Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 ц 1345 / 12 Головуючий у 1 інстанції: Баранов В.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2012 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Спас О.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_1,

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 грудня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання житлового будинку обєктом сумісної власності подружжя та розподіл житлового будинку в рівних долях , -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання житлового будинку обєктом сумісної власності подружжя та розподіл житлового будинку в рівних долях.

В позовній заяві зазначав, що 01.09.1979 року між ним та відповідачем був укладено шлюб. У 1986 році вони стали мешкати в житловому будинку №78 по вул. Бєлікова у м.Мелітополь, який належав матері відповідача ОСОБА_4 25.12.2004 року ОСОБА_4 подарувала цей будинок відповідачу. 26.10.2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Зазначає, що в період спільного проживання, а саме з 1986 року по 2010 рік він за грошові кошти, які брав в борг у своїх родичів, а також власними силами провели з відповідачем невіддільні поліпшення в цьому будинку. У звязку з тим, що за його рахунок власність його дружини значно збільшилася у своїй товарній вартості, просив суд визнати цей будинок обєктом спільної власності подружжя, розділити його в натурі та визнати за ним право власності на Ѕ частину цього будинку.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 грудня 2011 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 01.09.1979р. по 26.10.2010р.

11.11.2004р. рішенням виконавчого комітету Мелітопілської міськради було узаконено перепланування спірного житлового будинку, який належав на той час ОСОБА_4 (а.с.48).

25.12.2004р. ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_3 вказаний будинок на підставі відповідного нотаріально засвідченого договору (а.с.47).

У відповідності до ч.1 п.2 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набути нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування.

Таким чином, спірний будинок як обєкт особистої приватної власності відповідача став тільки з 25.12.2004р.

За змістом ст.62 Сімейного Кодексу України особисте майно дружини, чоловіка може бути визнане судом обєктом права спільної сумісної власності подружжя за наявності сукупності таких умов, як 1) істотність збільшення вартості майна; 2) збільшення такої вартості саме за час шлюбу; а також за наявності спільних трудових чи грошових затрат обох з подружжя або затрат другого з подружжя.

Тобто, для застосування передбачених зазначеною статтею правил, збільшення вартості майна повинно відбуватися внаслідок затрат подружжя і наявним повинно бути істотне збільшення вартості майна, як обєкту, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає зясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості обєкту в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення.

Позивач не надав суду доказів щодо збільшення вартості спірного житлового будинку в період часу з 25.12.2004р. (з дати набуття права власності на спірний будинок відповідачем) по 26.10.2010р. (дати розірвання шлюбу між сторонами).

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта посилався як на докази тільки на покази свідків та на порівняльну різницю у вартості спірного будинку з моменту його придбання ОСОБА_4 у 1986 році та оціночною вартістю на момент звернення до суду. Таки докази не є неналежними та допустимим.

Таким чином, позивачем, всупереч вимогам ст. ст. 10,60 ЦПК України, які зобовязують його на засадах змагальності доводити свої позовні вимоги переконливими, належними та припустимими доказами, таких доказів на обгрунтування істотного збільшення вартості спірного будинку за період з 25.12.2004р. по 26.10.2010р. суду не надав.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 грудня 2011 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: