Справа № 2-141/12
РІШЕННЯ

іменем України

14.02.2012

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Шевчука О.П.

при секретарях Чепіга О.О., Бойко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ДП Екос АТ ХК Київміськбуд до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення з самовільно зайнятого жилого приміщення

В С Т А Н О В И В :

До суду звернулось ДП «Екос» АТ ХК «Київміськбуд» з позовом про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2 з кімнати 68 будинку 4 а по вул. Волкова у м. Києві.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачі у справі зареєстровані у кімнаті № 92 зазначеного вище будинку.

Відповідачі без дозволу адміністрації та власника будинку 12.12.2010 року самовільно без правових на то підстав зламали двері кімнати № 68 в будинку 4 а по вул. Волкова у м. Києві та перенесли туди свої речі.

Самовільно зайнята відповідачами кімната рішенням позивача надана сімї Мошкіних в складі 3 осіб, яка не могла вселитись в надане житло.

У звязку з зазначеним позивач звертався до Деснянського РУГУ МВС України м. Києві, прокуратури Деснянського району м. Києва. Зазначені звернення позивача до позитивного результату не призвели.

Посилаючись на викладене та зазначаючи, що відповідачі безпідставно займають спірне житлове приміщення, в трудив відносинах з власником будинку не перебувають, нарахування оплати за користування зазначеним житлом не проводиться, позивач просить суд позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просить суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на ту обставину, що відповідач сплачує комунальні послуги та оплату за користування кімнатою 68 у будинку 4 а по вул. Волкова у м. Києві, пропрацював на АТ ХК «Київміськбуд » понад 10 років та відповідно Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» не може бути виселений.

Відповідач ОСОБА_2 надала суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що вона не є належним відповідачем у справі (а.с. 77).

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_1 та його представника, дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з 10.06.2001 року зареєстрований в гуртожитку по вул. Волкова, 4 А у м. Києві на ліжко місці (а.с. 63, 68).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у кімнаті № 92 в будинку 4 А по вул. Волкова у м. Києві (а.с. 69).

В обґрунтування незгоди з вимогами позивача ОСОБА_1 зазначає, що він проживає у кімнаті 68, оскільки вона йому була надана при вселенні.

Зазначені пояснення відповідача спростовуються наступними доказами.

З Довідок про кількість мешканців та членів їх сімей за 2008, 2010 та 2011 роки вбачається, що ОСОБА_1 займає житлове приміщення кімнату № 92 (а.с. 96, 100, 104)..

Крім того, з Постанови окружного адміністративного суду м. Києва від 02.09.2010 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу ГІРФО Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві про зобовязання вчинити дії вбачається, що позивач пояснювала, що вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_1І, який проживає у гуртожитку за адресою м. Київ, вул. Волкова, 4 а кімн. 92 (а.с. 81).

Рішенням Колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 13.04.2011 року встановлено, що ОСОБА_1 займає 3 ліжко місця в кімнаті № 92 та проживає на підставі договорів про компенсаційні витрати разом з ОСОБА_2 (а.с. 86).

Крім того, з заяви самого ОСОБА_1 від 12.05.2009 року про надання копії ордеру та від 19.10.2011 року вбачається, що відповідач зазначав свою адресу проживання як кімнату 92 в буд. 4- А по вул. Волкова у м. Києві (а.с. 78, 80).

Зазначені обставини та встановлення факту проживання ОСОБА_1 в кімнаті № 92 рішенням суду категорично спростовують пояснення відповідача про зайняття ним кімнати 68 на законних підставах та підтверджують ту обставину, що відповідачу надавалась у користування саме кімната № 92 в будинку № 4 А по вул. Волкова у м. Києві та йому про це було відомо.

Судом також встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 самовільно, без належним на те правових підстав зайняли житлове приміщення - кімнату № 68 в будинку 4 А по вул. Волкова у м. Києві.

Зазначена обставина підтверджується Актом від 13.12.2010 року, Доповідною запискою завідуючого гуртожитком, пояснювальною запискою швейцара гуртожитку (а.с. 17,20, 21).

Крім того, сам відповідач ОСОБА_1 надав суду копії оплачених ним рахунків на сплату житлово комунальних послуг з кімнату 68 в будинку № 4 А по вул. Волкова у м. Києві та факт користування зазначеною кімнатою не оспорював (а.с. 60 - 62).

Зазначені вище рахунки на оплату житлово комунальних послуг сплачені відповідачем за власною ініціативною та на власний розсуд, без погодження з власником або адміністрацією будинку.

Такий висновок ґрунтується на тому, що по перше з довідки ЖУ «Лівобережне» ДП «Екос» вбачається, що нарахування квартплати та комунальних послуг на житлове приміщення кімнату № 68 по вул. Волкова,4 А не проводяться (а.с. 12), по друге з відповіді КП ГІОЦ від 09.12.2011 року вбачається, що за період з 01.12.2010 року по час надання відповіді у базах нарахувань, що були надані до КП ГІОЦ, дані про нарахування по адресі м. Київ, вул. Волкова, 4 А кімната № 68 не надавались, відповідно рахунків на сплату за житлово комунальні послуги по зазначеній адресі за вказаний період КП ГІОЦ не виготовляло (а.с. 91).

Аналізуючи викладені доводи у їх сукупності суд вважає доведеними позивачем належними та допустимими доказами факт самовільного зайняття відповідачами кімнати 68 у будинку № 4 А по вул. Волкова у м. Києві.

При цьому суд вважає, що відповідачами не спростовано обґрунтування позовних вимог ДП «Екос». Зазначене ґрунтується на наступному.

В обґрунтування позову ДП «Екос» зазначає, що відповідно ст. 109 Житлового кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Статтею 116 ЖК України встановлено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

В обґрунтування незгоди з позовом ОСОБА_1 крім того, що кімната 68 була надана йому при вселенні, посилається на те, що він понад 10 років пропрацював на підприємстві та на те, що він не може бути виселений з гуртожитку відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації прав мешканців гуртожитків».

Зазначені відповідачем обставини не можуть бути підставами для відмови позивачу в задоволенні позову виходячи з наступного.

Дійсно, статтею 19 Закону України «Про забезпечення реалізації прав мешканців гуртожитків» встановлено, що забороняється виселення, переселення та відселення мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону без попереднього надання їм (їх сімям) іншого житла, придатного для постійного проживання людей, крім випадків визнання гуртожитку таким, що перебуває в аварійному стані або в стані, непридатному для поживання людей.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідачам в користування надано кімнату № 92 та це їх право позивачем не оспорюється, вимог про виселення з гуртожитку без надання іншого житла позивачем не заявляється.

За таких обставин суд вважає, що виселення відповідачів з самовільно зайнятої кімнати не порушує заборону на виселення з гуртожитку, встановлену Законом України «Про забезпечення реалізації прав мешканців гуртожитків», оскільки фактично виселення відповідачів з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення не відбувається, їх права користуватись кімнатою 92 позивачем не оспорюються та під сумнів не ставляться.

Щодо посилань відповідача на ту обставину, що він понад 10 років пропрацював на підприємстві та не може дути виселений з гуртожитку, суд вважає їх необґрунтованими з вище зазначених підстав оскільки вимога про виселення з гуртожитку позивачем не заявляється та враховує ту обставину, що тривалість перебування мешканця гуртожитку з його власником у трудових відносинах не надає право мешканцю займати будь яке житлове приміщення без згоди на це власника гуртожитку.

Аналізуючи викладені доводи у їх сукупності суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Задовольняючи позов суд відповідно вимог ст.. 88 ЦПК України стягує з відповідачів на користь позивача документально підтверджені судові витрати в розмірі 45 грн. 50 коп.

Керуючись ст.10,60,88,213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з кімнати 68 будинку 4 А по вул. Волкова у м. Києві без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ДП «Екос» АТ ХК Київміськбуд судові витрати в розмірі 45 грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя