Справа № 2-803/2011
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2012 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Труханович В.В.

при секретарі - Редіній Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-ті особи Адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», відділення ДІРФО Жовтневого РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області, Харківська міська рада про відновлення порушеного права, усунення перешкод у користуванні квартирою, виселення, вселення, анулювання паспортної реєстрації, визнання ордеру недійсним та визнання рішення профспілкового комітету незаконним, суд

ВСТАНОВИВ :

27.11.2006 року до суду звернулися позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з позовом до відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, треті особи Адміністрація Жовтневого району Харківської міської ради, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», відділення ДІРФО Жовтневого РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області, Харківська міська рада, у якому просили ухвалити рішення про відновлення порушеного права, усунення перешкод у користуванні ними квартирою № 42 по вул. Тімірязєва, 42 у м. Харкові, виселення відповідачів з цієї квартири, вселення, анулювання паспортної реєстрації відповідачів за цією адресою, визнання ордеру недійсним та рішення профспілкового комітету незаконним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 22.11.1973 року ОСОБА_4 працювала у сировинно-красильному цеху по переробці овчини на Харківському виробничому обґєднанні «Українське хутро». У 1986 році для проживання сімґї позивачів, яка і тоді складалася з двох осіб, за спільним рішенням адміністрації обґєднання та профспілкового комітету була надана кімната № 18 у гуртожитку хутряного обґєднання по вул. Тімірязєва, 42 у м. Харкові, з 16.05.1986 році обидві зареєстровані у гуртожитку. У 1995 році взамін цієї кімнати позивачам була надана кімната № 42 у тому ж будинку, площею 11,9 кв.м., після чого вони були перереєстровані за цією адресою. Кімната № 42, як і раніш кімната 3 18, була надана їм на підставі виписки з протоколу засідання профспілкового комітету ЗАТ «Українське хутро», виписку про надання кімнати № 42 позивачам на руки не дали, посилаючись на те, що в цьому немає необхідності, оскільки має місце переселення у межах одного будинку. 05.02.1993року ОСОБА_4 звільнилася з обґєднання за власним бажанням. З 1995 року сімґя позивачів постійно мешкала у кімнаті № 42 по вул. Тімірязєва, 42 у м. Харкові та сплачувала за користування житлом. У жовтні 2002 року ОСОБА_4 захворіла, за станом здоровґя житлові умови у гуртожитку були їй протипоказані, через астму, цукровий діабет, гіпертонію вона постійно потребувала свіжого повітря, кімната була сирою, погано опалювалася, до того ж кімната розташована на третьому поверсі, і ліфт практично не працював. До поліпшення стану здоровґя син ОСОБА_4 запропонував матері з сестрою переїхати до нього у приватний будинок по вул. Руденко, 28, власником 1/2 частини якого він являється. З того часу позивачі стали мешкати за цією адресою, з дозволу власника займали одну кімнату, площею 24 кв. м., ОСОБА_1 доглядала мати та надавала їй необхідну допомогу. До позивачів звернулася комендант гуртожитку з проханням дозволити на деякий час поселити в їх кімнату № 42 жінку, яка потребувала поліпшення житлових умов, мала велику сімґю. Позивачі не заперечували проти цього, але у березні 2005 року вони дізналися, що мешканці їхньої кімнати постійно змінюються, звернулися до коменданта, але та запевнила їх, що це не так. Тоді позивачі прийшли до паспортного столу і переконалися, що у кімнаті ніхто, крім них не зареєстрований, до того ж вони продовжували за місцем реєстрації сплачувати комунальні послуги. Через деякий час позивачі дізналися, що за місцем реєстрації без їх відому і згоди з дозволу керівництва гуртожитку ще з серпня 2003 року зареєстровані відповідачі, у 2002 році вони отримали ордер на кімнату № 42,переоформили особистий рахунок. Відповідачі відмовилися звільняти кімнату, виписуватися, вважають свою поведінку правомірною. У липні 2006 року будинок № 42 по вул. Тімірязєва у м. Харкові виключений з числа гуртожитків, переданий у комунальну власність міста, прийнятий на баланс «КЖЄП-93»Жовтневого району м. Харкова. Позивачі залишилися без житла, вважають, що їх право порушене і потребує судового захисту.

У судовому засіданні представник позивачів, діюча на підставі ордеру юридичної консультації Жовтневого району м. Харкова від 27.11.2006 року, Витягів з договорів № 20 та21 від 16.11.2011 року про надання правової допомоги, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та підтвердила обставини, викладені в позовній заяві.

Позивач ОСОБА_4 до судового засідання не зґявилася, 01.02.2007 року надала довіреність ОСОБА_1 захищати її інтереси по справі, потім 17.03.2010 року та 28.11.2011 року звернулася до суду із заявами, в яких просить суд розглядати справу за її відсутністю, враховуючи вік та стан здоровґя, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні надала пояснення стосовно позовної заяви і підтримала обставини, зазначені у позові. У подальшому до судового засідання не зґявлялася, 28.11.2011 року надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5та її представники, діючі на підставі договорів про надання правової допомоги від 23.10.2007 року та 20.02.2012 року,проти позову заперечували.

Відповідач ОСОБА_6 05.12.2007 року звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутністю, з аналогічною заявою звернувся до суду 13.10.2010 року, у подальшому приймав участь у судовому засіданні, проти позову заперечував.

Відповідачі ОСОБА_5, її представники та відповідач ОСОБА_6 надали суду пояснення, стосовно яких сімґя відповідачів з 1983 року мешкає у будинку № 42 по вул. Тімірязєва у м. Харкові, спочатку вони займали кімнату № 116, а 17.10.2002 року сусіди запропонували їм зробити обмін цієї кімнати на кімнату № 42. Третґякови погодилися з цим, отримали рішення профспілкового комітету і з 2003 року зареєструвалися у кімнаті № 42. Їм було відомо, що ця кімната вільна, а про те, що сімґя ОСОБА_1 зареєстрована у цьому житловому приміщенні і ніякого рішення про втрату ними права на житло ніколи не були, вони не знали, оскільки комендант гуртожитку запевнила їх, що позивачі, нібито, відмовилися від цієї кімнати з причин великого боргу за комунальні послуги і приховала дійсні обставини цієї справи. Коли квартири у будинку почали приватизувати, відповідачі дізналися, що у кімнаті з 1986 року зареєстровані позивачі, своєї згоди не зайняття відповідачами кімнати № 42 вони не давали, звільнили кімнату з причин поганого стану здоровґя ОСОБА_4, їм потрібне це житло, вони не збираються виписуватися і продовжують сплачувати комунальні послуги. Засідання профспілкового комітету у 2002 році відбувалося за відсутністю позивачів, судового рішення про втрату позивачами права користування кімнатою та виселення не було. Паспортистка гуртожитку самостійно склала якійсь акт про відсутність сімґї ОСОБА_4 за адресою реєстрації і повідомили відповідачам, що позивачі відмовилися від проживання у кімнаті № 42, надавши їм ключі від кімнати і можливість її зайняти. Відповідачі розуміють, що з точки зору закону ситуація неправомірна, вони не знали, що кімната не вільна, що сімґя позивачів тимчасово виїхала з неї, зі слів сусідів та коменданта гуртожитку відповідачі були впевнені, що кімната № 42 надається їм на законних підставах, вони зробили в ній ремонт, сплачують за житло, звільнити кімнату і виписатися у добровільному порядку відмовляються.

Представник третьої особи Адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, до судового засідання не з'явився, про час і місце судового засідання неодноразово сповіщався належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, які знаходяться в матеріалах справи. Про причини неявки до судового засідання не повідомив.

Представник третьої особи Комунального підприємства «Жилкомсервіс», до судового засідання не зґявився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримує і просить вирішити справу на погляд суду.

Представник третьої особи ДІРФЛ Жовтневого РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області, до судового засідання не зґявився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутністю, просить вирішити справу на погляд суду.

Представник третьої особи Харківської міської ради, до судового засідання не зґявився, про час і місце судового засідання неодноразово сповіщався належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, які знаходяться в матеріалах справи. Про причини неявки до судового засідання не повідомив.

Ухвалою суду від 21.02.2012 року та на підставі п. 6 ч. 1 ст. 205 Цивільно-процесуального кодексу України провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, 3-ті особи Адміністрація Жовтневого району Харківської міської ради, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», відділення ДІРФО Жовтневого РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області, Харківська міська рада, про відновлення порушеного права, усунення перешкод у користуванні квартирою, виселення, вселення, анулювання паспортної реєстрації, визнання ордеру недійсним та визнання рішення профспілкового комітету незаконним, було закрите у звґязку зі смертю 03.02.2012 року ОСОБА_4

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, її представника, відповідача ОСОБА_5 та її представника, відповідача ОСОБА_6, дослідивши усі матеріали справи та додатково надані докази,суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог і можливість їх задоволення у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Оцінюючи докази, суд виходить з положень ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні встановлено, що будинок № 42 по вул. Тімірязєва, 42 у м. Харкові згідно розпорядження Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради № 201 від 28.02.2007 року переданий на баланс Жовтневого філіалу КП «Жилкомсервіс». До того часу будинок являвся гуртожитком ЗАТ «Українське хутро». (а.с. 62)

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з 16.05.1986 року зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 кімната № 42. Вищенаведене підтверджується формою «А»та паспортами громадян України на імя позивачів зі штампами про реєстрацію. (а.с. 12- 14)

Судом встановлено, що сімґя позивачів мешкала у гуртожитку з 1986 року, звільнила кімнату № 42 у жовтні 2002 року з причин хронічних захворювань ОСОБА_4, яка згідно медичним документам страждала на астму, цукровий діабет, гіпертонію, потребувала свіжого повітря. До того ж кімната у гуртожитку погано отоплювалася, ліфт не працював. З реєстрації позивачі не знімалися, сплачували за житло, мали намір повернутися до житла згідно своєї паспортної реєстрації, коли стан здоровґя ОСОБА_4 поліпшиться.

З медичних документів стосовно стану здоровґя ОСОБА_4 вбачається, що вона перебувала на диспансерному обліку у Харківській міській лікарні № 3 з приводу ІХС, стенокардії, атеросклерозу, гіпертонічної хвороби, бронхіту, емфіземи легенів, пневмосклерозу, пієлонефриту, цукрового діабету, гепатиту. (а.с. 6, 7, 268, 269)

Крім того, з акту від 20.11.2006 року, посвідченого КЖЕП № 93 вбачається, що ОСОБА_4 разом з дочкою ОСОБА_1 з 2002 року без реєстрації мешкають у будинку № 28 по вул. Федора Руденко у м. Харкові, який належить ОСОБА_1, синові ОСОБА_4ОСОБА_4 тяжко хворіє, потребує постійного догляду та сторонньої допомоги, догляд здійснює дочка. (а.с. 267)

Що стосується сплати позивачами за житло за місцем реєстрації у період відсутності у гуртожитку, то суду було надано повідомлення за підписом начальника Управління ПФ у Жовтневому районі м. Харкова від 22.11.2007 року за № 6483-13/31, з якого вбачається, що з пенсії ОСОБА_4 у період з квітня 2004 року по лютий 2007 року за виконавчими листами і до повного погашення боргів проводилися примусові стягнення на користь КП «Теплові мережі»та підприємства «Харківкомунопромвод». (а. с. 265-266)

На а. с. 59 знаходиться відповідь за підписом начальника ГОМ-1 Жовтневого РВ МВМВСУ в Харківській області від 16.10.2007 року № 68/587, згідно якої ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з 6.05.1986 року зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, підстави для реєстрації зберігалися пґять років. Також за вищезазначеною адресою з 13.08.2003 року на підставі виписки з протоколу № 6 засідання профспілкового комітету ЗАТ «Українське хутро»від 17.10.2002 року та ордеру № 16 ЗАТ «Українське хутро»від 04.12.2002 року зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_7

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 128 Житлового Кодексу України, житлова площа у гуртожитку надається на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету.

У матеріалах справи є відповідь за підписом начальника та паспортистки КЖЕП №93 (а. с. 9), з якої вбачається, що девґятиповерховий будинок № 42 по вул. Тімірязєва у м. Харкові, колишній гуртожиток Хутрового обґєднання, у липні 2006 року був переданий на баланс КЖЕП № 93 Жовтневого району. По даним картотеки у кімнаті № 42 цього будинку з 13.08.2003 року зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_6, підстава для реєстрації ордер, виданий Хутровим обґєднанням 04.12.2002 року. Однак, як зазначено у цій відповіді, попередні мешканці цієї кімнати ОСОБА_4 та ОСОБА_1, які у кімнаті не мешкали виписані на той час не були. У паспортному столі значиться довідка адресного бюро міста, що підтверджує факт реєстрації ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за вищевказаною адресою. Також зазначено, що ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_1 письмового дозволу на вселення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у кімнату № 42 та переоформлення особистого рахунку на їх імя не давали, зараз особистий рахунок на кімнату вже відкритий на імя ОСОБА_5, підчас перебування будинку на балансі КЖЕП № 93 квартирна плата на особистий рахунок не надходила.

Як вбачається з наданої виписки з протоколу № 6 засідання членів профспілкового комітету ЗАТ «Українське хутро»від 17.10.2002 року, на якому були присутніми пґять осіб, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було дозволено переселитися у кімнату № 42, площею 11,9 кв. м., по вул. Тімірязєва, 42 у м. Харкові. Цей документ підписаний головою профспілкового комітету ОСОБА_8 Даних про участь у засіданні при вирішенні питання про надання цієї кімнати сімґї відповідачів представників адміністрації ЗАТ «Українське хутро»немає, у судовому засіданні відповідачі не заперечували, що присутніми на засіданні були тільки члени профспілкового комітету, позивачі на засідання також не викликалися. ( а.с. 60)

У ч. 4 ст. 9 ЖК України зазначено, що ніхто не може бути виселений з житлового приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставі і у порядку, передбаченим законом.

На а. с. 61 знаходиться корінець до ордеру № 16 від 04.12.2002 року на житлову площу у гуртожитку на імя ОСОБА_5 з сімґєю з двох осіб на квартиру (№ не зазначений), площею 11,9 кв. м., по вул. Тімірязєва, 42 у м. Харкові.

З відповіді КЖЕП № 93 вбачається, що при прийнятті будинку № 42 по вул. Тімірязєва у м. Харкові на баланс КЖЕП № 93 оригінали ордерів Хутрового обґєднання передані не були, у картотеці є тільки корінець до ордеру № 16 від 04.12.2002 року на імя ОСОБА_5 та виписка з протоколу № 6 засідання профспілкового комітету обґєднання, обидва документа неякісні, деякі прізвища неможна розібрати. ( а.с. 8)

Між тим, відповідно до вимог житлового законодавства, адміністрація підприємства, установи, організації повинна вести облік ордерів, які надаються на заселення житла у гуртожитку, бланки ордерів повинні зберігатися як документи суворої звітності,при вселенні ордер здається до ЖЕО, а за її відсутності керівництву гуртожитку, підприємства, установи, організації. Самого ордеру у відповідачів немає, надати суду вони його не змогли, тому про надання їм ордеру свідчить лише вищезазначений корінець до нього.

Згідно вимог ст.129 ЖК України, на підставі рішення про надання житлової площі у гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянину спеціальний ордер, який являється єдиною підставою для вселення на надану житлову площу. У цьому спеціальному ордері повинні бути зазначені дата його видачі, найменування населеного пункту, номер і серія ордеру, місце роботи особи, яка отримує ордер, адреса місця знаходження гуртожитку із зазначенням номеру корпусу та кімнати та інші дані. Як вбачається с наданого суду корінця ордеру на імя відповідачів, за своєї формою він суперечить вимогам закону, а саме не містить номеру кімнати, що надається для заселення, серії, не зазначений населений пункт розташування житлового приміщення, немає підпису керівника підприємства, установи, організації. Крім того, ордер може бути виданий лише на вільну житлову площу.

До того ж ст. 58 ЖК України передбачено, що ордер може бути виданий лише на вільне житлове приміщення. Житлове приміщення, на вселення в яке видається ордер, повинно бути не тільки фактично, але і юридично вільним, на житлове приміщення, наймач якого, незважаючи на не проживання в ньому, зберігає право, ордер не може бути виданий. Ордер також не може бути виданий і у тому разі, якщо в приміщенні хтось проживає без достатніх законних підстав. За такими обставинами житлові органи зобовґязані до видачі ордеру прийняти засоби до звільнення такого приміщення.

Судом встановлено, що на час вселення відповідачів у кімнату № 42 по вул. Тімірязєва, 42 у м. Харкові, вирішення питання про надання їм цієї кімнати та оформлення ордеру житлове приміщення за зазначеною адресою було юридично зайнятим сімґєю відповідачів, питання про зняття їх з реєстрації ніколи і ніким не обговорювалося, рішення про втрату ними права на користування житлом немає, усі рішення про надання кімнати відповідачам приймалися без відому, згоди і дозволу позивачів, тобто з порушенням житлового законодавства.

У судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 Усі вони до цього часу продовжують мешкати у будинку № 42 по вул. Тімірязєва у м. Харкові. Свідок ОСОБА_10 повідомила суду, що спірну кімнату неодноразово ділили, що керівництво гуртожитку, а саме комендант Еткало разом з начальником ЖЕО Черенковим, постійно порушували житлові права робітників обґєднання, торгували житлом, як самі хотіли.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_11 розповіли суду, що сімґя ОСОБА_1 дійсно мешкала у гуртожитку доки їх не виселили. Хто і коли виселяв сімґю ОСОБА_1, як це відбувалося, свідки пояснити не змогли, у кімнаті № 42 їх не було, вони не знають, зареєстровані чи ні ОСОБА_1 у цьому житловому приміщенні. Свідки не заперечували, що обидві ОСОБА_1 приходили до гуртожитку, але тільки купатися.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що 6-7 років тому обґєднання почало виселяти людей з гуртожитку, якщо вони не сплачували за користування житлом. Він домовився з сімґєю Третґякових про обмін кімнатами, обмінного ордеру в нього немає, з будь-якими заявами про обмін кімнатами ні він, ні Третґякови нікуди не зверталися, на засіданні профспілкового комітету він присутнім не був, усі питання вирішувала комендант гуртожитку.

Відповідно до вимог ст. 59 ЖК України, ордер на житлове приміщення може бути визнаний недійсним у судовому порядку у тому числі у випадках порушення прав інших громадян на зазначене в ордері житлове приміщення, неправомірних дій посадових осіб при вирішенні питання про надання житлового приміщення, а також в інших випадках порушення порядку та умов надання житлових приміщень. З приводу вищенаведеного суд приходить до висновку про те, що у даному випадку ордер на імя ОСОБА_5 на право зайняття спірної кімнати слід визнати недійсним, оскільки його видали на житлове приміщення, право на яке зберігалося іншими громадянами.

До того ж з пояснень відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні встановлено, що у них на праві власності є 3/5 частини ізольованої квартири за адресою АДРЕСА_1, які належать їм на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане ХМЦПДЖФ.

Що стосується позивача ОСОБА_1, то вона ніякого нерухомого майна на праві власності не має, ніякого іншого житла, крім спірної квартири, також не має, на квартирному обліку не перебуває,1/2 частина будинку № 28 по вул. Федора Руденко у м. Харкові, де вона мешкала зі своєю матірґю, а зараз залишилася сама, належить з 10.05.1999 року за правом власності її братові, ОСОБА_1 (а.с. 270)

Статтею 117 ЖК України передбачено, що у випадках визнання ордеру на житлове приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, що отримали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення. Якщо громадяни, зазначені в ордері, раніш користувалися житловим приміщенням у будинку державного або суспільного житлового фонду, їм повинно бути надано житлове приміщення, яке вони раніш займали, або інше житлове приміщення.

У випадках визнання ордеру на житлове приміщення недійсним за іншими підставами, крім випадків, передбачених частиною першою статті, громадяни, зазначені в ордері, підлягають виселенню з наданням іншого житлового приміщення або приміщення, яке вони раніш займали.

Судом встановлено, що кімната № 116 у будинку № 42 по вул. Тімірязєва у м. Харкові, яку раніш, тобто до вселення у 2002 році у кімнату № 42, займала сімґя відповідачів, на цей час зайнята іншими громадянами сімґєю ОСОБА_12, цю кімнату вони вже приватизували. За таких обставин суд вважає необхідним винести окрему ухвалу на адресу Харківської міської ради про розгляд питання про можливість постановки відповідачів на квартирний облік.

У п. 6 ППВСУ № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»зазначено, що у випадку, коли позов предґявлено особами, права яких порушено видачею ордера і на яких не може бути покладено обовґязок по наданню відповідачам жилого приміщення, до участі у справі має бути притягнутий виконавчий комітет або інший відповідний орган, що здійснює управління житловим фондом. Якщо, незважаючи на попередження, притягнутий до участі у справі орган не вирішив питання про надання відповідачам приміщення, суд вирішує позов по суті і при його задоволенні покладає на цей орган обовґязок надати відповідачам те житлове приміщення, яке вони раніш займали, або інше, яке за змістом ч. 2 ст. 117 ЖК України має відповідати за розміром і благоустроєм наданому за ордером.

Згідно ч. 2 ст. 276 Цивільного кодексу України, якщо дії, необхідні для негайного відновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не здійснюються, суд може постановити рішення про відновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, заподіяної його порушенням.

Аналізуючи надані докази у їх сукупності й дослідивши усі матеріали справи, суд вважає їх достатніми й приходе до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7,10, 11, 60, 114, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 9, 58, 59, 117, 127-132, 191 ЖК України, ст. ст. 275, 276, 310, 311 ГК України, п.п. 6ППВСУ № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»із змінами № 15 від 25.05.1998 року, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, 3-ті особи Адміністрація Жовтневого району Харківської міської ради, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», відділення ДІРФО Жовтневого РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області, Харківська міська рада, про відновлення порушеного права, усунення перешкод у користуванні квартирою, виселення, вселення, анулювання паспортної реєстрації, визнання ордеру недійсним та визнання рішення профспілкового комітету незаконним-задовольнити.

Визнати незаконним рішення профспілкового комітету ЗАТ «Українське хутро»про надання у користування ОСОБА_5, ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_2.

Визнати недійсним ордер за № 16 від 04.12.2002 року, що виданий ЗАТ «Українське хутро»на право вселення у квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Виселити ОСОБА_13, ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_3.

Анулювати паспортну реєстрацію ОСОБА_13, ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_3.

Поновити порушене право ОСОБА_1 на проживання й користування квартирою № 42 по вул. Тімірязєва, буд. № 42 у м. Харкові.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_3.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Труханович