Справа №1490/5447/12 19.12.2012 19.12.2012 19.12.2012
Справа №22ц/1490/3583/12 Головуюча в першій інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2012 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів: Коломієць В.В., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання Суслик Є.В.,

за участю позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2012 року по справі за позовом

ОСОБА_3

до

публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк»

(далі ПАТ «Акцент-Банк»),

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк»)

про визнання кредитного договору недійсним, визнання дій працівника банку неправомірними, відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

22 лютого 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Акцент-Банк» та ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору № ACIQRC 26120015 від 10 вересня 2008 року недійсним, визнання дій працівника банку неправомірними, відшкодування матеріальної і моральної шкоди, стягнення судового збору та витрат на правову допомогу.

Позивачка зазначала, що в травні 2011 року вона дізналася, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 10 вересня 2008 року нею було отримано кредит, на споживчі цілі, в розмірі 21450 грн. зі сплатою 12 % річних та строком до 10 вересня 2011 року. З доданої до вказаної позовної заяви анкети позичальника вона дізналась, що в ній зазначені її паспортні дані, в графі підпис підпис схожий на її та зазначені реквізити ЗАТ «Акцент-Банка».

Посилаючись на те, що кредитний договір вона не укладала та вважаючи, що від її імені договір було укладено іншою особою, просила позов задовольнити.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2012 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано кредитний договір № ACIQRC 26120015 від 10 вересня 2008 року, укладений між ПАТ «Акцент-Банк», ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, недійсним з моменту його вчинення. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 325 грн. судових витрат та 400 грн. витрат на правову допомогу. В частині позовних вимог про визнання дій працівника банку неправомірними та відшкодування матеріальної і моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду є незаконним та ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Так, задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсним кредитного договору, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ухилився від доказування факту наявності кредитного договору, а зі змісту наданих документів неможливо зробити висновок про наявність цього договору, а тому цій договір є недійсним.

Між тим, з таким висновком суду в повній мірі не можна погодитись, оскільки суд неповно зясував обставини справи, що, відповідно до ст. 309 ЦПК України, є підставою для скасування в цій частині оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення в зазначеній частині.

Так, за загальним правилом правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам його дійсності. До зазначених умов ч. 4 ст. 203 ЦК України, зокрема, віднесено відповідність форми вчиненого правочину вимогам закону. Формою вчинення правочину є спосіб вираження волі сторін на його вчинення, яку сторони мають право обирати самостійно, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 205 ЦК України воля сторін на вчинення правочину може бути виражена в письмовій формі.

За відсутністю досягнення домовленості щодо усіх умов дійсності договору, цей договір є неукладеним (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, в підтвердження наявності договірних правовідносин з позивачкою, відповідач надав суду ксерокопію анкети заяви позичальника від 10 вересня 2008 року про надання кредиту в розмірі 21 450 грн. на купівлю меблів строком на 36 місяців (а.с. 19).

З боку ПАТ «Акцент-Банк» ця ксерокопія заяви-анкети підписана ОСОБА_5, який був допитаний в суді першої інстанції в якості свідка та пояснив, що вказаний підпис йому не належить та, крім того, він не оформлював договори на суму більш пяти тисяч гривень.

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи від 30 серпня 2012 року, в звязку з наданням на дослідження ксерокопії договору, порівняти підпис ОСОБА_5 не представилось можливим (а.с. 103-105). Також, із-за відсутності оригіналу договору, не виявилось можливим відповісти на питання, яким способом підписаний кредитний договір від імені ОСОБА_3, а саме: пишучим приладом чи відтворенням на друкуючому пристрої.

На запит суду першої інстанції про необхідність надання оригіналу кредитного договору та кредитної справи (а.с. 72), відповідачем надана відповідь про неможливість надання цих документів (а.с. 79).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ПАТ КБ «ПриватБанк» підтвердив факт відсутності оригіналу кредитного договору.

Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Крім того, згідно зі Стандартом організаційно-розпорядчої документації (вимоги до оформлення документів) ГОСТ 6-38-90 ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст, чітко було видно всі реквізити, а поля документа не порушено.

Наявна в матеріалах справи ксерокопія договору зазначеним вимогам не відповідає, непридатна для прочитання всього тексту та не засвідчена суддею з обєктивних причин неможливістю порівняння ксерокопії з оригіналом із-за його відсутності.

Зазначене робить неможливим встановлення вчинення кредитного договору та його змісту.

Пленум Верховного Суду України у своєї постанові «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року розяснив, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Таким чином, судом не встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір, у якому відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для його укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору), а тому, в задоволенні позову про визнання кредитного договору недійсним слід відмовити.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині задоволення позову про визнання недійсним кредитного договору підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині зазначене рішення, яке переглядалось в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги, залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2012 року в частині визнання недійсним кредитного договору скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, відмовити.

В іншій частині зазначене рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді