Справа № 1306/2470/2012
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 березня 2012 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської обл.

в складі: головуючого судді Дубеля Р.М.

при секретарі Півала І.М.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що 03 червня 1989 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований у Будинку Урочистих подій м. Дрогобича, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №276. Від цього шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб з відповідачем розірвано, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу та зроблено запис книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу №187 від 16.07.2002 року.

За час спільного проживання з відповідачем, сторонами як подружжям набуто нерухоме майно, зокрема квартира АДРЕСА_1, що вбачається з договору міни, який нотаріально посвідчений 07 вересня 2001 року, набувачем майна є відповідач.

Позивачка не ставила питання про поділ майн подружжя, оскільки між нею та відповідачем була домовленість про те, що вказану квартиру він подарує дочці ОСОБА_5 з її згоди, після досягнення дитиною повноліття.

Всі правовстановлюючі документи, зокрема оригінал договору міни, витяг при реєстрацію в МБТІ, будинкова книжка на квартиру зберігалися у позивачки на руках.

Відповідач ніколи не заперечував, що вказана квартира є спільно набутим подружнім майном.

Нещодавно стало відомо, що відповідач уповноважив своїх родичів на виготовлення документів для продажу квартири, при цьому поза волею позивачки та без її відома.

Просить суд поділити між нею та відповідачем квартиру АДРЕСА_2 як спільне майно подружжя; визнати за нею право власності на ? ідеальну частину вказаної квартири.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала, заявила клопотання про поновлення строку позовної давності, оскільки позивачка не зверталася до суду з позовом про поділ майна після розірвання шлюбу, так як проживала з відповідачем разом за кордоном, він не заперечував, що вказана квартира є спільним майном подружжя, обіцяв подарувати квартиру дочці ОСОБА_4, після досягнення нею повноліття.

Представник відповідача заперечив позов, пояснивши суду, що він вважає, що суду не подано документів, які б підтверджували що позивачка ОСОБА_2 є ОСОБА_6, колишньою дружиною відповідача. Просив призначити судову технічну експертизу, нотаріально посвідченого судового акту про укладення шлюбу між ОСОБА_7 ОСОБА_2 і ОСОБА_8, даний шлюб зареєстрований в офісі реєстрації актів 22 листопада 2006 року, що вбачається з нотаріально посвідченої копії перекладу запису про шлюб, яка нотаріально завірена нотаріусом ОСОБА_9 09.24.2012 року. В клопотанні представника відповідача відмовлено ухвалою суду від 20.03.2013 року.

Вислухавши пояснення представників сторін, свідка, перевіривши письмові докази по справі, суд вважає, що позов слід задоволити.

Свідок Орищак суду пояснила, що позивача її дочка, відповідач зять, з яким вона у нормальних відносинах. За час шлюбу вони по договору міни набули спірну квартиру. Зять передав позивачці, а позивачка свідку оригінали всіх правовстановлюючих документів на квартиру, які у неї на руках. Вона була присутня при розмові дочки та зятя, після розірвання шлюбу, що цю квартиру відповідач подарує своїй дочці ОСОБА_5, коли вона досягне повноліття. Тому дочка не подавала позов про поділ майна. В кінці 2011 року її стало відомо, що тітка відповідача ОСОБА_10 виготовила дублікат договору міни, зареєструвала його в МБТІ, бо має намір цю квартиру продати. До квартирантів, які винаймають спірну квартиру прийшло повідомлення про звільнення квартири, згідно доручення ОСОБА_10 виготовила дублікат правовстановлюючого документу і має намір вчиняти дії по відчуженню квартири. Шлюб між її дочкою позивачко ю по справі та американцем ОСОБА_2 носить формальний характер, він укладався для того, щоб дочка сторін ОСОБА_4 виїхала в США. Свідок суду пояснила, що її дочка та зять займалися приватизацією на гр. ОСОБА_11 спірної квартири, погасили за свої кошти всі борги по квартирі та доплатили ОСОБА_11 колишньому власнику квартири п'ять тисяч дол. .США.

З свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що 03 червня 1989 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у Будинку Урочистих подій м.Дрогобича, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №276.

Шлюб між сторонами розірвано 16.07.2002 року, що вбачається з свідоцтва розірвання шлюбу, актовий запис №187.

З нотаріально посвідченого судового акту про укладення шлюбу між ОСОБА_7 ОСОБА_2 і ОСОБА_8, даний шлюб зареєстрований в офісі реєстрації актів 22 листопада 2006 року, що вбачається з нотаріально посвідченої копії перекладу запису про шлюб, яка нотаріально завірена нотаріусом ОСОБА_9 09.24.2012 року

Від шлюбу у сторін є дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З договору міни, укладеного 07 вересня 2001 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_3, посвідченим приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_12, за реєстровим №434, вбачається, що ОСОБА_11 та ОСОБА_3 обмінялися належними їм на праві власності квартирами - ОСОБА_11 квартиру АДРЕСА_3, а ОСОБА_3 квартиру №50, що знаходиться у будинку №103/1 по вул.Грушевського в м.Дрогобичі.

Вказаний договір свідчить про те, що спірна квартира набута відповідачем за час шлюбу з позивачкою. Враховуючи, що спірне майно набуто сторонами у 2001 році, відповідно правовідносини майнових прав та обов»язків подружжя регулюються нормами КПШС України, який діяв на момент їх виникнення.

Згідно ст.22 Кодексу про шлюб та сім»ю України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Стаття 24 КПШС України визначає об»єм роздільного майна кожного з подружжя, зокрема, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку спадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування. З розуміння цієї норми, випливає, що майно набуте по договору міни не є роздільним майном подружжя, а майном, набутим за час шлюбу, таким, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності і підлягає поділу.

У відповідності до ст.ст. 28,29 КпШС України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка та дружини є рівними. У відповідності до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо чоловік або дружина не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Суд вважає, що позивачка по поважних причинах пропустила строки позовної давності, то згідно ст.267 ч.5 порушене право підлягає захисту.

Керуючись ст.ст. 22, 28, 29 КпШС України, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст.368, 369 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Поділити між ОСОБА_2 до ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? ідеальну частину квартири АДРЕСА_4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя Р.М. Дубель