Броварський міськрайонний суд Київської області
========================================================================
Провадження № 2/1007/3031/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

при секретарі Самогран С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства Акціонерного комерційного промислово - інветиційного банку, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю Вікар про визнання договору іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя від 26 лютого 2008 року та змінами до договору недійсними,

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства Акціонерного комерційного промислово - інветиційного банку, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю Вікар про визнання договору іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя від 26 лютого 2008 року та змінами до договору недійсними.

Свій позов обґрунтовує тим, що 23 червня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 00568, згідно якого кредитор надав позичальнику кредит на умовах відновлювальної кредитної лінії на споживчі потреби в розмірі 150 000 грн. під 17% річних строком до 22 травня 2009 року. Повенути кредитні кошти позивачу не вдалося можливим через скрутне матеріальне становище.

Проте до позивача з пропозицією сплатити заборгованість за кредитним договором звернувся директор ТОВ Вікар взамін на те, що ОСОБА_1 виступить майновим поручителем ТОВ Вікар перед банком. 26 лютого 2008 року між ЗАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Вікар укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії №15, відповідно до умов якого банк зобовязується надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі яка не може перевищувати 2 500 000, 00 гривень.

На забезпечення вимог, що випливають з кредитного договору про відкриття кредитної лінії за №15 від 26 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_1 26 лютого 2008 року було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як стверджує позивач в тексті позовної заяви договірні зобовязання ТОВ Вікар перед банком не виконало і як наслідок рішенням суду звернуто стягнення на заставлене майно. Позивач вважає, що представник ТОВ Вікар скористався його скрутним матеріальним становищем, а ОСОБА_1 укладав договір іпотеки під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах, за таких обставин він був змушений звернутися до суду із вказаним позовом.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, зазначив, що вимоги позивача є безпідставними та не доведеними, оскільки ОСОБА_1 за власним бажанням погодився виступити майновим поручителем третьої особи та не повідомляв про існування тяжких для нього обставин, що змушують його укласти договір іпотеки. Крім того, представник відповідача наполягає на застосуванні строку позовної давності, виходячи з того, що останній договір про внесення змін до спірного договору іпотеки було укладено 05.08.2009 року, тому банк вважає, що строк звернення до суду у позивача сплинув 05.08.2012 року.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши представників позивача, представника відповідача, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи між акціонерним товариством ?Український інноваційний банк? та ОСОБА_1 23 червня 2006 року укладений кредитний договір № 00568, згідно якого кредитор надав позичальнику кредит на умовах відновлювальної кредитної лінії на споживчі потреби в сумі 150 000 грн. строком на 36 місяців до 22 червня 2009 року, зі сплатою 17% річних, під заставу.

23 червня 2006 року в порядку забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором між АТ ?Український інноваційний банк?, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений договір поруки № 00568/Р1.

26 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та Товариством з обмеженою відповідальністю ?Вікар? укладений кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 15.

Відповідно до умов якого банк зобовязується надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі яка не може перевищувати 2 500 000, 00 гривень, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти та комісії, встановлені договором.

На забезпечення вимог, що випливають з кредитного договору про відкриття кредитної лінії за № 15 від 26 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_1 26 лютого 2008 року було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя. Предметом даного договору є: комплекс, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари вул. Лісова, №2, який складається з: будівлі адміністравтивно - побутового корпусу, літера «Б», панель площею 1273,1 кв.м; будівлі металевого складу матеріалів, літера «Е», металева, площею 397,3 кв.м; каналізаційно-насосної станції з складом мастильних матеріалів, літера «Д», бетон, площею180,1 кв.м.; приміщення стоянки автомобілів, літера «Є», панель площею 361, 7 кв. м; будівлі виробничого комплексу, літера «В», панель, площею 2328,0 кв.м., та майнові права на земельну дялнку несільськогосподарського призначення, площею 0, 4709 га, що знаходиться за адресою: Київська область, вул. Лісова, 2.

Відповідно до договорів про внесення змін до договору іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя посвідченого 26 лютого 2008 року приватним нотаріусом Броварського МНО Київської області ОСОБА_4 за реєстрова номером №2047 від 28 травня 2008 року та 05 серпня 2009 року було внесено зміни до п.п.1.1. іпотечного договору.

Як вбачається із поданого договору № 43 від 04 лютого 2008 року укладеного між ТОВ ?Вікар?, в особі директора ОСОБА_5 та ОСОБА_1. ТОВ ?Вікар? в порядку та на умовах, визначених цим Договром, передає у власність ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі, визначеному у п.2.1. цього договору, для погашення кредиту ОСОБА_1 перед АТ ?Укрінбанк? та погашення іншої заборгованості, взамін ОСОБА_1 зобовязується заставити своє майно, визначене у п.3.1. цього договору для відкриття для ТОВ ?Вікар? кредитної лінії у ЗАТ ?Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк?.

Оскільки взяті на себе зобовязання ТОВ ?Вікар? не виконало, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2012 року позов ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк до ОСОБА_1, третя особа ТОВ Вікар про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено повністю.

Згідно ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 1. ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно ч. 1. ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Третя особа ТОВ ?Вікар? обрав для себе фінансову установу, яка надала відповідні фінансові послуги, тобто ПАТ ?Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк?. Відповідно до вимог ст. 627 ЦК України, сторони погодили між собою умови договору, відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, про що свідчать їх підписи на договорі, а позивач ОСОБА_1 надав свою згоду та вільно на свій вибір виступив майновим поручителем ТОВ ?Вікар? та уклав 26 лютого 2008 року договір іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином волевиявлення сторін було вільним і направленим на отримання реальних наслідків договору, тобто з боку третьої особи ТОВ ?Вікар? отримання кредиту, з боку ПАТ ?Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк?, повернення виданих коштів і отримання прибутку у вигляді плати за користування кредитом, а з боку ОСОБА_1 в разі невиконання взятих на себе зобовязань ТОВ ?Вікар? забезпечити вимоги іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 15 від 26 лютого 2008 року та на умовах укладеного 26 лютого 2008 року договору іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, сторони також погодили між собою відповідальність сторін, яка настає при невиконання ними умов договору.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 не довів, що оспорюваний договір іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України і може бути визнаний недійсним на підставі ст. 215 ЦК України.

Тому посилання позивача на те, що оспорюваний договір, з відповідними змінами до нього, укладений під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах, чим скористалась друга сторона (в даному разі відповідач ОСОБА_6 акціонерне товариство ?Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк?) не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, є необгрунтованими та не доведеними.

Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вищевикладене, врахувавши те, що позивач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження своїх вимог, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Також суд виходячи із вищенаведених та встановлених обставин, керуючись вимогами ст. 257, ч. 5 ст. 261 ЦК України, дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку про застосування строку позовної давності з підстав наведених в поданій заяві.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 627, 628 ЦК України, ст.ст. 57 60, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю Вікар про визнання договору іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя від 26 лютого 2008 року зареєстрованого в реєстрі за № 2047 та внесеними змінами 28 травня 2008 року та 05 серпня 2009 року по договору іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя посвідченого 26 лютого 2008 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 за реєстровим номером №2047 від 26 лютого 2008 року недійсними, - відмовити повністю.

Рішенння суду може бути оскаржено до апеляційного суду шляхлом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя А. Г. Радзівіл