Оскільки матеріали справи не містять доказів про виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором, та повернення коштів Банку, а згідно умов п.12 договору Застави, договір застави діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором, а тому відсутні правові підстави для стягнення з Банку на користь позивача заставленого за кредитним договором депозиту, у зв'язку з чим в цій частині, в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити за необґрунтованістю.

Оскільки задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ "ВТБ Банк" про визнання незаконними дії ПАТ "ВТБ Банк" щодо списання банківського вкладу (депозиту) та стягнення заборгованості, суд першої інстанції не врахував наведені обставини, та норми права, якими регулюються виниклі між сторонами правовідносини, і висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до роз'яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення в судовій справі" №14, від 18.12.2009р., у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу, а томі і підлягає скасуванню додаткове рішення по справі з ухваленням в оскаржуваній частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, задовольнивши її позовні вимоги в частині визнання дій ПАТ "ВТБ Банк" по списанню банківського вкладу (депозиту) незаконними, відмовивши ОСОБА_2 в задоволені вимог про стягнення на її користь суми вкладу за договором банківського вкладу.

Також у зв'язку з відмовою в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 в цій частині, не підлягають задоволенню вимоги і про повернення на її користь судових витрат.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "ВТБ Банк" задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2011р., та додаткове рішення від 11 жовтня 2011р. в оскаржуваній частині скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ "ВТБ Банк" задовольнити частково. Визнати незаконними дії ПАТ "ВТБ Банк" по списанню банківського вкладу (депозиту) ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 по кредитному договору.

ОСОБА_2 в задоволені позовних вимог до ПАТ "ВТБ Банк" про стягнення суми боргу в розмірі 474660грн. та судових витрат в сумі 1952грн. відмовити.

Рішення апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді