Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
справа № 4-с-62/2011
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2012 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Юдіної С.Г.

при секретарі - Поночковій О.І.

за участю заінтересованої особи - державного виконавця Преображенської К.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу по скарзі ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції, суд

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу ДВС Павлоградського МРУЮ в якій просив суд : поновити строк на подачу скарги та визнати неправомірними дії державного виконавця в частині накладення арешту на належне йому нерухоме майно-приміщення площею 21.7 кв.м. по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своєї скарги заявник посилається на те, що 01.12.2011 року він в поштовій скриньці отримав супровідний лист ВДВС з розрахунком заборгованості з аліментів та копію постанови про накладення арешту на майно боржника. З вказаних документів він дізнався що його заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини становить 30133 грн. та те, що постановою від 19.03.20009 року накладено арешт на належні йому приміщення площею 113,5 кв.м. по АДРЕСА_1 , та приміщення площею 21,7 кв.м. по АДРЕСА_1 . Вважає, що дії державного виконавця в частині накладення арешту на приміщення площею 21,7 кв.м. по АДРЕСА_1 , оскільки арешт на майно накладається в межах суми стягнення за виконавчим документом з урахуванням витрат пов`язаних з виконанням виконавчих дій. Якщо вартість майна значно перевищує суму боргу та витрат виконавчого провадження правомірним є накладення арешту на окремо визначене майно, вартість якого відповідає сумі стягнення. Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності вартість торгівельного приміщення площею 103,3 кв.м. по АДРЕСА_1 становить 647 500 грн. Зазначена сума перевищує суму заборгованості по аліментам, у зв`язку з чим, вважає що дії державного виконавця по накладенню арешту ще і на приміщення площею 21,7 кв.м. по АДРЕСА_1 є незаконними та таким що порушують його права.Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час, дату на місце розгляду справи.

Заявник в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі свої вимоги підтримує в повному обсязі.

В судовому засіданні заінтересована особа державний виконавець Преображенська К.О. пояснила, що в провадженні ВДВС Павлоградського МРУЮ знаходиться виконавчий лист 2/1943 від 17.09.1998 року виданий Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно та до повноліття починаючи з 07.09.1998 року. Боржник неодноразово викликався до відділу, однак не з`являвся. 15.12.2008 року державним виконавцем боржнику було надіслано попередження про сплату аліментів, сума була зазначена 20 959 грн., однак боржник так і не з`явився. 26.12.2008 року був зроблений запит до БТІ м. Павлограда для перевірки майнового стану боржника. Згідно відповіді за боржником на праві власності зареєстровані два приміщення : приміщення площею 113,5 кв.м та приміщення 21,7 кв.м. розташовані по АДРЕСА_1 . 19.03.2009 року державним виконавцем

винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення його відчуження в той же день зазначена постанова була надіслана сторонам виконавчого провадження в БТІ та до нотаріальної контори. В 2011 році до ВДВС з`являлась мати боржника без нотаріальної довіреності та пред`являла квитанції про сплату аліментів і вона повідомила, що боржник хворий, але документально даний факт не підтвердила. На 26.01.2012 року заборгованість по виконавчому листу становить 26 970 грн. Зазначила що постанова про накладення арешту на майно боржника була надіслана йому 19.03.2009 року, а ні в грудня 2011 року, як він зазначає в скарзі. 08.11.2011 року, без супровідного листа, на адресу боржника була направлена довідка про заборгованість за виконавчим листом. Тому те, що зазначає заявник в скарзі що він отримав по пошті 01.12.2011 року супровідний лист, довідку та копію постанови про накладення арешту на майно не відповідає дійсності. Боржнику неодноразово надсилалися виклики та попередження, однак він ніколи не з`являвся. Стосовно того, що заявник зазначив про те, що вартість його приміщення площею 103,3 кв.м. по АДРЕСА_1 становить 647500 грн. їй нічого невідомо. Вартість майна встановлюється при оцінці майна експертом чи спеціалістом який запрошується за ініціативою державного виконавця або по заяві сторін для оцінки. Постанова держаного виконавця про залучення експерта або спеціаліста повинна бути надіслана сторонам провадження. По даному провадженню ні експерт, ні спеціаліст, не залучалися, стягувачка з заявою про оцінку та реалізацію майна не зверталася. Вважає, що дії державного виконавця по накладенню арешту на майно належне боржнику є цілком обґрунтованими та законними.

Суд заслухавши доводи заінтересованої особи - державного виконавця, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, доходить висновку що скарга не підлягає задоволенню з огляду на таки підстави.

Так в судовому засіданні встановлено, що в провадженні ВДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції знаходиться на виконанні виконавчий лист № 2/1943 від 17 вересня 1998 року виданий на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно та до повноліття, починаючи з 07 вересня 1998 року.

Заявник неодноразово викликався до ВДВС Павлоградського МРУЮ, однак на виклики та попередження про сплату аліментів не реагував.

15.12.2008 року державним виконавцем був зроблений запит до БТІ м. Павлограда для перевірки майнового стану боржника. Згідно відповіді МЕТІ м. Павлограда від 18.03.2009 року за ОСОБА_1 на праві власності зареєстроване майно : приміщення площею 113,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 21.7 кв АДРЕСА_1 .

19 березня 2009 року державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення його відчуження. В той же день за вих.. № 03/8741 зазначена постанова надіслана сторонам виконавчого провадження, МЕТІ м. Павлограда та до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори ( а.с. 54 )

Приймаючи рішення по суті скарги суд вважає, що дії державного виконавця ВДВС Павлоградського МРУЮ щодо накладення арешту на приміщення площею 21.7 кв.м. по АДРЕСА_1 є правомірними.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення... Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження...

Згідно ст. 58 зазначеного Закону, визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності -суб`єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Статтею 42 вказаного Закону передбачено, що з метою забезпечення провадження виконавчих дій стягувач може за погодженням з державним виконавцем внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби певну грошову суму для здійснення необхідних витрат або покриття їх частини, якщо інше не передбачено цим Законом. Після завершення виконавчого провадження авансовий внесок повністю повертається стягувану, якщо інше не передбачено цим Законом.

Стягувачкою кошти на проведення та організацію виконавчих дій не були внесені, до ВДВС для оцінки та реалізації арештованого майна вона не зверталася.

Щодо посилання заявника на висновок про незалежну оцінку майна площею 103,3 кв.м. по АДРЕСА_1 52-в від 18.04.2011 року то суд вважає, що зазначений висновок не може прийнятий судом до уваги, оскільки арешт накладався на приміщення площею 113,5 кв.м., крім того, суб`єкт оціночної діяльності, на висновок якого посилається заявник, не був у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», призначений постановою державного виконавця для проведення оцінки.

Крім того, суд вважає, що пропущений заявником строк звернення до суду не може бути поновлений, оскільки постанова про накладення арешту була надіслана йому за вих. № 03 від 19.03.2009 року, даних підтверджуючих отримання копії постанови саме 01.12.2011 року заявником не надано.

Таким чином, суд вважає що скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки докази наведені заявником в скарзі, на підтвердження своїх вимог, не знайшли в судовому засіданні свого підтвердження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 42, 52, 58 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 10, 60, 131, 387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається апеляційному суду через суд першої інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.Г. Юдіна