Справа № 0417/2-286/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 січня 2012 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.

при секретарі - Шевченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в липні 2011 року звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2012 року в якості співвідповідача було залучено ОСОБА_4. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що, 25 листопада 2001 року померла його мати ОСОБА_5, Він приймав участь у похороні, після цього він та його брат ОСОБА_6 розділили майно, яке залишилося після покійної матері, а саме рухомі речі. На той час він не знав, чи є в покійної інше майно. 24 червня 2010 року помер його брат, ОСОБА_6. Після його смерті, наскільки стало відомо, спадщину прийняли його діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_3. 07 липня 2011 року йому стало відомо, що 68/100 частин квартири за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.Травнева, 2/8 належить ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності. На момент смерті ОСОБА_5 він з незалежних від нього причин не знав про те, що в матері, окрім майна, що було ними розділено, є й інше майно, а саме вищезазначена частина квартири. Таким чином, він з поважних причин не подав до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини, хоча фактично спадщину прийняв, отримавши частину майна спадкодавця. Однак, коли він запитав в нотаріуса, чи зможе він прийняти спадщину, нотаріус повідомив, що спадкова справа за померлою ОСОБА_5 не відкривалася, і для того, щоб прийняти таку заяву, потрібно рішення суду. Просив суд: визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за ОСОБА_5 у три місяці.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовну заяву та просили суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання зявився. Позовні вимоги визнав, та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в запереченнях на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив задоволені позову відмовити. Відповідно до заяви просив розглядати справу її відсутності і ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання зявився. Позовні вимоги не визнав. Просив суд в задоволені позову відмовити.

Представник третьої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Відповідно до листа просили розглядати справу без їх представника та прийняти рішення на розсуд суду ( а.с.20).

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, відповідачів, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідно до Довідки КП ДМБТІ від 15.02.2011 року за №1763 станом на 14.02.2011 року право власності на АДРЕСА_1 зареєстровано: 32/100 ч. за гр.. ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 12.08.1996, посвідченого 6-ю ДДНК за реєстровим номером №3-8595; 68/100 ч. за гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.05.1996, виданого міськвиконкомом згідно з розпорядженням №3/847-96 ( а.с.23).

ОСОБА_6 помер 24 червня 2010 року ( а.с.12). Відповідно до спадкової справи №715-2010 заведеної Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_6, померлого 24.06.2010 року з заявами про прийняття спадщини звернулися: ОСОБА_4, ОСОБА_3 і ОСОБА_2.

ОСОБА_5 померла 25 листопада 2001 року ( а.с.9). Після її смерті спадкоємцями першої черги були її сини - позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ( а.с. 8).

Відповідно до довідки про склад сімї в квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_6 ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_5 померла 25.11.2001 року.

Згідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається що спадкоємець прийняв спадщину : 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст. 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини ( ст.549 цього Кодексу).

Відповідно до довідки Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 15.11.2011 року за №1685/01-16 та від 09.12.2011 року за №1998/01-16 спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Відповідно до Постанови державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 від 21 листопада 2011 року ОСОБА_1 відмовлено у вчинені нотаріальних дій у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої 25.11.2011 року ОСОБА_5 у звязку з тим, що у спадкоємця відсутній факт прийняття спадщини ( а.с.30).

Позивач просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви в три місяці, посилаючись на ст.1272 ЦК України.

Згідно ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільний кодекс України, від 16.01.2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Отже, оскільки цивільні відносини виникли до 2004 року і спадщина відкрилася до 01.01.2004 року, то застосовується чинне на той час законодавств, зокрема відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, яким не передбачалося визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Тому оцінюючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, не ґрунтуються на законі і в зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись: Постановою Пленуму Верховного Суду України Про практику у справах про спадкуваннявід 30.05.2008 року № 7, ст.ст. 71,75,80, 529,548,549,553 ЦК УРСР, ст..1272 ЦК України ст.ст. 3, 7, 11, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Слюсар