Номер провадження 2/2603/623/12
Справа №2-98/12
РІШЕННЯ

Іменем України

09 квітня 2012 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Скрипка О.І.

при секретарі Федорченко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Будівельної корпорації «УкрАзіаБуд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Етьєн-вест», треті особи: Головне управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», про визнання права власності та зобов»язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який було уточнено під час розгляду справи, до відповідачів та просить визнати за ним майнові права на об»єкт інвестування, а саме чотирьохкімнатну квартиру тип №14, яка знаходиться на 21 поверсі житлового будинку за адресою: м. Київ, пр. Генерала Ватутіна, 9, корпус 6, зобов»язати відповідачів солідарно передати йому по Акту приймання-передачі чотирьохкімнатну квартиру тип №14, яка знаходиться на 21 поверсі житлового будинку за адресою м.Київ, пр.Генерала Ватутіна,9 корпус 6 протягом двох місяців після закінчення будівництва цього будинку, введення його у експлуатацію та закінчення технічної інвентаризації цієї квартири, а також стягнути солідарно з відповідачів на його користь судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ним та БК «УкрАзіаБуд» 14.05.2004 року було укладено Договір №14-05-04-Тр інвестування будівництва житлового будинку, за яким він як інвестор приймає участь в інвестуванні будівництва об»єкта шляхом внесення грошових коштів інвестування своєї частки, з подальшим отриманням її у свою власність. Характеристика його частки (квартири) у об»єкті визначена п.2.1 Інвестиційного договору, як чотирьохкімнатна квартира тип №14 загальною площею 133,75 кв.м на 21 поверсі будинку за будівельним №6 у другому мікрорайоні житлового масиву Троєщина Деснянського району м.Києва. В подальшому, між БК «УкрАзіаБуд» та ТОВ «Етьєн-вест» було укладено договір №4А/03 від 15.03.2006 року, згідно якого було змінено механізм розподілу часток (квартир). Крім того, між ним та ВАТ КБ «Надра» 15.06.2004 року було укладено кредитний договір №832/П/2004-840, за умовами якого банк надав позивачу кредит строком на 15 років для інвестування позивачем коштів у будівництво житла за Інвестиційним договором (п.п.1.1, 1.2, 1.4 договору), а майнові права позивача на квартиру передавались у заставу ВАТ КБ «Надра» (п.2.1.1 договору). При цьому, ВАТ КБ «Надра» стало стороною Інвестиційного договору за умовами Додаткової угоди від 11.06.2004 року до Інвестиційного договору. Крім цього, позивач повністю виконав перед відповідачами свої зобов»язання за інвестиційним договором, але відповідачі не виконали своїх зобов»язань за договором, внаслідок чого він змушений звернутись до суду за захистом порушених прав.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача БК «УкрАзіаБуд» ОСОБА_2 в судовому засіданні визнала частково позовні вимоги позивача та не заперечувала про розгляд справи у відсутність представника відповідача та третьої особи.

Представник відповідача ТОВ «Етьєн-вест» в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважав можливим проводити розгляд справи у його відсутність.

Представник третьої особи ПАТ КБ «Надра» в судовому засіданні не заперечував проти часткового задоволення позову та про розгляд справи у відсутність представника відповідача та третьої особи.

Представник третьої особи Головного управління внутрішніх військ міністерства внутрішніх справ України в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважав можливим проводити розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об»єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

14 травня 2004 року між ОСОБА_1 та БК «УкрАзіаБуд» було укладено договір №14-05-04-Тр інвестування будівництва житлового будинку, згідно якого його предметом є участь в інвестуванні сторонами будівництва житлового будинку №6, що входить до житлового комплексу з шести будинків, розташованого у 2-му мікрорайоні ж/м Троєщина Деснянського району м. Києва, плановий термін закінчення будівництва який було визначено на IV квартал 2004 року.

Розпорядженням Деснянської районної у м.Києві державної адміністрації від 15.06.2007 року за №880 вказаному вище будинку №6 було присвоєно поштову адресу м.Київ, пр.Генерала Ватутіна,9 корпус 6.

Позивач як інвестор прийняв участь в інвестуванні будівництва об»єкта шляхом внесення грошових коштів інвестування своєї частки, з подальшим отриманням її у свою власність. Факт передачі позивачу майнових (речових) прав на частку (квартиру) засвідчено Актом приймання-передачі майнових (речових) прав. Характеристика його частки (квартири) у об»єкті визначена п.2.1 Інвестиційного договору, як чотирьохкімнатна квартира тип №14 загальною площею 133,75 кв.м на 21 поверсі будинку за будівельним №6 у другому мікрорайоні житлового масиву Троєщина Деснянського району м.Києва.

Пунктами 3.1, 3.3., 4.1.1 Інвестиційного договору передбачено обов»язок ОСОБА_1с. проводити фінансування будівництва своєї частки житла та здійснити оплату суми інвестування в розмірі 402186,25 грн. впродовж 30 днів з моменту підписання Інвестиційного договору. Характеристика частки (квартири) позивача у об»єкті визначена п.2.1 Інвестиційного договору, як чотирьохкімнатна квартира тип №14 загальною площею 133,75 кв.м на 21 поверсі будинку за будівельним №6 у другому мікрорайоні житлового масиву Троєщина Деснянського району м.Києва. В подальшому, між БК «УкрАзіаБуд» та ТОВ «Етьєн-вест» було укладено договір №4А/03 від 15.03.2006 року, згідно якого було змінено механізм розподілу часток (квартир). В зв»язку з чим, між ним та ВАТ КБ «Надра» 15.06.2004 року було укладено кредитний договір №832/П/2004-840, за умовами якого банк надав позивачу кредит строком на 15 років для інвестування позивачем коштів у будівництво житла за Інвестиційним договором (п.п.1.1, 1.2, 1.4 договору), а майнові права позивача на квартиру передавались у заставу ВАТ КБ «Надра» (п.2.1.1 договору). При цьому, ВАТ КБ «Надра» стало стороною Інвестиційного договору за умовами Додаткової угоди від 11.06.2004 року до Інвестиційного договору.

Позивач виконав свої зобов»язання за Інвестиційним договором повністю і належним чином, у зв»язку з чим відповідно до умов п.1.5 Договору у ОСОБА_1 виникли майнові права на квартиру, а БК «УкрАзіаБуд» передала йому ці майнові права, що підтверджується платіжним дорученням №734/1 від 15.06.2004 року, Актом від 29.09.2006 року приймання-передачі майнових (речових) прав по Договору, Довідкою про повне внесення інвестиційного внеску від 01.12.2006 року. (а.с.14, 24, 25).

Як вказує позивач, на даний час, відповідно до умов договору, будинок не введений в експлуатацію, що свідчать про невиконання відповідачами своїх зобовязань за договором, а саме не передано об»єкт інвестування по акту прийому передачі, що порушує його майнові права.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об»єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Статтею 2 Закону встановлено, що інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій.

Відповідно до ст. 5 вищевказаного Закону інвестори суб»єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об»єкти інвестування.

Статтею 7 цього Закону встановлено, що інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися обєктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торгівельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.

Статтею 9 Закону передбачено, що основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб»єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).

Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов»язань, будь-який інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб»єктів інвестиційної діяльності.

Умови договорів, укладених між суб»єктами інвестиційної діяльності, згідно із ст. 18 Закону, чинні на весь строк дії цих договорів і у разі, коли після їх укладення законодавством (крім податкового, митного та валютного законодавства, а також законодавства з питань ліцензування певних видів господарської діяльності) встановлено умови, що погіршують становище суб»єктів або обмежують їх права, якщо вони не дійшли згоди про зміну умов договору.

Стаття 19 Закону визначає, що захист інвестицій це комплекс організаційних, технічних та правових заходів, спрямованих та створення умов, які сприяють збереженню інвестицій, досягненню цілі внесення інвестицій, ефективній діяльності обєктів інвестування та реінвестування, захисту законних прав та інтересів інвесторів, в тому числі права на отримання прибутку (доходу) від інвестицій. Держава гарантує захист інвестицій незалежно від форм власності.

Так, Законом України «Про інвестиційну діяльність» не передбачено механізму передачі майнових прав інвестору на об»єкти інвестицій. Разом з тим, ч. 7 ст. 8 ЦПК України визначено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону).

Подібні за змістом відносини врегульовано Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництва житла та операціях з нерухомістю».

Згідно із ст. 9 вищевказаного Закону управитель укладає із забудовником договір, за яким замовляє забудовнику збудувати один або декілька обєктів будівництва, ввести їх в експлуатацію та передати обєкти інвестування установникам цього фонду та на умовах, визначених цим Законом та Правилами фонду.

Відповідно до ст. 10 Закону в договорі має бути передбачене зобов»язання забудовника уступити управителю майнові права на нерухомість, яка є обєктом будівництва, у разі виникнення обумовленого цим договором ризику невиконання забудовником своїх зобов»язань перед управителем. За кожним об»єктом будівництва забудовник та управитель укладають, зокрема, договір уступки майнових прав на нерухомість, яка є об»єктом будівництва, з відкладальними умовами.

Система функціонування Фонду фінансування будівництва передбачає, згідно із ст. 13 Закону, зокрема, передачу управителем довірителям, які повністю проінвестували закріплені за ними об»єкти інвестування, майнових прав на ці обєкти інвестування за договором про уступку майнових прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов»язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договір це домовленість щодо встановлення, зміни або припинення зобовязання як правовідношення. Предметом договору є зобов»язання, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.

Згідно із ст. 12 ЦК України особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом. Статтею 177 ЦК України передбачено, що об»єктами цивільних прав є речі, в тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Стаття 178 ЦК України встановлює, що об»єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід»ємними від фізичної чи юридичної особи. Відповідно до ст. 190 ЦК України майнові права є неспоживною річчю, майнові права визнаються речовими правами.

Визначення поняття «майнові права» міститься також в ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», відповідно до якого майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов»язані з майном, відмінні від права власності, в тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Отже, право на отримання Об»єкту будівництва та оформлення його у власність, є майновим правом позивача і може вільно передаватись іншим особам.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таким умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов»язання відповідачів солідарно передати ОСОБА_1 по Акту приймання-передачі чотирьохкімнатну квартиру тип№14, яка знаходиться на 21 поверсі житлового будинку за адресою м.Київ, пр.Ватутіна,9 корпус6 протягом двох місяців після закінчення будівництва цього будинку, введення його в експлуатацію та закінчення технічної інвентаризації цієї квартири, оскільки вказані вимоги не грунтуються на вимогах чинного законодавства. Крім того, в разі їх задоволення, рішення суду в цій частині неможливо буде виконати.

Враховуючи, що відповідач позов визнає частково і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача підлягають понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1717 грн. та витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 15, 60 ЦПК України, ст. 11, 12, 16, 177, 178, 190, 328, 525, 526, 876 ЦК України, Законом України «Про інвестиційну діяльність», Законом України «Про планування і забудову територій», Законом України «Про заставу», Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 майнові права на об»єкт інвестування чотирьохкімнатну квартиру тип №14, яка знаходиться на 21 поверсі житлового будинку за адресою: м.Київ, пр.Ватутіна,9, корпус 6.

Стягнути солідарно з Будівельної корпорації «УкрАзіаБуд» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Етьєн-вест» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1837 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: