Справа № 2-4096/2011p.
Справа №2/0417/566/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 серпня 2012 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючої судді - Слюсар Л.П.

при секретарі - Щіголєвій Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, треті особи Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2011 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. В ході розгляду справи позовні вимоги були уточнені та визначені сторони по справі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка в позовній заяві посилалася на те, що Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2009 року ( рішення набрало чинності 10.08.2009 року) її батька, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 оголошено померлим. Днем смерті ОСОБА_4 вважається 27 лютого 2006 року, це підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 28 вересня 2009 року Індустріальним відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції. Після оголошення батька померлим відкрилася спадщина на наступне майно: ? частину двокімнатної квартири (45,0 кв.м.), що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Б. Хмельницького,9/45, яка належить на праві сумісної власності: ? частина ОСОБА_4 і ? ОСОБА_3, на підставі Договору купівлі-продажу від 02.12.2005 року; 1/3 частину трикімнатної квартири ( 56,5 кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві сумісної власності: 1/3 ОСОБА_4; 1/3 ОСОБА_5; 1/3 ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.02.1998 р. Оскільки вона є громадянкою ОСОБА_6 Штатів Америки і постійно проживає в США, Сакраменто, штат Каліфорнія, та не має змоги приїхати в Україну для прийняття спадщини особисто, від її імені діє представник. Після отримання свідоцтва про смерть батька, вона в особі свого представника, звернулася до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ОСОБА_4. Листом №1465 від 02 листопада 2009 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори їй було відмовлено в видачі Свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на пропущення строку, визначеного для прийняття спадщини, а також на п.207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, згідно якого письмова заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори у шість місяців з дня смерті спадкодавця, справжність підпису на такій заяві повинна бути нотаріально посвідчена. Не допускається прийняття заяв про прийняття спадщини, складених від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей. Вважає причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною. Просила суд: визнати за нею, як за спадкоємцем за законом першої черги, після смерті ОСОБА_4, право власності на: ? частину двокімнатної квартири (45,0 кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; 1/3 частину трикімнатної квартири (56,5 кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; встановити факт відкриття спадщини з моменту оголошення померлим ОСОБА_4, а саме з 27 лютого 2006 року.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав уточнену позовну заяву та просила суд позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Просив суд в задоволені позову відмовити.

Представник третьої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання зявилася. Просила суд позов задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача в судовому засіданні 07 лютого 2012 року, третю особу, дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів 17 лютого 1998 року, на підставі розпорядження від 17 лютого 1998 року № 3/743-98 квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, що підтверджується технічним паспортом (а.с.23,24).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 2 грудня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, зареєстрованому в реєстрі за №3-8474, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 в рівних частках, кожний купили квартиру №45, що знаходиться в м. Дніпропетровську вул. Богдана Хмельницького, будинок №9 ( а.с.18). Право власності зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 29 грудня 2005 року. Згідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9473208 від 29.12.2005 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належить на праві власності по ? частина квартири АДРЕСА_4 ( а.с.22)

Згідно до Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2009 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа Індустріальне відділення РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про визнання громадянина померлим, заяву ОСОБА_1 задоволено: оголошено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 померлим, днем смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, вважати 27 лютого 2006 року ( а.с.7).

Згідно до повторного свідоцтва про смерті, виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції від 16 жовтня 2009 року ОСОБА_4 помер 27 лютого 2006 року ( а.с.8).

Спадкоємцем першої черги після його смерті є донька ОСОБА_1 ( позивачка по справі) ( а.с. 10,14,15,16,17).

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 є двоюрідною сестрою померлої дружини ОСОБА_4, та не є спадкоємцем за законом.

Згідно до листа Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 27.12.2011 року №2112/01-16 спадкова справа після смерті ОСОБА_4, який оголошений померлим 27.02.2006 року не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.39).

Відповідно до листа Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 02 листопада 2009 року №1465 видати свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_1 на майно померлого 27 лютого 2006 року ОСОБА_4, неможливо в звязку з тим, що відповідно до пункту 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України ( №20/5 від 03.03.2004 року) видача свідоцтва про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, та відповідно до вимог п.207 Інструкції, ст.1270 ЦК України письмова заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори у шість місяців з дня смерті спадкодавця, справжність підпису на такій заяві повинна бути нотаріально засвідчена. Заява ОСОБА_1 у визначений законодавством термін не подана до нотаріальної контори, інших фактів прийняття спадщини немає. Тобто спадкоємцем ОСОБА_1 пропущений строк, визначений для прийняття спадщини. У разі постановлення рішення суду про надання додаткового строк для прийняття спадщини у термін, визначений у рішенні суду, від спадкоємця має бути подана заява про прийняття спадщини. У разі, якщо спадкоємець не зявиться до нотаріальної контори особисто, підпис на такій заяві має бути нотаріально оформлений. У разі, якщо заява буде оформлятися у США, вона має бути належним чином легалізована ( а.с.9)

Позивачкою позовні вимоги щодо визначення додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини не заявлялись, а заявлено позовну вимогу щодо визнання за нею права власності на ? частину двокімнатної квартири (45,0 кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; 1/3 частину трикімнатної квартири (56,5 кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька, однак як вбачається із свідоцтва про право власності на житло частки власників в спірній квартирі АДРЕСА_5 не визначені, позовні вимоги щодо визначення часток позивачкою також не заявлялось.

Отже, як встановлено в судовому засіданні, позивачці відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, тому, що нею пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини та не подано заяву особисто.

В обґрунтування позовних вимог позивачка в позовній заяві та представник позивачки в судовому засіданні послались на те, що оскільки позивачка єгромадянкою США і постійно проживає у ОСОБА_6 Штатах Америки та не має змоги приїхати в Україну, тому визнання права власності в порядку спадкування здійснюється в судовому порядку. Однак особисто заява може бути оформлена спадкоємцем ОСОБА_1 у США, та належним чином легалізована в Україні.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику у справах про спадкуваннявід 30.05.2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності та те, що позивачка не позбавлена права отримати свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі, тому суд не має можливості розглянути заявлені позовні вимоги відповідно до вимог діючого законодавства, та вимушений в задоволені позову в частині визнання за нею права власності на спадкове майно відмовити.

Крім того позивачкою заявлено вимогу про встановлення факту відкриття спадщини з моменту оголошення померлим ОСОБА_4, а саме з 27 лютого 2006 року, оскільки як вказала в судовому засіданні представник позивачки відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України, спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не можуть відчужувати протягом пяти років нерухоме майно, що перейшло до них у звязку з відкриттям спадщини, а спадкоємиця бажає продати спадкове майно відразу по прийнятті спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою ( частина третя статті 46 цього Кодексу).

Отже виходячи із вищевикладеного суд не вбачає законних для задоволення заявлених вимог в цій частині, оскільки заявлені вимоги не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до усього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України із позивачки підлягає стягненню на користь держави недоплачений судовий збір в розмірі 1649 грн.

Керуючись: Постановою Пленуму Верховного Суду України Про практику у справах про спадкуваннявід 30.05.2008 року № 7, ст.ст.16, 1220, 1258,1261,1267, 1268, 1269,1270 ЦК України, ст.ст. 3, 7, 11, 15, 60, 61,88, 169, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1649 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Слюсар