Справа № 2-п-94/12
У Х В А Л А

02 липня 2012 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Ільєва Т.Г. ,

при секретарі Хлуд А. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» в особі Київської філії про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» в особі Київської філії про стягнення суми депозитного внеску та відсотків за користування внеском,

В С Т А Н О В И В :

Відповідач ПАТ «Західінкомбанк» в особі Київської філії звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2012 року, яким позовом ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з ПАТ «Західінкомбанк» в особі Київської філії суму боргу за депозитним договором №ДС-3460 від 24 квітня 2008 року в розмірі 200 000,00 грн., суму відсотків за користування депозитним внеском в розмірі 55 885,84 грн., суму 3% річних в розмірі 631 грн., суму інфляційних нарахувань в розмірі 511,70 грн., всього 257 028,54 грн., витрати з оплати судового збору в розмірі 2 570,00 грн.

У заяві посилається на обставини, які мають істотне значення для вирішення справи.

Представник відповідача в судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечила проти заяви про перегляд заочного рішення, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність обставин, викладених в ній.

Суд, заслухавши думку представника позивача, представника відповідача, вивчивши заяву відповідача, матеріали цивільної справи, приходить висновку, що заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 30 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. встановлює, що заочний розгляд судом цивільної справи відповідно до ст. 224 ЦПК України допускається лише у тому разі, коли відповідач або всі відповідачі у справі, якщо їх було кілька, повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду, не зявилися в судове засідання при відсутності в ньому їх представників і від них не надійшло повідомлення про причини неявки чи зазначені ними причини визнані неповажними.... і проти такого розгляду справи не заперечує позивач та ним не було змінено предмета або підстави позову чи розміру позовних вимог.

Тобто, однією з необхідних умов для заочного провадження є неявка відповідача в судове засідання. Неявкою відповідача є його фактична відсутність в залі судового засідання при розгляді справи по суті. При цьому необхідно враховувати, що неявкою відповідача є його особиста відсутність, а також відсутність його представника.

Відповідач був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, але в судове засідання жодного разу не зявився, не направив суду письмових заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалите заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися у судове засідання без поважних причин.

Крім того, відповідачем не надано суду і доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 2 статті 11 ЦПК України передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

А тому, суд вважає, що докази і обставини, на які посилається відповідач у своїй заяві, не мають істотного значення для правильного вирішення справи, в звязку з чим і відсутні підстави для перегляду заочного рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 231, 232 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» в особі Київської філії про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» в особі Київської філії про стягнення суми депозитного внеску та відсотків за користування внеском - залишити без задоволення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя