Справа №2-724 Головуючий у суді у 1 інстанції - Мальована
Номер провадження 22-ц/1890/475/12 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

01 березня 2012 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Криворотенка В. І. , Лузан Л. В.

за участю секретаря - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 грудня 2011 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Перша Сумська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 грудня 2011 грудня відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення його заяви про забезпечення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У грудні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому послався на те, що 12 липня 2011 року померла його мати ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина на її двокімнатну квартиру № 60 в м. Суми по вул. Римського-Корсакова, 8. Мати склала заповіт на нього та його сестер відповідачів в справі. Він є інвалідом Ш групи, а тому має право, крім частки за заповітом, на обов'язкову долю в спадщині, незалежно від змісту заповіту.

Просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на 1/6 обов'язкову частину в спадщині, що залишилась після смерті матері, а саме: двокімнатної квартири №60 по вул. Римського -Корсакова, 8 в м Суми додатково до 1/3 частини вказаної спадщини за заповітом матері від 08 грудня 2009 року.

Одночасно позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив заборонити нотаріальній конторі видавати свідоцтва про право на спадщину, а відповідачам -розпоряджатись спадщиною, та накласти арешт на квартиру, яка є спадковим майном, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідачі, отримавши свідоцтва про право на спадщину, можуть продати спадок або здати в оренду.

Відмовляючи у задоволені заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що, відповідно до 151 ЦК України, заявником не надано суду належних доказів щодо необхідності забезпечення позову, його доводи в заяві грунтуються на припущеннях.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позивач не надав доказів тому, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду про визнання за ним права власності в порядку спадкування, не надав доказів тому, що відповідачі мають намір продати спірне майно, а тому суд обгрунтовано постановив ухвалу про відмову в забезпеченні позову.

Ухвала суду узгоджується з роз'ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», з яких вбачається, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, а в п. 4 розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до ст. 312 ЦПК України розглядаючи скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги є необгрунтованими і не спростовують ухвали, яка постановлена з дотриманням норм процесуального права. Підстави для скасування ухвали судді відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312-314 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 грудня 2011 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -