Броварський міськрайонний суд Київської області
========================================================================
Справа № 2-3793/11
Провадження № 2/1007/320/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

при секретарі Cулоєвій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 селищної ради Броварського району Київської області, ОСОБА_4, третя особа інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок та надвірні будівлі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визнати право власності на самочинно збудований житловий будинок, що позначений в технічній документації під літерою - ?Д-1?, та відповідні надвірні будівлі, що розташовані за адресою Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вул. Горького, 18 після смерті 03 травня 2009 року ОСОБА_5.

Свій позов обґрунтовувала тим, що 03 березня 2009 року помер її батько ОСОБА_5 За життя ОСОБА_5 склав заповіт в якому все майно, що йому належить заповів дітям ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 травня 1993 року ОСОБА_5 належав житловий будинок з відповідними надвірними будівлями: сарай, погреб, огорожа, що знаходяться в с. Велика Димерка, по вул. Горького, 18 і був успадкований ним після матері ОСОБА_6.

В 1997 році ОСОБА_5 здійснив капітальну перебудову будинку без належного дозволу та затвердженого проекту. Позивач стверджує, що внаслідок такої перебудови будинок став значно міцнішим, при його перебудові були застосовані сучасні будівельні матеріали внаслідок чого будинок відповідає державним стандартам, будівельним нормам і правилам, нормативним актам з пожежної безпеки, санітарному законодавству розробленим Державним підприємством ?Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій?.

Також позивач зазначає, що у встановлений законодавством строк звернулася до Броварської районної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але оскільки при житті батька право власності на будинок не оформлено, їй було рекомендовано звернутись до суду по питанню визнання права власності на будинок.

Позивач посилається на те, що на підставі рішення ОСОБА_3 селищної ради Київської області 22 сессії 5 скликання № 421 від 12 березня 2009 року їй була надана земельна ділянка площею 0,0823 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою Київська область, смт. Велика Димерка, вул. Горького, 18, та на підставі вказаного рішення 26 травня 2011 року виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 045448, тому вказаний будинок був побудований батьком ОСОБА_5 на її земельній ділянці, а так як планувалося, що будинок залишиться їй, вона надавала кошти на придбання більшості будівельних матеріалів. Її брат ОСОБА_2 та мати ОСОБА_4 у будівництві ніякої участі не приймали, тому не претендують на визнання за ними права власності на будинок.

Позивач зазначає, що вказаний будинок не порушує права інших осіб, зокрема власників суміжних земельних ділянок, адже будинок знаходиться посередині земельної ділянки та на достатній відстані від сусід.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, пояснення надав аналогічні змісту позовної заяви та уточнень до неї.

Позивач в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності за участю її представника ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав повністю, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду подала заяву про визнання позовних вимог, та можливості розгляду справи у її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 селищної ради Броварського району Київської області в судове засідання не зявився, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду подана заява про можливість розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги визнають повністю.

Допитана як свідок відповідач ОСОБА_4, суду пояснила, що будинок за адресою Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вул. Горького, 18 був отриманий ОСОБА_5 за заповітом від 10 травня 1993 року після матері ОСОБА_6, та знесений. На його місці був побудований новий приблизно у 1997 році, але до сільської ради із заявою про надання дозволу на перебудову чи будівництво нового будинку він не звертався. Земельна ділянка на момент будівництва житлового будинку належала її чоловіку ОСОБА_5

Представник Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_4 допитану в якості свідка, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що 06 червня 2008 року ОСОБА_5 на випадок свої смерті був складений заповіт, яким він все своє майно, де б воно не було і з чого не складалось, і взагалі, все те, що буде належати йому на випадок своєї смерті і на що він мати за законом право заповідав дітям ОСОБА_1 та ОСОБА_2

03 травня 2009 року помер ОСОБА_5, про що свідчить свідоцтво про смерть видане 05 травня 2009 року виконкомом ОСОБА_3 селищної ради Броварського району Київської області серії 1-ОК № 152274.

Після його смерті відкрилася спадщина. У визначений шестимісячний строк до Броварської районної нотаріальної контори із заявами від 31 жовтня 2009 року про прийняття спадщини та видачу відповідного свідоцтва звернулися його діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також дружина ОСОБА_4 на обовязкову частку у спадщині (заява від 23 жовтня 2009 року). ( а.с. 57, 58). Протягом шестимісячного строку зазначені заяви ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_4 не відкликали, та не відмовились від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1

Відповідно ч.1 ст. 1222, ч.1 ст. 1223, ч.1 ст. 1268, ч. 1, 2, 5 ст. 1269 , ч.1 ст. 1278 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Відповідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Таким чином враховуючи подані заяви кожен із спадкоємців має право на 1/3 частину спадкового майна.

Судом також встановлено, що після смерті спадкодавця ОСОБА_5 земельна ділянка площею 0,0823 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою Київська область, смт. Велика Димерка, вул. Горького, 18 на підставі рішення ОСОБА_3 селищної ради Київської області 22 сессії 5 скликання № 421 від 12 березня 2009 року була передана у власність ОСОБА_1 та виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 045448. Згідно додатку до Державного акту на право власності на земельну ділянку співвласниками земельної ділянки є ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 квітня 1993 року, ОСОБА_5 є спадкоємцем спадковому майна ОСОБА_8, що складається з житлового будинку з відповідними надвірними будівлями: сарай, погріб, огорожа, знаходяться за адресою Київська область, смт. Велика Димерка, вул. Горького, 18. Будинок деревяний, вкритий залізом, жилою площею 5,7 кв.м., загальною площею 36, 4 кв.м. На підставі вказаного свідоцтва 27 квітня 1993 року в Броварському міжміському бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на будинок.

Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок № 18 по вул. Горького, в смт. Велика Димерка його власником вказаний ОСОБА_5 Житловий будинок побудований у 1997 році та на плані позначений літерою Д 1, як самочинна забудова. За вказаною адресою також розташовані погріб ?В?, вбиральню ?Е?, колодязь ?К?, огорожу ?N? побудовані у 1956 роках. Домоволодіння за адресою вул. Горького, 18 в смт. Велика Димерка згідно наданої довідки селищної ради від 09 листопада 2011 року за № 1869 значилось за по господарськими книгами 2005 року № 10, особовий рахунок № 858 за ОСОБА_5

Судом також встановлено, що після смерті спадкодавця ОСОБА_5 земельна ділянка площею 0,0823 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою Київська область, смт. Велика Димерка, вул. Горького, 18 на підставі рішення ОСОБА_3 селищної ради Київської області 22 сессії 5 скликання № 421 від 12 березня 2009 року була передана у власність ОСОБА_1 та виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 045448. Згідно додатку до Державного акту на право власності на земельну ділянку співвласниками земельної ділянки є ОСОБА_1 та ОСОБА_2

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України).

Але суд не може прийняти посилання позивача ОСОБА_1 на те, що будинок будувався на належній їй земельній ділянці, оскільки Державний акт на право власності на землю був виданий позивачу у травні 2011 року, тобто після смерті спадкодавця, а будинок побудований ОСОБА_5 у 1997 році.

Відповідно ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

В п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. ?Про судову практику у справах про спадкування? зазначено, що якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Якщо право власності на самочинно зведену будівлю визнано судом за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій вона розміщена, то до складу спадщини входить право на відшкодування витрат на будівництво (частина шоста статті 376 ЦК).

В матеріалах справи міститься звіт експериментально-конструктивного бюро Державного підприємства ?Державного науково-дослідного інституту будівельних конструкцій? (ЕКБ ДП НДІБК) від 08 листопада 2011 року про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж житлового будинку по вул. Горького, 18 в смт. В. Димерка, Броварського району Київської області.

Згідно п. 5.1, та п. 5.2., 5.3 вказаного звіту житловий будинок літера ?Д-1? відповідає державним стандартам, будівельним нормам і правилам, нормативним актам з пожежної безпеки, санітарному законодавству, що діяли на момент закінчення будівництва; знаходиться в нормальному технічному стані і відповідає вимогам ДБН В.2.2.-15-2005 ?Житлові будинки. Основні положення.? та придатний до експлуатації; будівля вбиральні та огорожа знаходиться в задовільному технічному стані, відповідають всім нормативним вимогам та придатні до подальшої експлуатації.

Але аналіз положень ст. 376 ЦК України дає підстави для висновку, що визнання судом права власності на самочинне будівництво можливе у тому разі, якщо в прийнятті такого обєкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, які необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта.

Суд не приймає до уваги звіт про проведення технічного обстеження житлового будинку та мереж, оскільки у справі відсутні висновки державних органів (відділу архітектури і будівництва, органів пожежного та санітарного нагляду тощо) з питань відповідності будівництва об'єкта архітектури проектній документації, державним стандартам, нормам і правилам, місцевим правилам забудови населених пунктів.

Зважаючи на вищезазначене, враховуючи, що спадкоємцями до майна померлого є діти ОСОБА_2, ОСОБА_1, та його дружина ОСОБА_4І, яка має право на обовязкову частку, а також, що будинок ?Д-1? збудований самочинно, тому суд вважає, що за позивачем ОСОБА_1 можливо визнати право власності на 1/3 частину надвірних будівель та споруд, а саме: погріб ?В?, вбиральню ?Е?, колодязь ?К?, огорожу ?N?, які розташовані за адресою Київська область, Броварський район, смт.Велика Димерка, вул. Горького, 18 після смерті 03 травня 2009 року ОСОБА_5, а в іншій частині позову слід відмовити.

Керуючись ч. 1 ст. 1222, ч.1 ст. 1223, ч.1 ст. 1268, ч. 1, 2, 5 ст. 1269 , ч.1 ст. 1278 ЦК України, ст.ст. 60, 213-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину надвірних будівель та споруд, а саме: погріб ?В?, вбиральню ?Е?, колодязь ?К?, огорожу ?N?, які розташовані за адресою Київська область, Броварський район, смт.Велика Димерка, вул. Горького, 18 після смерті 03 травня 2009 року ОСОБА_5.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 селищної ради Броварського району Київської області, ОСОБА_4, третьої особи інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок, що позначений в технічній документації під літерою - ?Д-1?, який розташований за адресою Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вул. Горького, 18 після смерті 03 травня 2009 року ОСОБА_5 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. Г. Радзівіл