ун. № 2-251/11
пр. № 2/2608/140/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2012 року

Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Чалої А.П.,

при секретарях - Ковтун Р.Г.,

ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_3

до ОСОБА_4

про поділ частини будинку як спадкового майна та усунення перешкод в

користуванні успадкованою частиною будинку

та за зустрічним позовом

ОСОБА_4

до ОСОБА_3,

3-тя особа: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю м.Києва

про поділ частини будинку як спадкового майна

та визнання права власності на прибудови як об*єкти самочинного

будівництва, -

В С Т А Н О В И В :

25.05.2007р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та з врахуванням уточнених і доповнених під час розгляду справи позовних вимог просив: поділити в натурі належну їх з відповідачкою матері - ОСОБА_5, яка померла 23.08.2001р., частину будинку №7/31 по вул.Таращанській в м.Києві, виділивши йому житлову кімнату площею 13,3 кв.м., житлову кімнату площею 17,3 кв.м., коридор площею 4,2 кв.м., кухню площею 5,6 кв.м., а відповідачці просив виділити житлову кімнату площею 18,4 кв.м., житлову кімнату площею 21,2 кв.м., коридор площею 1,5 кв.м., коридор площею 6,4 кв.м., передню площею 6,2 кв.м., ванну площею 3,1 кв.м. і вбиральню площею 1,7 кв.м, стягнути з відповідачки на його користь грошову компенсацію за 4,5 кв.м. житлової площі та 4,55 кв.м. загальної площі в будинку 7/31 по вул.Таращанській в м.Києві, а також усунути йому перешкоди в користуванні виділеною частиною спадкового майна та зобов*язати відповідачку не перешкоджати йому користуватися цією виділеною частиною спадкового майна, обґрунтовуючи позовні вимоги наступним.

Відповідачка є його рідною сестрою і 23.08.2001р. померла їх мати ОСОБА_5

На підставі рішення Ленінградського районного суду м.Києва від 03.12.1984р. ОСОБА_5 була власником 3/10 частин будинковолодіння по вул.Таращанській, 7/31 в м.Києві та їй було виділено в користування житлову кімнату площею 17,3 кв.м., житлову кімнату площею 13,3 кв.м., 2/3 частини веранди 5,8 кв.м., 2/3 частини передньої 4,4 кв.м., а також ? частину господарського сараю, 1/3 частину огорожі, 1/3 частину зовнішніх мереж та благоустрою, дворову вбиральню.

Цим же рішенням суду за їх батьком ОСОБА_6 було визнано право власності на 3/10 частини будинковолодіння по вул.Таращанській, 7/31 в м.Києві та виділено йому в користування житлову кімнату площею 11,2 кв.м., кухню площею 6,6 кв.м., ванну 7 кв.м., 1/3 частину веранди 2,9 кв.м., 1/3 частину передньої 2,2 кв.м., а також ? частину господарського сараю, погреб, 1/3 частину огорожі.

Після смерті матері ОСОБА_5, сторони: ОСОБА_3 і ОСОБА_4 успадкували по ? частині від 3/10 частин житлового будинку по вул.Таращанській, 7/31 в м.Києві, тобто, по 3/20 частини.

Але, як вказує позивач, за життя мати побудувала прибудови до виділеної їй частини спірного будинку, а саме: житлову кімнату площею 18,4 кв.м., житлову кімнату-мансарду площею 21,2 кв.м., а також нежитлові допоміжні приміщення: коридор площею 1,5 кв.м., коридор площею 6,4 кв.м., передню площею 6,2 кв.м., ванну кімнату площею 3,1 кв.м., вбиральню площею 1,7 кв.м., які залишились ними не успадкованими, хоча входять у склад спадкового майна.

А тому, позивач просив здійснити поділ спадкового майна з врахуванням і цих не успадкованих ними прибудов.

Просив задовольнити позов на підставі ст. 367 ЦК України.

Відповідачка ОСОБА_4 з позовними вимогами ОСОБА_3 не погодилась та звернулась до позивача із зустрічним позовом, в якому з врахуванням уточнених і доповнених позовних вимог просила поділити спадкове майно їх матері, а саме: 3/10 частини житлового будинку по вул.Таращанській, 7/31 в м.Києві з надвірними будівлями і спорудами без врахуванням добудов у відповідності до варіанту №2 висновку №3621/3622 судової будівельно-технічної експертизи від 06.03.2009р. (а.с. 120 ОСОБА_1 №1), виділивши в її користування житлову кімнату площею 17,3 кв.м., 2/3 частини веранди площею 5,8 кв.м., 2/3 частини прихожої площею 4,4 кв.м., а позивачу виділити в користування житлову кімнату площею 13,3 кв.м. Різницю вартості ідеальної частки в сумі 8 544 грн. 06 коп. компенсувати ОСОБА_3, а інше спадкове майно: ? частину сараю, 1/3 частину огорожі, 1/3 частину зовнішніх мереж та надвірну вбиральню залишити у їх спільному користуванні. Також, ОСОБА_4 просила визнати за нею право власності на добудови, а саме: 3-9 площею 18,4 кв.м., 3-10 площею 21,2 кв.м., 3-5 площею 6,2 кв.м., 3-8 площею 3,1 кв.м., 3-6 площею 1,7 кв.м., 3-7 площею 1,5 кв.м., 3-11 площею 6,4 кв.м., обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги тим, що вказані вище прибудови не входять у склад спадщини, оскільки побудовані нею особисто за власні кошти, а мати була хворою людиною, постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, де постійно доглядала за хворою сестрою, у зв*язку з чим фізично не мала змоги здійснювати будівництво прибудов, а також не мала грошових коштів для будівництва, оскільки проживала на пенсію хворої сестри.

