Апеляційний суд Івано-Франківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого: Васильковського В.М.

суддів: Вакарук В.М., Девляшевського В.А.

секретаря Возняк В.Д.,

з участю: позивачки ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду від 23 січня 2012 року,-

в с т а н о в и л а:

у вересні 2011 року ОСОБА_1 звернулася з даним позовом, мотивуючи його тим, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідачка, яка проживає по сусідству в будинку № 128, впорядковуючи заїзд зі своєї земельної ділянки вигребла гравій з-під бетонної основи паркана, яким огороджена її земельна ділянка, внаслідок чого паркан нахилився. Вартість робіт по зміцненню пошкодженого фундаменту становить 500 грн. Крім матеріальної шкоди їй завдана моральна шкода, яка проявилась в тому, що вона постійно нервувала, зверталась в різні інстанції, вживала ліки для відновлення здоровя. Просила стягнути з відповідачки завдану їй матеріальну шкоду в розмірі 500 грн., моральну шкоду в розмірі 100 грн. та судові витрати.

Рішенням Долинського районного суду від 23 січня 2012 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди відмовлено.

________________________________________________________________________________ Справа № 2/0906/63/2012 Головуючий у І інстанції Тураш В.А.

Провадження № 22ц/0990/486/2012 Суддя-доповідач ОСОБА_3

Категорія 30

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, не зясовано обставини, що мають значення для справи. При постановленні рішення суд першої інстанції не взяв до уваги її пояснення, що заїзд до прибудинкової території відповідачки загороджений воротами, що виключає прохід сторонніх осіб. Акт обстеження заїзду до прибудинкової території відповідачки від 17.08.2011 року, в якому вказано, що при встановленні воріт на своєму заїзді межових знаків ОСОБА_1 не порушувала, є необєктивним, оскільки у довідці № 95 від 18.01.2012 року зазначено, що земельна ділянка площею 0,25 га, на якій знаходиться впадина «Млинівка» (де саме влаштований заїзд і встановлені ворота), передана відповідачці в користування згідно рішення сільської ради тільки 22.09.2011 року. Суд не оцінив критично пояснення свідків відповідачки та докази, надані останньою, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи. Не взято до уваги фотографії, на яких видно похилений паркан в сторону влаштованого відповідачкою проїзду з частково відсутнім гравієм під фундаментом. Неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи призвело до неправильного висновку суду щодо відмови у відшкодуванні моральної шкоди. Просить оскаржуване рішення скасувати, постановити нове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на її користь 500 грн. матеріальної шкоди, 100 грн. моральної шкоди та судових витрат.

В засіданні апеляційного суду позивачка апеляційну скаргу підтримала, відповідачка доводи апеляційної скарги заперечила.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що згідно довідки виконкому Шевченківської сільської ради від 18.01.2012 року на присадибній ділянці відповідачки, площею 0,25 га, яка є в її користуванні згідно рішення сесії сільської ради від 22.09.2011 року, знаходиться впадина. Згідно акту комісії від 17.08.2011 року, при встановленні воріт на своїй земельній ділянці ОСОБА_2 не були порушені межові знаки між її земельною ділянкою та земельною ділянкою позивачки та не виявлено забору гравію з під огорожі останньої. Крім довідки про вартість гравійної суміші та вартості її перевезення, ОСОБА_1 не надано жодних доказів, які б доводили факт заподіяння позивачці матеріальної та моральної шкоди.

Висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачка не надала належні докази про наявність підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України для покладення обовязку на відповідачку відшкодувати майнову шкоду, завдану порушенням міцності бетонної основи паркана, яким огороджена земельна ділянка ОСОБА_1

Актом комісії з питань земельних відносин Шевченківської сільської ради від 17.08.2011 року встановлено, що ОСОБА_2 при встановленні воріт на своїй земельній ділянці не були порушені межові знаки між її земельною ділянкою та земельною ділянкою позивачки і не виявлено забору гравію з під огорожі ОСОБА_1

Крім того, позивачка не заперечує тієї обставини, що будь-яких матеріальних затрат на відновлення паркану та його бетонної основи, вона не понесла.

Із наданих позивачкою для огляду фотографій не вбачається ознак стороннього втручання в бетонну основу фундаменту паркану, має місце його природня руйнація.

Поясненням допитаних свідків та письмовим доказам суд першої інстанції дав належну оцінку.

Оскільки підстав для задоволення позову в частині відшкодування майнової шкоди не встановлено, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачці моральної шкоди.

Під час розгляду справи судом не були порушені норми матеріального та процесуального права. Законність і обґрунтованість рішення суду відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, переглянуто в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не спростовують правильності висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, тому підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Долинського районного суду від 23 січня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Вакарук В.М.

ОСОБА_4