АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22-ц/490/1787/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія 56 Доповідач - Романюк М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого Романюк М.М.

суддів Котушенко С.П., Петренко І.О.

при секретарі Майній Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ПП Бочарової ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ПП Бочарової ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 24 серпня 2009 р. на території автостоянки відповідача, внаслідок пожару було пошкоджено автомобіль НОМЕР_1, який належить їй на праві власності. Оскільки автомобіль знаходився на стоянці під охороною, вважає, що відповідач повинен нести відповідальність, а тому просить стягнути з нього на відшкодування матеріальної шкоди 66 067 грн. 88 коп. та на відшкодування моральної шкоди 6 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2011 року позовні вимоги задоволено частково: стягнуто на відшкодування матеріальної шкоди 66 067 грн. 88 коп., та вирішено питання судових витрат, в іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 66 067 грн. 88 коп., суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості зазначених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що внаслідок пожежі, яка сталася 24 серпня 2009 р. було пошкоджено автомобіль НОМЕР_1, який належить позивачці на праві власності. Автомобіль знаходився під охороною на огородженій автостоянці, яка розташована за адресою: вул.Мандриківська, 316 та належить відповідачу.

З даним висновком погодитися не можна виходячи з наступного.

За змістом ст.215 ЦПК України у мотивувальної частини рішення повинно бути зазначено мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти; чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким.

Усупереч зазначеній норми процесуального права суд не дав оцінки поданим сторонами доказам з дотриманням принципу допустимості, не навів мотивів відхилення частини цих доказів та не обґрунтував доведеність певних установлених ним фактів.

В рішенні суду не зазначено на підставі яких доказів він дійшов до висновку, що пожежа сталася на автостоянці, що належить відповідачу.

Як вбачається з акту про пожежу від 24 серпня 2009 р., пожежа виникла за адресою: вул.Мандріківська, 314 і було пошкоджено деревяні конструкції будинку, старі речі та автомобіль НОМЕР_1 (а.с.12).

З листа начальника СДПЧ-1 від 04.09.2009 р. вбачається, що автомобіль знаходився на автостоянці, яка належить відповідачу та розташована за адресою: вул.Мандриківська, 316 (а.с.9).

Як вбачається з наданих документів, станом на 24 серпня 2009 р. ОСОБА_4 була власником земельної ділянки по вул.Гайсинська, 1 м.Дніпропетровська (а.с.55). Договір оренди земельної ділянки по вул.Мандриківський, 316 в м.Дніпропетровську був укладений з ОСОБА_4 лише 07 жовтня 2009 р. Зазначена земельна ділянка передана з цільовим використанням для улаштування території для благоустрою (а.с.60-63). Передана земельна ділянка ОСОБА_4 була згідно акту приймання передачі також 07 жовтня 2009 р. (а.с.64).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що автомобіль, що було пошкоджено під час пожежі, знаходився на не території автостоянки, що належить ОСОБА_4, а на суміжній земельній ділянці. Усім володільцям автомобілів, які вони брали під охорону надавалася квитанція.

Зазначеним доказам суд першої інстанції належної оцінки не дав, підстави для задоволення позову в рішенні не навів, а тому рішення суду не відповідає вимогам закону.

Крім того, згідно ст.936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ч.1 ст.937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Договір зберігання, за яким зберігач зобов'язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Відповідно ст.950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не було надано суду доказів того, що належний їй автомобіль було передано на зберігання відповідачу, що його пошкодження відбулося на автостоянці, яка належить відповідачу, а тому рішення суду в частині задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди необхідно скасувати і у задоволені позову в цій частині відмовити.

З урахуванням того, що у задоволені позовних вимог про відшкодування шкоди необхідно відмовити, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, які є похідними від вимог про відшкодування матеріальної шкоди, також задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПП Бочарової ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2011 року скасувати.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ПП Бочарової ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: