Справа № Провадження №22-ц-1117/12 22-ц/1090/1053/12 Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія44Доповідач у 2 інстанції Таргоній
УХВАЛА

Іменем України

07 березня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря: Мариняко М.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2011 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА :

У листопаді 2010 року позивачі звернулись до суду з позовом про визначення порядку користування земельною ділянкою, посилаючись на наступні обставини.

Позивачі і відповідачі є співвласниками житлового будинку № 40 по вул. Головатого в м. Бориспіль, Київської області з надвірними будівлями та господарськими спорудами. Позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить 7/16 часток, а відповідачам ОСОБА_4М та ОСОБА_5 9/16 часток зазначеного домоволодіння.

Між сторонами склались неприязні стосунки, що унеможливлює спільне користування земельною ділянкою, на якій знаходиться домоволодіння, у звязку з чим позивачі просили суд визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: вул. Головатого, 40, м. Бориспіль, Київської області, виділивши у користування позивачам земельну ділянку з окремим виходом розміром, що відповідає 7/16 площі, яка перебуває у користуванні співвласників, а відповідачам виділити у користування земельну ділянку з окремим виходом розміром, що відповідає 9/16 площі, яка перебуває у користування співвласників.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивачі звернулись з апеляційною скаргою, в якій просять рішення скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, неповного зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги апелянти зазначають, що суд дійшов неправильного висновку про те, що вони не набули права користування спірною земельною ділянкою, а також неправомірно відмовив їм у задоволенні клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, судом встановлено, що рішенням Бориспільського міського народного суду Київської області від 11 червня 1992 року за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 визнано право спільної сумісної власності на Ѕ частину житлового будинку № 40 по вул. Головатого в м. Борисполі Київської області та поділено даний будинок в натурі. Виділено на праві спільної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 приміщення вказаного будинку, зазначені на плані будинку цифрами: 2-1 передню площею 8,9 кв.м.; 2-2 жилу кімнату площею 22,1 кв.м.; 2-3 жилу кімнату площею 10,2 кв.м.; 2-4 жилу кімнату площею 12,5 кв.м.; 2-5 кухню площею 7,5 кв.м.;половину мансарди 2-11; гараж «Г»і погріб в будинку; пристройку «Ж»; зовнішній туалет «У-2», що складає 50/100 частин вказаного житлового будинку.

Інші приміщення вказаного житлового будинку, що позначені в плані будинку номерами: 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, половину мансарди 1-1, цегляний погріб «В»; цегляний сарай «Б»; зовнішній туалет «У-1»залишили на праві власності та в користування ОСОБА_7.

Визначено порядок користування присадибною земельною ділянкою згідно варіанту, та запропонованого у висновку експерта, який є додатком до судового рішення.

Дане рішення набрало законної сили та було виконане.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 листопада 1992 року державним нотаріусом Бориспільської міської нотаріальної контори видані свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_8.

Зокрема, спадкоємцями майна померлого ОСОБА_8 стали: його дружина - ОСОБА_9 3/15 частин домоволодіння за № 40 по вул. Головатого в м. Борисполі, та син ОСОБА_10 1/16 частин домоволодіння.

Крім того, на іншу ј частину домоволодіння ОСОБА_7 отримала свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя.

10 грудня 1993 року ОСОБА_9 подарувала належну їй частку своїй доньці ОСОБА_11, що підтверджується договором дарування 7/16 частин будинку, посвідченого Бориспільською міською державною нотаріальною конторою Київської області.

06 серпня 2004 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали договір дарування, за яким ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_5 прийняла в дар 1/16 частину домоволодіння.

Після смерті ОСОБА_11, належні їй 7/16 частин домоволодіння успадкував її син ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25 січня 2008 року.

05 грудня 2008 року ОСОБА_2 подарував 7/48 частин будинку ОСОБА_3, про що вони уклали нотаріально посвідчений договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Згідно роз'яснень даних у п.п. ґ) п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства" від 16 квітня 2004 року № 7 із змінами від 19 березня 2010 року № 2, при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.

До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. № 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою.

Таким чином, після розподілу будинку в натурі, низки спадкувань та відчужень за договорами дарування, позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також відповідачці ОСОБА_12 належить та частина будинку, яка за рішенням суду 1992 року передана у власність ОСОБА_9

Тому, в силу зазначених вище норм чинного законодавства, цим особам належить і право користування земельною ділянкою площею 806 кв.м., яку за рішенням суду було виділено ОСОБА_7 і право на яке перейшло до нових власників.

Що стосується іншої частини земельної ділянки розміром 806 кв.м., яку за рішенням суду 1992 року було виділено ОСОБА_4 та ОСОБА_12, то право користування нею так і залишилось за ними і не підлягає перегляду у звязку зі зміною складу власників іншої частини будинку.

Крім того, неможливо здійснити новий поділ земельної ділянки, оскільки з тієї частини будинку та господарських споруд, що раніше належала ОСОБА_9 (приміщення: 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, половина мансарди 1-1, цегляний погріб «В»; цегляний сарай «Б»; зовнішній туалет «У-1») не здійснено виділ частки, що належить ОСОБА_5 за договором дарування.

З огляду на викладене, судом першої інстанції при розгляді справи вірно встановлені обставини справи та зроблено висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, при розгляді справи колегією суддів апеляційного суду доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 308, 313-317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий:

Судді: