АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/6630/12 Справа № 2/401/1901/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Романюк М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Романюк М. М.

суддів Котушенко С. П., Петренко І. О.

при секретарі Бабенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 14 липня 1998 року його мати ОСОБА_5 під розписку позичила у ОСОБА_6 12 000 доларів США. Цей борг вона не віддала. У лютому до неї звернувся ОСОБА_6 та двоє невідомих, які представились Рамісом та Павлом і пояснили, що викупили борг ОСОБА_6 Вони запропонували повернути гроші або продати її квартиру АДРЕСА_1 і з отриманих грошей повернути борг. Під впливом реального застосування фізичної сили і психічного тиску 06 червня 2011 року його вимусили поставити підписи на договорі купівлі-продажу квартири 27 в будинку 73 на пр. ім. Газети «Правда» в м. Дніпропетровську і в інших документах, згідно з якими він продав ОСОБА_3 вищезазначену квартиру, що належить його дядьку ОСОБА_7 і який видав на його імя довіреність. Грошей по договору купівлі-продажу йому ніхто не давав. Після підписання документів ОСОБА_3 написав позивачу розписку про те, що він зобов'язується віддати йому 25 000 доларів США після продажу квартири № 27 в будинку 73 на пр. ім. Газети «Правда» в м. Дніпропетровську у м. Дніпропетровську. Позивач вважає, що договір купівлі-продажу квартири від 6 червня 2011 року є недійсним, так як з його сторони не було вільного волевиявлення і воно не відповідало внутрішній його волі, правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків і він грошей по ньому не отримував, правочин був вчинений під впливом реального застосування фізичної розправи - вбивства позивача і психічного тиску з боку другої сторони, тому просив визнати його недійсним.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2012 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з його недоведеності.

Проте, з даним висновком в повному обсязі погодитися не можна.

Як встановлено, квартира АДРЕСА_2Правда" в м.Дніпропетровську згідно свідоцтва про право власності на житло від 14 лютого 1996 року на праві приватної власності належала ОСОБА_7. 29 липня 2009 року ОСОБА_7 була видана довіреність на імя позивача, згідно з якою останньому було надано право користуватися та розпоряджатися вищезазначеною квартирою

06 червня 2011 року між позивачем, який діяв за довіреністю від імені ОСОБА_7 та відповідачем укладено договір купівлі - продажу квартиру АДРЕСА_2Правда" в м.Дніпропетровську.

Згідно ч.1 ст.3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

З урахуванням зазначеного, приймаючи до уваги, що спірна квартира позивачу не належала, договір купівлі продажу квартирі не порушує прав позивача, який приймав участь при укладенні зазначеного договору, як особа діюча за довіреністю, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити саме з цих підстав.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2012 року змінити в частині обґрунтування відмови у задоволені позові відповідно з даним рішенням.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: