АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/1851/12 Справа № 2-2255/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1О Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2012 року м. Дніпропетровськ

16 серпня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_8, інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області, треті особи комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_9, про визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2010 року позивачка звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що домоволодіння №33 по вул. Сухий Острів в м. Дніпропетровську належало на праві власності її діду ОСОБА_10 та бабці ОСОБА_11. Після смерті ОСОБА_12 (04.11.1979 року) та ОСОБА_11 (16.07.1972 року) зазначене домоволодіння фактично успадкував їх син - батько позивачки - ОСОБА_13. 28 вересня 2009 року ОСОБА_13 помер, спадкоємцями після його смерті є вона, позивачка, син померлого - відповідач ОСОБА_8 та дружина померлого - третя особа ОСОБА_9. Вона, позивачка, успадкувала все вказане домоволодіння, оскільки своєчасно звернулась до нотаріальної контори, а брат та матір не заперечують проти успадкування нею даного нерухомого майна. Однак, в нотаріальній конторі їй відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. Згідно уточнених позовних вимог позивачка просила суд встановити факт прийняття спадщини її батьком після смерті ОСОБА_12 та ОСОБА_11, визнати за нею, позивачкою, право власності на домоволодіння №33 по вул. Сухий Острів у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_13, яке складається з житлового будинку А-1, що складається з веранди 1 площею 9,0 кв.м., коридору 1 площею 3,7 кв.м., санвузлу 2 площею 5,3 кв.м., житлової кімнати 3 площею 7,0 кв.м., житлової кімнати 4 площею 16,1 кв.м., житлової кімнати площею 6,5 кв.м., кухні 6 площею 8,9 кв.м.; всього по літ А-1 загальна площа - 56,5 кв.м., житлова - 29,6 кв.м., допоміжна - 17,9 кв.м., площа літніх приміщень - 9,0 кв.м.; житлової прибудови А'-1 площею 8,9 кв.м., прибудови А» -1 площею 11,4 кв.м., веранди а»-1 площею 10,6 кв.м., ґанку а площею 0,4 кв.м., над а козирок 2,1 кв.м., літньої кухні Б площею 24,7 кв.м., погребу під Б площею 8,3 кв.м., сараю В площею 12,1 кв.м., вбиральні Д площею 2 кв.м., душу Е площею 4,7 кв.м., навісу Ж площею 15,6 кв.м., навісу З площею 20,4 кв.м., що належали ОСОБА_12 та ОСОБА_11, кожному по 1/2 частині.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2011 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що домоволодіння №33 по вул. Сухий Острів в м. Дніпропетровську належало по 1/2 частині на праві власності ОСОБА_10, який помер 04 листопада 1979 року, та ОСОБА_11, яка померла 16 липня 1972 року (а.с. 8, 9, 11, 12).

Згідно повідомлення Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 06.07.2010 року № 1462 із заявою про прийняття спадщини або відмову від спадщини після смерті ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.41).

Згідно довідки квартального комітету №11 Ленінського району м. Дніпропетровська від 17.06.2010 року, на час смерті ОСОБА_11 16 липня 1972 року у домоволодінні №33 по вул. Сухий Острів в м. Дніпропетровську були зареєстровані проживаючими ОСОБА_12 з 29.12.1960 року по 20.03.1973 року, ОСОБА_13 з 02.08.1962 року по 12.11.2009 року (а.с. 52).

З вказаної довідки також вбачається, що на час смерті, 04 листопада 1979 року, ОСОБА_12 у домоволодінні №33 по вул. Сухий Острів в м. Дніпропетровську зареєстрований у якості проживаючого не був, він був знятий з реєстрації за даною адресою 20.03.1973 року. Станом на 04 листопада 1979 року у вказаному домоволодіння був зареєстрований ОСОБА_13 (а.с. 52).

Апеляційним судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_11 були її чоловік ОСОБА_12, син ОСОБА_13, а спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_12 був його син ОСОБА_13, який помер 28 вересня 2009 року (а.с. 13).

Разом з тим, суду не надано доказів, що вказаний перелік спадкоємців першої черги ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є вичерпним. Матеріали справи містять інформацію про сина ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1, який у період з 07.12.1964 року по 18.12.1967 року був зареєстрований проживаючим у домоволодінні №33 по вул. Сухий Острів в м. Дніпропетровську (а.с. 52), але зазначена особа чи його спадкоємці до участі у справі притягнуті не були.

Також судом встановлено, що після смерті ОСОБА_13 спадкоємцями першої черги є дочка ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_13) ОСОБА_15, син ОСОБА_8, які вчасно звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, та дружина померлого - ОСОБА_9, яка подала до нотаріальної контори заяву про відмову від належної їй частини спадщини на користь позивачки ОСОБА_6 (а.с. 11, 14, 15, 72 - 74).

Згідно копій свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_13 від 20.03.2010 року, ОСОБА_8 успадкував 1/3 частину, а ОСОБА_6 успадкувала 2/3 частини 49/100 часток домоволодіння №18/20 по вул. Сухий Острів у м. Дніпропетровську, грошових внесків з належними відсотками та компенсаційними виплатами, акцій з належними дивідендами ВАТ «Дніпропетровський трубний завод» (а.с. 85, 86).

Колегія звертає увагу, що суду не надані докази відмови нотаріуса у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння №33 по вул. Сухий Острів в м. Дніпропетровську. В судовому засіданні позивачкою та її представником визнано, що письмової відмови нотаріуса отримано не було; клопотання про надання суду відповідних доказів не заявлено.

Також судом встановлено, що згідно технічної документації (а.с. 100 - 104) домоволодіння №33 по вул. Сухий Острів в м. Дніпропетровську складається з житлового будинку А-1 загальною площею 42,9 кв.м, житлової прибудови А'-І площею 8,9 кв.м., прибудови А"-1 площею 11,4 кв.м., веранди а"-1 площею 10,6 кв.м., ґанку а площею 0,4 кв.м., козирку на а 2,1 кв.м., літньої кухні Б площею 24,7 кв.м., погребу під Б площею 8,3 кв.м., сараю В площею 12,1 кв.м., вбиральні Д площею 2 кв.м., душу Е площею 4,7 кв.м., навісу Ж площею 15,6 кв.м., навісу З площею 20,4 кв.м., воріт, колодязя, колонки, огорожі, тротуарів, доріжок та майданчиків, трубопроводу, вигрібної ями (а.с. 100-104). Прибудова А"-1 і веранда а"-1 збудовані самовільно (а.с. 100 - 104).

Письмові докази відведення земельної ділянки по вул. Сухий Острів, 33 в м. Дніпропетровську, надання її у користування чи власність суду не представлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України від 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК України від 1963 року, з відповідними змінами та доповненнями, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1261 діючого ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 діючого ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.1218 діючого ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від від 30.05.2008 року, з відповідними змінами та доповненнями, зокрема, роз»яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Частиною 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року, з відповідними змінами та доповненнями, передбачено, що на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що суду не надані докази відмови нотаріуса у видачі позивачці свідоцтва про право, в порядку спадкування, на домоволодіння №33 по вул. Сухий Острів в м. Дніпропетровську, колегія дійшла висновку про передчасне заявлення даного позову про встановлення факту і визнання права власності та відсутність підстав для його задоволення.

Колегія звертає увагу, що відповідач ОСОБА_8 позов ОСОБА_6 визнав, але від спадщини батька ОСОБА_13, яку прийняв належним чином, на користь позивачки не відмовлявся.

Крім того, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на прибудову А"-1 і веранду а"-1, які споруджені на території спірного домоволодіння, позов в частині визнання за позивачкою права власності на вказані прибудову і веранду задоволенню не підлягає також відповідно до вимог ст. 1218 діючого ЦК України.

Місцевий суд дійшов правильного висновку про безпідставність пред»явлення даного позову за вимогами ст. 392 ЦК України (а.с. 97 99), оскільки на час розгляду справи позивачка ОСОБА_6 не є власником спірного майна - домоволодіння №33 по вул. Сухий Острів в м. Дніпропетровську.

Колегія звертає увагу, що за наявності відмови нотаріуса в оформленні права на спірне майно, позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду за захистом своїх прав за правилами позовного провадження.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді