Справа № 2/2506/1890/2012 Провадження № 22-ц/2590/2892/2012 Головуючий у I інстанції Лямзіна Н. Ю.
Категорія цивільна Доповідач - Лакіза Г. П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2012 року
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:представника позивача ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 липня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_7 до директора Центру соціально-психологічної реабілітації дітей ОСОБА_8 про скасування наказу, -

в с т а н о в и в:

У травні 2012 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до директора Центру соціально-психологічної реабілітації дітей ОСОБА_8, в якому просив скасувати наказ № 12/02 від 28.02.2012 року „Про відсторонення його від роботи без збереження заробітної плати в частині „без збереження заробітної плати, та просив виплатити йому заробітну плату за вимушений прогул (а.с.1-5).

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що оскаржуваним наказом він був відсторонений від роботи вихователя Центру соціально-психологічної реабілітації дітей без збереження заробітної плати у звязку з ухиленням від проходження обовязкового медичного огляду. Проте, він від проходження обовязкового медичного огляду не ухилявся, а не пройшов такий огляд через незабезпечення керівництвом Центру проходження медогляду за рахунок бюджетних коштів, як те передбачено Порядком проведення обовязкових медичних оглядів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2001 року № 559.

В заяві про зміну позовних вимог до директора Центру соціально-психологічної реабілітації дітей ОСОБА_8 позивач ОСОБА_9 просив зазначений вище наказ скасувати повністю (а.с.16-17).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 липня 2012 року в задоволенні позову ОСОБА_9 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просить зазначене рішення суду скасувати і направити справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема, ст. 21 Закону України „Про захист населення від інфекційних хвороб, ст. 26 Закону України „Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, ст. 46 КЗпП України, ст. 19 Конституції України, а також положень ч.3 ст.61 ЦПК України, оскільки судовим рішенням, ухваленим в іншій справі, вже встановлено, що медичний огляд він не пройшов з поважних причин та жодним чином не ухиляється від такого.

В запереченнях на апеляційну скаргу Центр соціально-психологічної реабілітації дітей просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_7 та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_5, представника Центру соціально-психологічної реабілітації дітей ОСОБА_6, перевіривши та дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 липня 2012 року належить скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог з інших підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7, який працює вихователем Центру соціально-психологічної реабілітації дітей, у 2011 році не пройшов обовязковий медичний огляд, а отже не може бути допущений до роботи з дітьми, оскільки міг створити небезпеку поширення інфекційних захворювань, виникнення харчових отруєнь серед дітей, у звязку з чим роботодавець правомірно відсторонив його від роботи. Пославшись на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.03.2012 року, від 26.05.2012 року та від 16.07.2012 року, якими відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 про скасування наказів про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати, та положення ч.3 ст.61 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що по справі доведено ухилення позивача від проходження обовязкового медичного огляду, та відсутність підстав для збереження за позивачем заробітної плати на час відсторонення його від роботи.

Відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

З позовної заяви та заяви про зміну позовних вимог вбачається, що ОСОБА_7 заявляв позовні вимоги до директора Центру соціально-психологічної реабілітації дітей ОСОБА_8 (а.с.1-5, 16-17).

Провадження у справі було відкрито ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.05.2012 року за позовом ОСОБА_7 до директора Центру соціально-психологічної реабілітації дітей ОСОБА_8 (а.с.10).

Зі змісту позовних заяв та матеріалів справи вбачається, що спір з приводу відсторонення позивача від роботи та припинення виплати йому у звязку з цим заробітної плати виник між ОСОБА_7 та його роботодавцем Центром соціально-психологічної реабілітації дітей, з яким укладений трудовий договір, в той час як позовні вимоги заявлені до ОСОБА_8 як керівника установи, в якій працює позивач, а не до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Навіть після зясування під час судового розгляду справи тієї обставини, що ОСОБА_8 звільнилась з посади директора Центру з 27.03.2012 року, суд першої інстанції не провів у визначеному ст. 33 ЦПК України порядку заміну неналежного відповідача ОСОБА_8 на належного у трудовому спорі відповідача, або не залучив Центр соціально-психологічної реабілітації дітей як співвідповідача, що підтверджується даними журналів судових засідань від 11.06.2012 року, від 26.07.2012 року та від 27.07.2012 року (а.с.19, 56-57, 58) та технічними записами зазначених судових засідань на робочому диску (а.с.55). В той же час в рішенні Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.07.2012 року зазначено, що судом розглянутий позов ОСОБА_7 до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей, та в судових засіданнях брав участь представник Центру його керівник ОСОБА_6

Відповідно до п.4 ч.1 та ч.3 ст.309 ЦПК України, апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення чи змінює рішення суду першої інстанції, якщо буде встановлено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки судом першої інстанції в установленому процесуальним законом порядку не була проведена заміна відповідача ОСОБА_8 на іншого відповідача - Центр соціально-психологічної реабілітації дітей, або залучення вказаного Центру як співвідповідача, постановлене судом першої інстанції рішення, яким розглянутий позов ОСОБА_7 до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей, належить скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_7 до директора Центру соціально-психологічної реабілітації дітей ОСОБА_8 про скасування наказу та виплату заробітної плати за вимушений прогулу в звязку з тим, що ОСОБА_8 є неналежним відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, ст. 46 КЗпП України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 липня 2012 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_7 до директора Центру соціально-психологічної реабілітації дітей ОСОБА_8 про скасування наказу відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: