Справа № 2-106/2011p.
Справа № 0417/2-42/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 вересня 2012 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючої судді Слюсар Л.П.

при секретарі Щіголєвій Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та моральної шкоди , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в січні 2010 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та моральної шкоди. Під час судового розгляду позивачем позовні вимоги уточнені. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві, уточненій позовній заяві посилався на те, що відповідачка ОСОБА_2 його знайома, з якою він підтримував тісні стосунки. Відповідачка повідомила йому, що в неї є квартира, яку вона бажає продати та запропонувала йому її придбати, оскільки в нього є діти то він вирішив придбати квартиру для свого сина ОСОБА_3. Відповідачка повідомила, що по квартирі борги по комунальним послугам і треба їх погасити для оформлення квартири і готувати документи по БТІ для нотаріуса, а оскільки у неї грошей не має для оформлення то вона попросила у нього аванс за квартиру у розмірі 30000 грн., який потім буде зарахований до всієї суми за договором купівлі-продажу. Оскільки в нього не було цих грошей, то він звернувся до своїх друзів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з проханням задати йому в борг кошти в розмірі 30000 грн., строком на один рік, вони погодилися і домовилися про передачу коштів на день народження 22 березня 2007 року, куди він запросив гостей і в тому числі відповідачку ОСОБА_2 На його дні народження 22 березня 2007 року ОСОБА_4 передала йому кошти в розмірі 30000 грн., про що він написав розписку і одразу ці кошти в присутності гостей він передав відповідачці ОСОБА_2, яка перерахувала кошти та поклала їх в свою сумку. Строком укладання нотаріального договору купівлі-продажу квартири було визначено строк півроку тобто 22 вересня 2007 року, загальна вартість продажу квартири відповідачка визначила у сумі 100000 грн. Оскільки з відповідачкою він працював на одному підприємстві тривалий час, і були в дуже близьких дружніх стосунках, тому він не уклав з нею у нотаріальній формі договір авансу або попередній договір купівлі- продажу квартири і не відібрав розписку на отримання нею авансу, бо він довіряв їй, та уклав з відповідачкою тільки усний договір авансу купівлі-продажу. Вважає, що між ним та відповідачкою по справі фактично виникли правовідносини за договором купівлі-продажу та передані ним в якості авансу кошти в сумі 30000 грн. та отримання відповідачкою ОСОБА_6 в підтвердження наміру укласти у подальшому нотаріальний договір купівлі-продажу квартири підтверджується копією розписки ОСОБА_4 про факт займу ним у них коштів для передачі їх відповідачці у якості авансу за договором купівлі-продажу, звернення з заявою в міліцію та талоном-повідомленням №216-08 від 16.04.2010 року по факту шахрайських дій відповідачки, її письмовим нагадуванням, адресованого відповідачці ОСОБА_2, про необхідність повернення у 10- денний строк заборгованої суми яка була передана ним у якості авансу за договором купівлі-продажу. З вересня 2007 року він став звертатися до відповідачки з проханням оглянути квартиру, оскільки квартиру вона показала тільки візуально посилаючись на те, що вона забула ключі, в подальшому відмовлялася показувати квартиру посилаючись на те, що вона зайнята, то що там робиться ремонт для продажу йому та інше. З 22.09.2007 року відповідачка всіляко відмовлялася та ухиляється від укладання договору купівлі-продажу квартири, повідомляючи що її чоловік заперечує проти продажу. На вимогу повернути кошти в сумі 30000 грн., вона спочатку не заперечувала про їх отримання, а потім стала відмовлятися їх повернути. Індекс інфляції за період з 22.09.2007 року по 01.06.2010 року, за 32 місяці склав 154,38%.

Розрахунок:102,9х102,2х102,1х102,9х102,7х109,69х103,1х114,56х100,8х99,5х99,9х101,1х101,7х101,5х102,1х102,9х101,5х101,4х100,9х100,5х101,1х99,9х99,8х100,8х100,9х101,1х100,9х101,8х101,9х100,9х100,9х100,9х=154,38%.

Сума основного боргу з урахуванням індексу інфляції станом на 01.06.2010 року становить 46360 грн. 00 коп.

Розрахунок: 30000 ( сума боргу) х 154,38 ( індекс інфляції) :100 = 46360 грн. 00 коп.

46360 грн. 00 коп. ( сума боргу з урахуванням індексу інфляції) 30000 грн.00 коп. (сума боргу) = 16360 грн. 00 коп.

Три відсотки річних за час прострочки складають 2400 грн.00 коп.

Розрахунок 3/12=0,25 відсоток за один місяць

З 22.09.2007 року по 01.06.2010 року складає 32 місяці.

0,25 ( відсоток за один місяць) х 32 ( місяці прострочки) =8 ( відсоток за 32 місяці).

30000 грн. 00 коп. ( сума боргу) х8 ( відсоток за 32 місяці):100 = 2400 грн.00 коп.

Всього сума боргу з урахуванням індексу інфляції та три відсотки річних складає 46360 грн. 00 коп. +24000 грн. 00 коп. = 48760 грн. 00 коп.

Крім того відповідачкою йому спричинена моральна шкода , яка ним оцінена 5000 грн. 00 коп. Просив суд: стягнути із відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 суму боргу( 30000 грн. 00 коп.) з урахуванням індексу інфляції (16360 грн. 00 коп.) за час весь прострочки в розмірі 48760 грн. 00 коп. та три відсотки річних за весь час прострочення в сумі 2400 грн.00 коп.; в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 5000 грн.; державне мито в розмірі 308 грн.50 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення 120 грн. 00 коп. та витрати на надання с правової допомоги.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги та уточненні позовні вимоги не визнали. Вказали, що ОСОБА_2 ніколи не займалася ріелторською діяльністю, коштів у ОСОБА_1 ніколи в борг не брала. Із пояснень позивача вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 на протязі пяти років виношувала умисел заволодіти грошима ОСОБА_1, навязувала йому допомогу у придбанні квартири на протязі пяти років, обіцяла придбати двокімнатну квартиру за 30000 грн., що по курсу Нацбанку України станом на 2007 рік становило 6000 доларів США. Але за таку суму у 2007 р. двокімнатну квартиру у м. Дніпропетровську придбати було неможливо. А тому версія ОСОБА_1 не відповідає дійсним обставинам. 22 березня 2007 року позивач ОСОБА_1, день народження якого начебто відзначали в суботу ( хоча за календарем 22 березня 2007 р. це звичайний будній робочий день четвер) не бачачи квартиру, не знаючи в якому районі міста вона розташована, не знаючи стану квартири, її планування та на якому поверсі вона розташована, без вагань, без розписки передає ОСОБА_2 фактично чужій людині достатньо великі кошти. Матеріалами кримінальної справи не доведено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склалися такі близькі та довірительні відносини, аби ОСОБА_1 вирішив передати їй велику суму грошових коштів без розписки або укладання будь-якого договору. Матеріалами кримінальної справи не доведено, що ОСОБА_2 займалася ріелторською діяльністю і мала можливість надати ОСОБА_1 у придбанні нерухомого майна. Матеріалами кримінальної справи не доведено, що ОСОБА_1 не мав реальної можливості на протязі пяти років звернутися до спеціаліста для придбання нерухомого майна. Матеріалами кримінальної справи не встановлено, що в 2007 р. або пізніше ОСОБА_2, розпоряджаючись грошима ОСОБА_1 на свій розсуд, придбала яке-небудь майно для себе у вигляді техніки, меблів, рухомого або нерухомого майна. ОСОБА_2 боролася, доказувала, що вона не винна, як могла в рамках закону. Її численні звернення до УВД Дніпропетровської області, в Новомосковську міжрайонну прокуратуру, в прокуратуру Дніпропетровської області, в генеральну прокуратуру завершувалися стандартними відписками, які зводились до того, що суд в усьому розбереться. Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2012 року кримінальна справа відносно ОСОБА_2, обвинуваченої у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України провадженням припинена. Просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Свідок ОСОБА_7, знайомив позивача, передачу грошей не бачив, не відомо за яку суму повинна була бути придбана квартира.

Свідок ОСОБА_8, дружина позивача, вказала, що знає відповідачку з 2002 року, її чоловік працював з нею разом на одній фірмі Услада. Домовленість про продажу квартири між її чоловіком та Борейко, щодо продажі квартири була в 2002 році, квартиру не бачила. Гроші передавалися Борейко в день народження 22.03.2007 року, яка перерахувала кошти і поклала їх в сумку, розписка не писалася.

Свідок ОСОБА_3, син позивача, вказав що познайомився з Борейко в 2002 році на ювілеї батька 50 років. Вона обіцяла продати квартиру, взяла гроші, а квартиру не продала. Квартиру не бачив.

Свідок ОСОБА_9, знайома позивача, вказала що познайомилася в себе дома із ОСОБА_2 років 7 назад вона приїхала з ОСОБА_1 вони їздили в Славяногірський монастир. 22.03.2007 року вона з чоловіком була на дні народження ОСОБА_1 де вони з чоловіком надали в борг ОСОБА_1 25000 грн., який написав їм розписку. Борг ОСОБА_1 їм повернув. ОСОБА_1 віддав гроші Борейко. Бачила, як ОСОБА_1 віддавав Борейко одну банківську упаковку по 200 грн. і пятисотки. Кошти ОСОБА_1 попросив в борг кошти для придбання квартири і оплату заборгованості. За яку суму обіцяла придбати квартиру Борейко їй не відомо. ОСОБА_1 не бачив квартиру ні до ні після передачі грошей.

Свідок ОСОБА_10, знайома сторін, ворожить на кавовій гущі, ОСОБА_1 знає з 2002 року, а ОСОБА_2 з 2004 року. З ОСОБА_2 її познайомив ОСОБА_1. 30.03.2007 року до неї прийшли Борейко і ОСОБА_1, поворожити та дізнатися за квартиру. ОСОБА_1 дав Борейко 20000 грн., щоб придбати квартиру, він довіряв їй.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_3, вивчивши матеріали цивільної справи, матеріали кримінальної справи 1/0427/109/2012, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 є знайомими і з 2001 року та працювали разом в цеху по виробництву безалкогольних напоїв приватного підприємства Услада.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як вказав в судовому засіданні позивач між ним та відповідачкою з 2002 року існувала усна домовленість щодо надання останньою допомоги в придбанні двокімнатної квартири, на що в 22 березня 2007 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 30000 грн., для погашення заборгованості по комунальним платежам та оформлення документів. Проте квартира придбана не була і кошти ОСОБА_2 позивачу не повернені, тому ОСОБА_1 звернувся з заявою начальника Індустріального РО Дніпропетровського ГУ МУСВС України в Дніпропетровській області із заявою про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності .

Постановою Новомосковського міськрайонного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2012 року кримінальна справа відносно ОСОБА_2, обвинуваченої у скоєні злочину передбаченого ч.2 ст.190 КК України провадженням припинена. При цьому встановлено, що допитана у судовому засіданні ОСОБА_2 винною себе не визнала та заявила клопотання про припинення кримінальної справи відносно неї, звільнення від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строку давності. При цьому суд вирішив клопотання ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі та при цьому не вдавався в оцінку наданих досудовим слідством та дослідженими в судовому засіданні доказам, у тому числі і показання підсудної ( а.с. 88-89).

В своїй позовній заяві поданій в січні 2010 року правовою підставою позовних вимог позивачем було вказано боргові зобовязання ст.ст.1046-1049 ЦК України, однак в уточненій позовній заяві правові підстави були змінені та вказано, про те, що кошти були надані відповідачці в якості авансу, для придбання квартири, однак позивачем не визначено норми матеріально права, які регулюють дані правовідносини.

У відповідності до ч. 1 ст. 571 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Згідно з вимогами п.3 ст.208 ЦК України в письмовій формі належить учиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує в двадцять і більше разів неоподатковуваний мінімум доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу.

Отже догорів, за яким позивач передавав відповідачці гроші для придбання квартири мав бути вчинений у письмовій формі, чого в цьому випадку не було.

В судовому засіданні не знайшло підтвердження факт передачі авансу на придбання квартири та домовленість між сторонами про укладання в подальшому договору купівлі-продажу квартири, оскільки договір не укладався в письмовій формі, крім того в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не бачив квартиру, не знав в якому районі міста вона розташована, не знав стану квартири, її планування та на якому поверсі вона розташована. Матеріалами кримінальної справи не доведено, що ОСОБА_2 займалася ріелторською діяльністю і мала можливість надати ОСОБА_1 у придбанні нерухомого майна, також не доведено, що ОСОБА_1 не мав реальної можливості на протязі пяти років звернутися до спеціаліста для придбання нерухомого майна. Крім того, матеріалами кримінальної справи не встановлено, що в 2007 р. або пізніше ОСОБА_2, розпоряджаючись грошима ОСОБА_1 на свій розсуд, придбала яке-небудь майно для себе у вигляді техніки, меблів, рухомого або нерухомого майна. Також оголошені в рамках кримінальної справи та надані суду орієнтовні розрахунки заборгованості за двокімнатну квартиру за шість років по квартплаті та комунальні послуги склала б приблизно 12418,56 грн., тобто вказана сума вдвічі менше суми, яку начебто ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості. Вартість двокімнатних квартир станом на березень 2007 року, відповідно газети Бесплатно всегда становила від 40000 до 55000 доларів США, що за курсом НБУ за 2007 р. було еквівалентно 00 гривень.

Суд не може прийняти показання свідків, а саме знайомих позивача ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, дружини ОСОБА_8, сина ОСОБА_3, та на підставі лише цих пояснень вважати доказаним існування між сторонами домовленості щодо придбання квартири, оскільки суду не надано жодного обєктивного доказу по справі.

Виходячи із вищевикладеного приходить до висновку що позовні вимоги позивача щодо стягнення суми боргу не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та задоволенню не підлягають.

Позивачем заявлені позовні вимоги, щодо стягнення індексу інфляції та три відсотки річних

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в цій частині позову, оскільки вони не ґрунтуються на законі, та звертає увагу на наданий розрахунок суми, який здійснений за лише відомою позивачем формулою.

Позивачем заявлені вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн.

Суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог в цій частині позову, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись: ст. ст.208,206,625, 1047,1049, 1050,1167 ЦК України, ст. ст. 3,7,11,15, 57, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар