АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа №2/420/354/11 Головуючий в 1 інстанції Сиротенко Г.Г.
Апеляційне провадження №22-ц/491/565/12 Доповідач Братіщева Л.А.
Категорія 27 ( 1 )
У Х В А Л А

Іменем України

«27» березня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Братіщевої Л.А.

суддів - Карнаух В.В., Остапенко В.О.

при секретарі - Євтодій К.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2011 року за позовом Публічного акціонерного товариства Райффайзенбанк Аваль до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Райффайзенбанк Аваль, 3 особа Управління в Дніпропетровській області НБУ про визнання кредитного договору, іпотечного договору, договору поруки недійсними та їх розірвання,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2011 року позивач ПАТ Райффайзенбанк Аваль (надалі - ОСОБА_5) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 Про стягнення заборгованості за кредитним договором і в обгрунтування позовних вимог зазначив, що 20.07.2007р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 був укладено кредитний договір № 014/03-03/596 про надання кредиту у сумі 140000,00 доларів США строком до 19.07.2017 року під 12,5% річних. Додатковою угодою № 1 від 18.01.2008 року розмір позичкової заборгованості було збільшено до 184000,00 доларів США та збільшено відсоткову ставку до 12,75%.

В забезпечення зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3 20.07.2007р. укладено договір поруки та додаткову угоду №1 від 18.01.2008 року, відповідно до яких ОСОБА_3 зобов'язувався відповідати за ОСОБА_2 по кредитному договору.

У зв'язку з погіршенням платоспроможності ОСОБА_2 та на підставі додаткової угоди від 30.10.2009 року і додаткової угоди від 06.11.2009 року до кредитного договору укладених між позивачем та ОСОБА_2, проведено реструктуризацію кредитної заборгованості та надані кредитні канікули по сплаті кредитних платежів.

ОСОБА_2 не виконав умови реструктуризації, а тому станом на 22.02.2011р. Виникла заборгованість в сумі 206888,86 доларів США, або 1642718,23грн. По курсу НБУ, яка складається з: 185300 доларів США кредит; проценти 19584,96 доларів США, пені по кредиту та процентів 2003,90 доларів США.

20.10.2010 року та 05.11.2010 року ОСОБА_2 І ОСОБА_3 було вручено повідомлення з вимогою про дострокове виконання зобов'язання, яке залишилося без задоволення.

Посилаючись на ці обставини ОСОБА_5 просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 1642718,23 грн., а також судові витрати по справі.

У квітні 2011 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулись із зустрічною позовною заявою, уточнивши позовні вимоги, просили суд визнати Кредитний договір №014/03-03/596 від 20.07.2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 недійсним та розірвати його; визнати іпотечний договір №014/03-03/595/1 від 20.07.2007 року, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 недійсним та розірвати його; визнати Договір № 1 про внесення змін до договору іпотеки №014/03-03/595/1 від 20.07.2007 року, укладений між ними та ОСОБА_6 недійсним та розірвати його; визнати Договір поруки №014/03-03/596/1 від 20.07.2007 року, укладений між ОСОБА_3 ОСОБА_6 недійсним та розірвати його; зобов'язати ПАТ «ОСОБА_5 Аваль», прийняти від «Позичальника» ОСОБА_2, іпотекодавців (ОСОБА_2, ОСОБА_3О.) 629124,41 грн.; передати їм в оригіналі договір купівлі-продажу від 11.05.2006 року, Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно №15217468 від 12.07.2007 року; технічний паспорт на нерухоме майно: комплекс - будівля універмагу-ресторану, складське приміщення, вимощення, огорожа (паркан), що знаходяться за адресою: Криворізький р-н, с. Лозуватка, вул. Леніна, б. 30; стягнути з ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» на користь ОСОБА_2 сплачені ним судові витрати: на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 37,00 грн. та судовий збір у розмірі 1700,00 грн.

В обгрунтування зустрічних позовнихї вимог зазначили, що між ОСОБА_2 І ПАТ «Райффайзенбанк Аваль» був укладений кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_5 зобов'язався надати на споживчі цілі кредит 140тис. доларів США під 12,5% річних та строком повернення 19.07.2017р. В забезпечення зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3 в цей же день укладено договір поруки, який не був вільним і не відповідав його внутрішній волі.

Крім того, кредит був наданий в іноземній валюті і по курсу 5,05грн. до 1 долара США, і сплачувати кредит зобов'язано також у валюті.

Оскільки перед укладенням договорів їх не було попереджено про валютні ризики під час виконання зобов'язання, волевиявлення поручителя не було вільним, просили суд задовольнити їхній зустрічний позов.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2011 року позов ПАТ Райффайзенбанк Аваль задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 014/03-03/596 від 20.07.2007р., договором поруки № 014/03-03/596/1 в сумі 1642718,23грн. Та судові витрати по справі.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачі ставлять питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову ОСОБА_6 у задоволенні позовних вимог та задоволення зустрічного позову у зв'язку із порушенням судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, ОСОБА_6 не надано доказів підтвердження заборгованості в сумі 1642718,23грн.; не взято до уваги, що кредит надавався в іноземній валюті, а не в гривневому еквіваленті і для надання валютного кредиту необхідна банківська ліцензія.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної карги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов,язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов,язується повернути кредит та сплатити проценти. Порушення вищевказаних умов тягне за собою встановлені наслідки порушення договору позичальником.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір на підставі якого ОСОБА_5 зобов'язався надати останньому на споживчі цілі кредит 140тис. доларів США із процентною ставкою 12,5 річних та строком повернення 19.07.2017 року (а.с. 33 т. 1). Додатковою угодою №1 від 18.01.2008р. розмір кредиту збільшено до 184 тис. доларів США та збільшено процентну ставку до 12,75% США (а.с. 34 т. 1).

20 липня 2007 року у забезпечення виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань, між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладено договір поруки, а 18.01.2008р. укладено додаткову угоду №1 до договору поруки, відповідно до яких ОСОБА_3 зобов'язувався відповідати за ОСОБА_2 по кредитному договору (а.с. 20,21 т.1).

У зв'язку із невиконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань виникла заборгованість в сумі 206888,86 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 1642718,23грн, та яка складається з кредиту 185300 доларів США; процентів -19584,96 доларів США; пені по кредиту та процентів 2003,90 доларів США.

На підставі додаткової угоди № 014/03-03/596/2 від 30.10.2009 року і додаткової угоди № 014/03-03/596/3 від 06.11.2009 року до кредитного договору № 014/03-03/596 від 20.07.2007р. укладених між позивачем та ОСОБА_2, проведено реструктуризацію кредитної заборгованості ОСОБА_2 в межах якої було капіталізована прострочена заборгованість за процентами (внаслідок чого збільшено залишок кредитної заборгованості за кредитним договором у сумі 11862,81 доларів США, надано кредитні канікули по сплаті кредитних платежів з 20.11.2009 року по 19.05.2010 року на період часу з 01.11.2009 року по 01.05.2010 року, відповідач ОСОБА_2 звільнений від сплати 50 % від розміру щомісячного платежу за процентами. Після закінчення кредитних канікул 50% розміру щомісячного платежу за процентами, від сплати якого боржник був звільнений під час кредитних канікул, також 05.05.2010 року було капіталізовано (внаслідок чого заборгованість за кредитним договором було збільшено на 5774,25 доларів США) (а.с. 12-19).

Задовольняючи позов ПАТ «ОСОБА_7 Аваль» та відмовляючи у задоволенні зустрічної позовної заяви, суд першої інстанції правильно послався на вимоги ст. ст. 526, 554 ЦК України та умов кредитного договору, оскільки, відповідачами порушено зобов'язання шляхом невиконання суттєвих умов Кредитного договору та договору поруки.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 553 ЦК України - за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України - у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

А ч.1 ст. 625 ЦК України зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов,язання.

Доводи відповідачів в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_6 не надано доказів про заборгованість в сумі 1642718,23грн. є необгрунтованими, оскільки розрахунок суми заборгованості доданий до позовної заяви (т.1 а.с. 23).

Крім того, зазначений розрахунок боргу з розбивкою на кількість днів був долучений до матеріалів справи у судовому засіданні 22.06.2011р., що підтверджується журналом судового засідання від 22.06.2011р. (т.1 а.с. 175).

Щодо доводів апеляційної скарги про укладення договору в іноземній валюті, а не у гривневому еквіваленті, то колегія зазначає наступне.

Згідно зі статтею 192 ЦК України до грошових коштів - платіжних засобів, які використовуються на території України, окрім грошової одиниці України - гривні, віднесено також іноземну валюту.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. А за ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони в договорі мають право визначати грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Частина 3 ст. 533 ЦК України зазначає, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійснення розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

А ч.1 ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» передбачає, що на здійснення валютних операцій НБУ видаються відповідні ліцензії. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліценції на весь період дії режиму валютного регулювання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк, крім перелічених у частині першій цієї статті операцій, має право здійснювати операції з валютними цінностями. На здійснення операцій, визначених пунктами 1 - 4 частини другої статті 47 цього Закону надає дозвіл Національний банк України.

Згідно п. 5.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 275 від 17 липня 2001 р., письмовий дозвіл на здійснення валютних операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією.

З матеріалів справи убачається, що на час укладення кредитних договорів ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» була надана ліцензія і дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, що підтверджується банківською ліцензією №10 від 27.03.1992р., дозволом №10-4 та додатком до дозволу №10-4 від 11.10.2006р. (а.с. 116-118), а тому при укладенні кредитного договору ОСОБА_5 мав право надати кредитні кошти в іноземній валюті.

Крім того, умовами кредитного договору було передбачено надання ОСОБА_6 позичальнику ОСОБА_2 грошових коштів виражених саме в іноземній валюті і цим же договором передбачалась сплата процентів за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту ( п. п. 2, 1.11.1 частини 2 кредитного договору т.1 а.с. 6, 7).

Виходячи з викладеного, вище зазначені доводи апеляційної скарги е необґрунтованими.

Інші доводи викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Вирішуючи даний спір про задоволення позову ОСОБА_6 і відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, ст. ст. 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: