Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22ц-4617/2012р. Головуючий у 1 інстанції: Іванченко М.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2012 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Бєлки В.Ю.,

Суддів Кримської О.М.,

ОСОБА_2

При секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 07 липня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про виділ частки у спільній частковій власності та визнання права власності на частку у спадковому майні, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2011 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про виділ частки у спільній частковій власності та визнання права власності на частку у спадковому майні, який був уточнений під час розгляду справи.

У позові ОСОБА_4 зазначала, що ОСОБА_5 її брат, над яким вона здійснює опіку у звязку з його психічним захворюванням на підставі рішення Пологівської міської ради № 216 від 02.03.2000 року і у звязку з чим, вона представляє його інтереси в судах та інших установах.

Батько позивачів помер 13.03.2006 року і після смерті залишив спадщину половину квартири № 2 в будинку № 2 «а» по вул. Робочій в м. Пологах Запорізької області, де він проживав зі своєю дружиною відповідачкою по справі ОСОБА_3, якій належать за законом ? в зазначеній квартирі, а також інше майно.

25.11.2011 року позивачам було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким їм належить по 1/3 від половини частини квартири № 2 будинку № 2 «а» по вул. Робочій в м. Пологах, також по 1/3 від половини частини автомобіля ВАЗ-2107, автомобільному причепі ММЗ-81021, відповідна частка грошових вкладів в установах банку. Тобто, позивачам належить по 1/6 частині у зазначеній квартирі, інша частина належить відповідачці, яка фактично вступила в права наслідування спадковим майном, у звязку з тим, що постійно проживала з померлим.

Позивачі не мали наміру проживати в належній їм частці вказаної квартири, а також користуватися іншими частками у належній їм спадщині, тому вони запропонували відповідачці в добровільному порядку визначити їх частки у спадщині, визначити і компенсувати їх вартість, проте ОСОБА_3 відмовилась.

Позивачка зазначила, що вартість вказаної квартири згідно акту оцінки складає 36 077 грн., вартість автомобіля ВАЗ-2107 та причепа ММЗ-81021 згідно акту оцінки складає 17 978 грн., а всього вартість майна становить 54 055 грн. Протягом розгляду справи позивачами були понесені витрати на суму 1 941, 19 грн.

У звязку з вказаними обставинами, позивачі просили суд зобовязати ОСОБА_3 виплатити їм грошову компенсацію в сумі 18 018 грн. за їх частки у спадковому майні, що складається з квартири № 2 будинку № 2 «а» за адресою: м. Пологи, вул. Робоча, автомобіля ВАЗ-2107 та причепа ММЗ-81021 та виплатити половину витрат, понесених ними.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 07.07.2012 року позов задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_3 виплатити ОСОБА_4 грошову компенсацію за належну їй на праві власності 1/3 частку від ? частини автомобіля ВАЗ-2107, 1985 року випуску, червоного кольору, двигун № НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер Г4421ЗП в сумі 2 564 грн. 39 коп.

Зобовязано ОСОБА_3 виплатити ОСОБА_4 грошову компенсацію за належну їй на праві власності 1/3 частку від ? частини причепа ММЗ-81021, 1984 року випуску, червоного кольору, шасі № 05186, реєстраційний номер НОМЕР_3 в сумі 432 грн. 15 коп.

Зобовязано ОСОБА_3 виплатити ОСОБА_5 грошову компенсацію за належну йому на праві власності 1/3 частку від ? частини автомобіля ВАЗ-2107, 1985 року випуску, червоного кольору, двигун № НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер Г4421ЗП в сумі 2 564 грн. 39 коп.

Зобовязано ОСОБА_3 виплатити ОСОБА_5 грошову компенсацію за належну йому на праві власності 1/3 частку від ? частини причепа ММЗ-81021, 1984 року випуску, червоного кольору, шасі № 05186, реєстраційний номер НОМЕР_3 в сумі 432 грн. 15 коп.

Припинено право власності ОСОБА_4 на 1/3 частку від ? частини автомобіля ВАЗ-2107, 1985 року випуску, червоного кольору, двигун № НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер Г4421ЗП.

Припинено право власності ОСОБА_4 на 1/3 частку від ? частини причепа ММЗ-81021, 1984 року випуску, червоного кольору, шасі № 05186, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Припинено право власності ОСОБА_5 на 1/3 частку від ? частини автомобіля ВАЗ-2107, 1985 року випуску, червоного кольору, двигун № НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер Г4421ЗП.

Припинено право власності ОСОБА_5 на 1/3 частку від ? частини причепа ММЗ-81021, 1984 року випуску, червоного кольору, шасі № 05186, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частки від ? частини автомобіля ВАЗ-2107, 1985 року випуску, червоного кольору, двигун № НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер Г4421ЗП, на 2/3 частки від ? частини причепа ММЗ-81021, 1984 року випуску, червоного кольору, шасі № 05186, реєстраційний номер НОМЕР_3.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 488 грн. 20 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність на необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судами встановлено та сторонами не заперечується, що 13 березня 2006 року помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ЖС № 038895, виданим ВРАЦС Пологівського РУЮ Запорізької області 27.04.2006 року (а.с. 9).

Після його смерті відкрилася спадщина, на яку за законом мають право його діти ОСОБА_4, ОСОБА_5 та дружина ОСОБА_3.

25 листопада 2011 року державним нотаріусом Пологівської державної нотаріальної контори Запорізької області спадкоємцям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку спадкового майна померлого ОСОБА_6 кожному, яке складається з ? частини квартири АДРЕСА_1 (Робітнича) в м. Пологи Запорізької області, ? частини автомобіля ВАЗ 2107, 1985 р.в., червоного кольору, двигун №7918062 кузов №0104367, реєстраційний номер Г4421ЗП, ? частини причепа ММЗ-81021, 1984 р.в., червоного кольору, шасі №05186, реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с. 10-12, 14).

20 грудня 2011 року державним нотаріусом Пологівської державної нотаріальної контори Запорізької області спадкоємцю ОСОБА_3 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку майна померлого ОСОБА_6, яке складається з ? частини квартири АДРЕСА_1 (Робітнича) в м. Пологи Запорізької області, ? частини автомобіля ВАЗ 2107, 1985 р.в., червоного кольору, двигун №7918062. кузов №0104367, реєстраційний номер Г4421ЗП, ? частини причепа ММЗ-81021, 1984 р.в., червоного кольору, шасі №05186, реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с.139, 141).

Правовий режим спільної часткової власності визначається гл. 26 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній частковій власності.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що у відповідності до норм ч. 2 ст. 183 ЦК України вищезазначені спірні автомобіль та причеп є неподільними речами.

За неможливості виділення у натурі частки у звязку з неподільністю речі співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

А отже, право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками й такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обовязок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду справи судом. Обовязковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки. При цьому не передбачається обовязковість згоди інших співвласників на такий виділ та залежність від мотивів (перешкоди в користуванні спільним майном (квартирою), забезпечення іншим житлом), з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним.

У відповідності до п.п. а п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності суд, вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, має виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

На підтвердження варстості спірного спадкового майна позивачами надано суду звіт №17/12 про оцінку транспортного засобу, складений 24.05.2012 року субєктом оціночної діяльності фізичною особою підприємцем ОСОБА_7, згідно якого ринкова вартість автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер Г4421ЗП, на час проведення оцінки складає 15386 грн. 36 коп., ринкова вартість причепу ММЗ-81021, , реєстраційний номер НОМЕР_3 на час проведення оцінки складає 2592 грн. 91 коп. (а.с. 91-105 ).

Доводи апеляційної скарги щодо незгоди з вартістю спільної часткової власності автомобіля ВАЗ 2107, 1985 р.в., червоного кольору, двигун №7918062. кузов №0104367, реєстраційний номер Г4421ЗП, та причепу ММЗ-81021, 1984 р.в., червоного кольору, шасі №05186, реєстраційний номер НОМЕР_3 не спростовано належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України.

До суду апеляційної інстанції відповідачем також не надано інших доказів щодо визначення вартості вищеназваного спадкового майна.

Наданий апелянтом звіт №47/11 про оцінку транспортного засобу, складений 22.06.2011 року субєктом оціночної діяльності. фізичною особою підприємцем ОСОБА_7, до суду першої інстанції надано не було в якості доказу по справі.

Крім того, його було складено майже на рік раніше до винесення рішення по справі, а отже звіт №17/12 про оцінку транспортного засобу, складений 24.05.2012 року є більш актуальним для визначення вартості спірного майна на час розгляду справи.

Жодних клопотань про призначення експертизи у справі для визначення дійсної вартості майна, відповідач ОСОБА_3 ні у суді першої інстанції, ані у суді апеляційної інстанції не заявляла.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство повязує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Виходячи з вимог змагальності сторін, обовязків доказування і подання доказів, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують його законність, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 07 липня 2012 року у цій справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: