Справа № 2-130/2011p.
Справа № 0417/2-50/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 лютого 2012 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Слюсар Л.П.

при секретарі Шевченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною завою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, приватний нотаріус Дніпропетровського міського округу ОСОБА_5, Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання договору дарування недійсним, договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності на квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2009 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_1, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним посилаючись на те, що 04.12.2008 року відповідно до договору дарування вона подарувала відповідачці ОСОБА_2 квартиру №33, яка знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Богдана Хмельницького, б.24. Вважає, що договір був укладений під впливом помилки, оскільки вона помилилася відносно обставин, які мають істотне значення. Її помилки були відносно самої природи правочину, прав і обовязків сторін. Просила визнати недійсним договір дарування від 04.12.2008 року квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_7, діючої від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 і зареєстрованого в реєстрі за №4172.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_6 були задоволені.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2010 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2009 року скасовано. Підставами скасування було те, що ОСОБА_2 більше 16 років проживала в державі Ізраїль, і є громадянкою цієї країни, про що відомо було, як позивачці її матері, так і третій особі по справі, тобто позивачкою було приховано від суду фактичне місце проживання відповідачки. Крім того, оспорювався сам факт підписання позовної заяви особисто позивачкою, оскільки вона не могла самостійно підписати позовну заяву, тому,що була інвалідом І групи, непрацездатною, і із-за травми більше пяти років не могла самостійно рухатися, не могла нічого робити руками та мала слабкий зір.

ОСОБА_6 померла 18 січня 2010 року.

ОСОБА_1 ( чоловік померлої) 15 квітня 2011 року подав уточнену позовну заяву до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, приватний нотаріус Дніпропетровського міського округу ОСОБА_5, Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання договору дарування недійсним, договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності на квартиру. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 з 15 вересня 1970 року. В звязку з розбіжностями у паспорті й свідоцтві про народження у 2001 році він змінив прізвище та імя. 04 листопада 1995 року він з дружиною відповідно до договору купівлі-продажу купили квартиру АДРЕСА_2, яка була зареєстрована на імя дружини. Його дружина тяжко і невиліковно хворіла, була інвалідом першої групи. Він також є інвалідом другої групи. Разом з дружиною, крім сторонньої допомоги, також потребували матеріальної допомоги так як, догляд, ліки, предмети санітарної гігієни значно перевищували розмір їх пенсій. Його дружина мала двох доньок. Молодша донька ОСОБА_8 відмовила в допомозі. Старша донька, ОСОБА_2, мешкала в Ізраїлі. Сподіваючись на отримання матеріальної допомоги від ОСОБА_2, догляду, його дружина склала заповіт, за яким квартира АДРЕСА_3 заповідала ОСОБА_2 На прохання дружини про надання їм допомоги відповідачка ОСОБА_2 запропонувала укласти договір, згідно до якого вона набуває права власності на квартиру за умови її зобовязання доглядати за ними, допомагати їм по господарству, забезпечувати продуктами харчування та ліками, здійснювати платежі за квартиру до їх смерті, для чого надали довіреність для укладання договору ОСОБА_7. З текстом довіреності при її підписанні ОСОБА_6 ознайомлена не була, її не підписувала. Будь-яких намірів дарувати квартиру ні він, ні його дружина не мали, бо знаходилися в скрутному становищі, іншої квартири в них не було. Зміст довіреності не відповідав волі ОСОБА_6 04 грудня 2008 року ОСОБА_2 запропонувала йому підписати заяву про згоду на укладання договору відносно квартири. Не зважаючи на хворобу його доставили до нотаріуса, у якого він підписав заяву за вказівкою, діючи внаслідок довіри до відповідачки. Ознайомитись з текстом заяви він не міг у звязку з слабим зором. При підписанні заяви від 04 грудня 2008 року він помилявся щодо змісту заяви, невірно сприйняв її істотні умови та наслідки, не знаючи, що надає згоду саме на укладання договору дарування квартири. Заява від 4 грудня 2008 року не відповідала його волі та була підписана внаслідок помилки. Після укладання договору відповідачка змінила своє ставлення до них і не виконувала жодної домовленості. Після підписання договору дарування відповідачка припинила спілкуватися з ними та виїхала до свого постійного місця проживання в Ізраїль. Як зясувалося пізніше вона надала своїй сестрі ОСОБА_9 довіреність, за якою та могла здійснювати будь-які дії спрямовані на відчуження квартири. Через це, його дружина була вимушена звернутися до суду з позовом про визнання договору недійсним у звязку з порушенням їх прав. Відповідно до договору купівлі продажу від 26.02.2010 року квартиру було продано ОСОБА_3 дочці ОСОБА_9. Оскільки договір дарування квартири є недійсним, то є недійсним і договір купівлі-продажу квартири. Просив суд: визнати недійсною довіреність ОСОБА_6 на імя ОСОБА_7 від 17 вересня 2008 року, посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 і зареєстровану в реєстрі за №3407; визнати недійсною заяву від 04 грудня 2008 року, посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 і зареєстровану в реєстрі за № 4265/ср.1.2-03; визнати недійсним договір дарування від 04 грудня 2008 року квартири АДРЕСА_3, укладений між ОСОБА_7, діючої від імені ОСОБА_6, та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 і зареєстрований в реєстрі за №4172; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 26.02.2010 року квартири АДРЕСА_3, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровською міського нотаріального округу ОСОБА_5; визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_3.

У судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання зявився. Позовні вимоги не визнав. Вказав, що твердження позивача про укладання договору дарування під впливом помилки не відповідає дійсності. Просив в позові відмовити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася. Про час і місце слухання справи повідомлялась належним чином. Про причину неявки суд не повідомила.

Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися. Відповідно до листів просила розглядати справу без її участі та надала пояснення по справі.

Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися. Відповідно до листа просила розглядати справу без її участі.

Представник третьої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідачки ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. ОСОБА_6 та ОСОБА_1 перебували в шлюбі з 15.09.1970 року ( а.с. 5,6,105). Згідно договору купівлі-продажу від 04 листопада 1995 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної ОСОБА_10,зареєстрованому в реєстрі №6-4711 ОСОБА_6 купила квартиру АДРЕСА_4. Договір зареєстровано в КП ДМБТІ та отримано технічний паспорт ( а.с.10 -13).

27.02.2008 року ОСОБА_6 склала заповіт, відповідно до якого вона заповідала ОСОБА_2 належну їй на праві приватної власності квартиру №33, що знаходиться в будинку №24 по вул. Б. Хмельницького в м. Дніпропетровську(а.с.7).

05 липня 2007 року ОСОБА_1 склав заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті він заповідав все своє майно рухоме та нерухоме ОСОБА_2 ( а.с.8).

Згідно довіреності від 17 вересня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №3407, ОСОБА_6, уповноважила ОСОБА_7, розпоряджатися (продати, подарувати ОСОБА_2, обміняти, здавати в оренду, передавати в заставу в забезпечення її власних зобовязань тощо) на умовах, їй відомих, належною її квартирою №33, що знаходиться в м. Дніпропетровську, по вул. Б. Хмельницького, в житловому будинку №24. Замовити та одержати ОСОБА_10 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, оформлення документів для відчуження належної її квартири, замовити та отримати ОСОБА_10 з реєстру права власності на нерухоме майно, на вищевказану квартиру, для її дарування (а.с.212).

04.12.2008 року відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №4172 ОСОБА_7, діюча від імені ОСОБА_6, на підставі довіреності, подарувала квартиру АДРЕСА_5 ОСОБА_2 ( а.с. 198). ОСОБА_1 відповідно заяви від 04 грудня 2008 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованому в реєстрі за №4170, надав дружині ОСОБА_6 згоду на укладання договору дарування квартири ( а.с.207).

Згідно до договору купівлі - продажу від 26.01.2010 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованому в реєстрі за №397 власником квартири АДРЕСА_6 є ОСОБА_3 ( а.с.117-118).

Як вбачається із пояснень приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 ( а.с.196) за заявою ОСОБА_2, вона 17 вересня 2008 року здійснила виїзд за адресою: АДРЕСА_7 для посвідчення довіреності від імені ОСОБА_6, так як за її словами ОСОБА_6, у звязку з хворобою не може сама особисто зявитися до нотаріальної контори для посвідчення довіреності на розпорядження квартирою №33, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Богдана Хмельницького, будинок 24. Нею було внесено запис до журналу обліку викликів нотаріуса та здійснено виїзд о 13.00 год. за вказаною адресою для встановлення особистості та перевірки дієздатності гр. ОСОБА_6. У ході чого було встановлено що гр. ОСОБА_6 була дієздатна та розуміла значення своїх дій, особу її було встановлено. Вона особисто звернулася з проханням посвідчити від її імені довіреність на розпорядження квартирою №33, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Б. Хмельницького, будинок №24, з правом дарування вищевказаної квартири на користь доньки, ОСОБА_2. ОСОБА_6 виявила бажання, що вищезазначена довіреність була посвідчена на гр. ОСОБА_7, та у звязку з її хворобою текст довіреності за неї підписала гр. ОСОБА_11. Після встановлення особи ОСОБА_6 та встановлення її дієздатності, вона повернулася на своє робоче місце о 13 год. 20 хв. Для підготування тексту довіреності. Гр. ОСОБА_2, надала їй необхідні документи для оформлення довіреності, після чого вона внесла запис до журналу обліку викликів нотаріуса та здійснила виїзд в друге о 13 год. 25 хвилин на вищевказану адресу для посвідчення довіреності. По приїзду ОСОБА_6 було надано текст довіреності, який був прочитаний нею, який відповідав її волі та з яким вона була згодна. У звязку з хворобою ОСОБА_6, текст довіреності був підписаний у її присутності ОСОБА_11 Після підписання довіреності, нею було внесений запис до реєстру для реєстрації нотаріальних дій, в якому ОСОБА_11 поставила свій підпис. На протязі всього часу ОСОБА_12 знаходився вдома, поруч та ніяких заперечень від нього не було. Надалі вона повернулася на своє робоче місце, де на довіреності був проставлений відбиток печатки та її підпис, після чого довіреність була зареєстрована в Єдиному реєстрі довіреностей та передана гр. ОСОБА_2

04 грудня 2008 року, до неї, звернулася ОСОБА_7, ОСОБА_2 та чоловік ОСОБА_6 ОСОБА_1, особи яких було встановлені за їх паспортами, з проханням посвідчити договір дарування квартири №33, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Богдана Хмельницького, будинок №24, належної ОСОБА_6. Їй були надані всі необхідні документи для посвідчення договору дарування квартири. Нею були зроблені перевірки в реєстрі обтяжень та на підставі наданих документів був підготовлений договір дарування, який був наданий сторонам правочину для ознайомлення, а також заява від імені ОСОБА_1, про згоду своїй дружині ОСОБА_6, на укладання договору дарування квартири №33,що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Б. Хмельницького, будинок №24. Надалі після того, як сторони правочину та чоловік дарувальника були ознайомлені з текстом правочину та заявою, текст договору дарування та заява були викладені на спеціальних бланках нотаріальних документів на яких були проставлені підписи, після чого нею були внесені записи до реєстру для реєстрації нотаріальних дій, в якому теж були проставлені підписи.

Відповідно до ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійснимивід 06.11.2009 року №9 відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину ( стаття 229 ЦК ), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка мала місце, а також що вона має істотне значення. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

ОСОБА_6 померла 18 січня 2010 року ( а.с. 147). Відповідно до спадкової справи заведеної 06.07.2010 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_6, померлої 18.01.2010 року ( а.с. 145-150) з заявою про прийняття спадщини після її смерті звернувся чоловік ОСОБА_1 ( а.с.146).

Як встановлено в судовому відповідачка ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_6, та не є донькою ОСОБА_1 Відповідачка ОСОБА_13 є донькою її молодшої сестри ОСОБА_9, яка також є донькою ОСОБА_6 та не є донькою ОСОБА_1

Рідною донькою позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_14, його представник по справі.

В судовому засіданні встановлено, що 17.09.2008 року ОСОБА_6 надала довіреність ОСОБА_7, яка її доглядала, в якій надала їй право розпоряджатися (продати, подарувати ОСОБА_2Л.) належною їй квартирою. Довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за адресою мешкання ОСОБА_6, у присутності свідка, ОСОБА_11. Приватний нотаріус ОСОБА_4, перед оформленням та посвідченням довіреності, спілкувалася із ОСОБА_6, щоб зясувати конкретні її наміри та бажання. З довіреності вбачається, що ОСОБА_6 довірила ОСОБА_7 подарувати ОСОБА_2 належну їй квартиру, довіреність не містить ніяких умов про те, що повинен був бути укладений договір довічного утримання.

Судом ставиться під сумнів подання первинної позовної заяви ОСОБА_6, оскільки в судовому засіданні встановлено, що вона була інвалідом 1 групи, не могла самостійно рухатися, нічого не могла робити руками та мала слабкий зір і не могла підписувати документи. Підтвердженням цього факту є заповіт від 27.02.2008 року, довіреність від 17.09.200 року, договір дарування від 04.12.2008 року, та довіреність від 27.06.2009 року, які всі підписані іншими особами, у звязку з поганим станом здоровя та вадами зору.

Виходячи із вищевикладеного, суд не вбачає жодних підстав щодо визнання недійсними довіреності та договору дарування квартири, як вчиненими під впливом помилки, оскільки ОСОБА_6 за її особистим волевиявленням була видана довіреність та укладено через представника ОСОБА_7, що діяла на підставі довіреності від 17.09.2008 року з ОСОБА_2 саме договору дарування, на який надав згоду відповідно до нотаріально посвідченої заяви і чоловік ОСОБА_1, щодо визнання його заяви недійсною суду не надано жодних доказів.

Оскільки позивачу відмовлено в визнанні недійсним договору дарування, то суд не вбачає законних підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання за ним права власності на спірну квартиру.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України та Закону України Про судовий збір, оскільки ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, звільнений від сплати судового збору, то судові витрати відносяться за рахунок держави.

Керуючись: Постановою Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійснимивід 06.11.2009 року №9, ст.ст. 215,216,229,717,1241,1261,1268,1270 ЦК України, ст.ст. 10, 11,30,61,88,169, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л. П. Слюсар