Справа № 22-ц-950/12 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Гриновця Б.М., Савуляк Р.В.

При секретарі: Кубішин І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2011 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, інспекція Державного архітектурно будівельного контролю у Львівській області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про приведення квартири до попереднього стану.

Зобов'язано ОСОБА_2 привести квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану, який існував до самочинного будівництва, шляхом демонтажу самовільно здійсненої надбудови над квартирою №5 в будинку №48 по вул. Мучна в м. Львові.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Так стверджує, що спірною реконструкцією не порушуються права третіх осіб, що стверджується відповідними заявами мешканців будинку, які надали свою згоду та дозвіл на реконструкцію квартири з розширенням за рахунок надбудови з влаштуванням квартири в двох рівнях, згідно з проектними пропозиціями. Крім того покликається на те, що приведення конструкцій спірної квартири до попереднього стану неможливе без порушення цілісності будівлі.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін на підтримання та заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про планування і забудови територій»отримання дозволу на початок будівельних робіт є обовязковим для субєкта який планує проводити будівельні роботи, в тому числі і щодо реконструкції приміщень. Відповідно до положення «Про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт»затвердженого наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України за №273 від 05.12.2000 року одержання дозволу на виконання будівельних робіт є обовязковим для здійснення будівництва, та виконання будівельних робіт без одержання дозволу вважається самочинним будівництвом.

Згідно ч. 1, 7 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 2 березня 2004 року №4-рп/2004 питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Згідно ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Судом та матеріалами справи встановлено, що відповідачі по справі є власниками квартири АДРЕСА_1, загальною площею 51,20 кв.м. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 самочинно здійснили реконструкцію вказаної квартири шляхом надбудови третього поверху та приєднання частини горища загального користування до квартири і облаштування в його межах житлових приміщень другого рівня квартири.

Відповідно до постанови Інспекції державного архітектурно будівельного контролю у Львівській області №1п/389-ф від 09.09.2010 року, ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого п. 3 ст. 96 КпАП України та накладено штраф у розмірі 170 грн. Вчинене адміністративне правопорушення полягало у проведенні будівельних робіт з реконструкції квартири №5 шляхом надбудови додаткового поверху в багатоквартирному житловому будинку;48 по вул. Мучна в м. Львові без погодженої проектної документації чим порушено п. 9.1 ДБН А.2.2-3-2004, ст. ст. 7,9 Закону України "Про архітектурну діяльність" та без дозволу на виконання будівельних робіт, чим порушено п. 1.2 ДБН А.3.1-5-96.

Частково задовільняючи позовні вимоги про приведення квартири до попереднього стану, суд першої інстанції вірно виходив з того, що ОСОБА_2 самовільно, без відповідного дозволу та документів розпочала будівельні роботи по здійсненні надбудови будинку і приєднання такої до квартири, неодноразово була попереджена про самовільне будівництво, на попередження не реагувала, а також за самовільне будівництво притягалась до адміністративної відповідальності. В адміністративному порядку узаконення самочинного будівництва відповідачем не вирішувалося, а позивач проти такого категорично заперечує.

При цьому судом враховано і ту обставину, що даною самовільною добудовою до квартири, порушуються законні права передбачені ст. ст. 382, 383 ЦК України, інших власників квартир третьої особи по справі.

Щодо демонтажу самовільно здійсненої надбудови, то суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що предметом спору є самочинно вчинена надбудова, яка підлягає демонтажу у разі порушення прав інших осіб у відповідності до вимог ч. 7 ст. 376 ЦК України і в зазначеній нормі не міститься жодних застережень про неможливість здійснення демонтажу самочинного будівництва у випадку можливості виникнення пошкодження технічного стану будинку.

Покликання апелянта є безпідставними та спростовуються вищенаведеним.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів, - ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з часу набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: