РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2012 2/1224/152/12

2-836/11

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Томко В.В.

при секретарі Брудницькій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей

ВСТАНОВИВ:

З позовної заяви вбачається, що 18 липня 2011 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки про стягнення аліментів на дітей. В обґрунтування позову він зазначив, що з 17 липня 1993 року вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 19 листопада 2010 року було винесено рішення суду про стягування аліментів на користь відповідачки з позивача, проте 11.01.2011 р. відповідачка уклала шлюб з громадянином ОСОБА_5 і припинила займатися вихованням дітей та їх матеріальним забезпеченням. Добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей відповідачка не надає.

Таким чином, позивач просить суд винести рішення про стягування з відповідачки аліментів на його користь на утримання дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/3 від всіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив, що відповідачка в даний час проживає разом зі своїм новим чоловіком в ОСОБА_5, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідачка перераховує старшому сину ОСОБА_6 гроші, проте за рахунок цих грошей він здійснює виплату комунальних послуг за квартиру відповідачки, виплачує її кредит та оплачує додаткові заняття з німецької мови, тому цільове призначення цих грошей не є безпосередньо утримання дітей, а отже в їх утриманні відповідачка не приймає участі взагалі.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила суду, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з позивачем, який було розірвано у 2008 році. Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які після розірвання шлюбу залишися проживати з нею та перебували на її утриманні. У зв`язку з цим в листопаді 2011 року було винесено рішення суду у справі за її позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей, проте належним чином вказане рішення суду її колишній чоловік не виконував і за 10 місяців виплатив лише 500 грн. У 2011 році вона вийшла заміж повторно і виїхала у ОСОБА_5, де і проживає в даний час зі своїм новим чоловіком. Коли вона виїжджала за кордон, то залишала своїм дітям гроші в розмірі 50 євро, а також відкрила рахунок на ім`я своєї подруги, на який перераховувала кошти на утримання своїх дітей. Вона має намір забрати молодшого сина ОСОБА_4 до ОСОБА_5 проживати разом з нею, проте її колишній чоловік проти цього заперечує. Також вона планує забрати до ОСОБА_5 і старшого сина ОСОБА_3 після того, як останній закінчить школу. Молодший син є інвалідом дитинства і отримує відповідні пільги. Картку, на яку вона отримує ці гроші, вона залишила старшому сину ОСОБА_3. З цих грошей, зокрема, він оплачував комунальні послуги за квартиру, в якій вони проживали до її від`їзду закордон, а іншу частину грошей (приблизно 350-400 грн.) він залишав собі.

Свідок ОСОБА_6, який є старшим сином сторін, в судовому засіданні пояснив, що від матері після її відїзду закордон він щомісячно отримував грошові кошти в розмірі 50-200 євро на його особистий рахунок. Також ОСОБА_6 пояснив, що його молодший брат ОСОБА_4 є інвалідом дитинства і отримує відповідні пільги. Картку, на яку його мати отримувала ці гроші, перед своїм від`їздом вона віддала ОСОБА_6 Ці гроші, зокрема, йшли на сплату комунальних послуг за квартиру, в якій вони проживали з матір`ю до її від`їзду закордон і періодично проживають до сих пір, а також на оплату уроків з німецької мови. Крім того, коли йому не вистачало грошей, він отримував їх від своєї хрещеної ОСОБА_7 Ці гроші мати пересилала ОСОБА_7 або залишила перед черговим від`їздом закордон. Так, у квітні 2012 року він отримав від неї 200 євро, у травні 2012 року 400 грн. Також мати пересилала і привозила з-за кордону одяг, шоколад та іграшки для молодшого брата.

Заслухавши сторони та свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 13 травня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 89. Від цього шлюбу вони мають двох дітей неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, і малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження. В якості батька дітей у свідоцтвах зазначений позивач ОСОБА_1, в якості матері відповідачка ОСОБА_9 (а.с. 5, 6).

Відповідно до акту обстеження житлових умов від 06.07.2011 р., що є в матеріалах справи, ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5. Із зазначеного акту також вбачається, що разом з ним проживають і, відповідно, перебувають на його утриманні його діти ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (а.с. 3).

Відповідно до копій актів обстеження житлових умов від 02.11.2011 р., 25.01.2012 р. та 04.05.2012 р. ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в учбовий час проживають в трьохкімнатній квартирі за адресою: Луганська обл., м. Рубіжне, вул. Б. Хмельницького, 90/28, під наглядом бабусі ОСОБА_10, няні та батька ОСОБА_1 На вихідних та канікулах діти проводять час з батьком та проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5. На даному етапі вихованням та утриманням дітей займаються їх батько та бабуся.

Згідно з рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області у цивільній справі № 2-6101/10 від 19.11.2010 р., з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_9 були присуджені аліменти на утримання дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше встановленого мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.11.2010 р. (а.с. 10).

Згідно з рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області у цивільній справі № 2-1245/11 від 31.01.2012 р. було припинено стягнення аліментів за рішенням Рубіжанського міського суду від 19.11.2010 р. з позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 і ОСОБА_8, починаючи з 31.01.2012 року, та відкликано відповідний виконавчий лист (а.с. 61-62).

Як вбачається з довідки Відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції № 6039/1 від 14.05.2012 р. загальна заборгованість за виконавчим листом № 2-6101 від 19.11.2010 р. про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей станом на 31.01.2012 р. складає 9891,27 грн.

В матеріалах справи також є пояснювальна записка від ОСОБА_7, яка зазначає, що в травні 2011 року вона отримала від ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 100 євро, а у вересні 2011 року в розмірі 200 євро. У серпні 2011 року вона передала ОСОБА_6 100 євро, а у квітні 2012 року ще 200 євро.

Також в матеріалах справи є заява свідка ОСОБА_6 від 13.06.2012 року, відповідно до якої частину грошей, які йому передавала мати ОСОБА_2, в розмірі 200 грн. щомісячно з травня 2011 року по травень 2012 року він вносив для сплати кредита, який мати взяла перед від`їздом до ОСОБА_5, але заявою від 20.06.2012 року свідок ОСОБА_6 повністю скасовує свої пояснення, які він давав у заяві від 13.06.2012 року під тиском свого батька ОСОБА_1

Відповідно до заяви ОСОБА_1 останній надав дозвіл на тимчасові виїзди своїх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в період з 20 січня 2012 року по 31 серпня 2012 року у ОСОБА_5 та повернення в Україну разом з матір`ю ОСОБА_2

Таким чином, судом було встановлено, що відповідачка регулярно перераховувала гроші на рахунок старшого сина ОСОБА_6 і своєї подруги ОСОБА_7, яка потім передавала ці гроші ОСОБА_6 Також ОСОБА_2 залишала гроші останньому перед своїм від`їздом закордон, пересилала і привозила йому речі. Крім того, відповідачка має намір забрати дітей на постійне проживання до себе закордон, що в свою чергу також є свідченням відсутності наміру ухилятися від свого обов`язку щодо утримання дітей.

Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що гроші, які передавалися відповідачкою старшому сину, не призначалися безпосередньо на утримання дітей, оскільки після сплати ОСОБА_6 комунальних послуг та додаткових занять з німецької мови залишалася достатня кількість грошей, яку останній використовував для купівлі їжі та одягу, що було підтверджено самим свідком в судовому засіданні.

За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що відповідачка щомісячно надає матеріальну допомогу дітям, а отже нею виконується встановлений законом обов`язок щодо утримання неповнолітніх дітей, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 180-182 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей відмовити за вище вказаними обставинами.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд. У разі, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Томко