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю м.Києва явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про день і час розгляду справи повідомлялась належним чином, заперечень проти позовних вимог суду не надала, про поважність причин неявки представника суд не повідомила.

Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника третьої особи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача і його представника, відповідачки і її представника, допитавши свідків за клопотання відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що основні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 23.08.2001р. померла ОСОБА_5 (а.с. 221 ОСОБА_1 №1 копія свідоцтва про смерть), яка була матір*ю ОСОБА_3 і ОСОБА_4

На підставі рішення Ленінградського районного суду м.Києва від 03.12.1984р. ОСОБА_5 була власником 3/10 частин будинковолодіння по вул.Таращанській, 7/31 в м.Києві та їй було виділено в користування житлову кімнату площею 17,3 кв.м., житлову кімнату площею 13,3 кв.м., 2/3 частини веранди 5,8 кв.м., 2/3 частини передньої 4,4 кв.м., а також ? частину господарського сараю, 1/3 частину огорожі, 1/3 частину зовнішніх мереж та благоустрою, дворову вбиральню (а.с. 6-8 ОСОБА_1 №1 копія рішення суду).

Цим же рішенням суду за батьком сторін ОСОБА_6 було визнано право власності на 3/10 частини будинковолодіння по вул.Таращанській, 7/31 в м.Києві та виділено йому в користування житлову кімнату площею 11,2 кв.м., кухню площею 6,6 кв.м., ванну 7 кв.м., 1/3 частину веранди 2,9 кв.м., 1/3 частину передньої 2,2 кв.м., а також ? частину господарського сараю, погреб, 1/3 частину огорожі.

Після смерті матері ОСОБА_5 сторони: ОСОБА_3 і ОСОБА_4 успадкували по ? частині від 3/10 частин житлового будинку по вул.Таращанській, 7/31 в м.Києві, тобто, по 3/20 частини (а.с. 5, 42 ОСОБА_1 №1 копії свідоцтв про право на спадщину за законом).

25.09.2004р. ОСОБА_6 подарував ОСОБА_4 належні йому 3/10 частини житлового будинку по вул.Таращанській, 7/31 в м.Києві з надвірними будівлями і спорудами (а.с. 178 ОСОБА_1 №1 копія договору дарування частини будинку) і, таким чином та з цього часу, до відповідачки перейшла в користування та частина спірного житлового будинку, яка була виділена ОСОБА_6 рішенням Ленінградського районного суду м.Києва від 03.12.1984р.

Як вказано в рішенні виконавчого комітету Ленінградської районної ради №281 від 04.06.1990р. «Про самочинну прибудову до будинків», до виконкому Ленінградської районної ради народних депутатів звернулися власники будинків, які належать їм на праві особистої власності і мають самочинні прибудови, а саме: згідно з рішенням нарсуду 3/10 частини будинку №7/31 по вул.Таращанській належать ОСОБА_5; до прибудови дана частина будинку складалася з двох жилих кімнат площею 30,6 кв.м., корисною площею 40,4 кв.м.; у зв*язку зі збільшенням сім*ї та з метою поліпшення побутових умов проживаючих (2 сім*ї 6 осіб), ОСОБА_5 самочинно прибудувала приміщення, після чого дана частина будинку стала складатися з чотирьох жилих кімнат площею 70,2 кв.м., корисною площею 98,9 кв.м. та дозволено зареєструвати в бюро технічної інвентаризації самочинно прибудовані та переобладнані приміщення та будівлі, а саме: ОСОБА_5 частину будинку жилою площею 70,2 кв.м., корисною площею 98,9 кв.м. за призначенням (а.с. 165 ОСОБА_1 №1 копія рішення виконкому).

Таким чином, в 1990р. самочинні прибудови та переобладнані приміщення стали власністю ОСОБА_5, що підтверджується технічним паспортом на спірне домоволодіння (а.с. 43-47 ОСОБА_1 №1 копія).

Аналогічна думка була висловлена і Апеляційним судом м.Києва в ухвалі від 20.04.2010р. (а.с. 53-56 ОСОБА_1 №2).

Задовольняючи основний позов частково, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов*язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В даному спірному випадку, самочинні прибудови та переобладнані приміщення, які були власністю ОСОБА_5 як спадкодавця та увійшли до складу спадщини, сторонами в справі як спадкоємцями не успадковані, що є необхідним для здійснення поділу всього спадкового майна в цілому.

Приймаючи до уваги те, що для поділу спадкового майна, суд повинен встановити його повний обсяг, виходячи з рівності часток спадкоємців у спадковому майні, не можливості вирішення інших позовних вимог без вирішення питання щодо права власності на самочинні прибудови і перебудови, суд вважає за необхідне визнати за кожним із сторін право власності на ? частину самочинних прибудов та переобладнаних приміщень, які належали спадкодавцю ОСОБА_5 і не були успадковані сторонами, а саме: житлові кімнати площею 18,4 кв.м. (3-9), 21,2 кв.м. (3-10), коридор площею 1,5 кв.м. (3-7), коридор площею 6,4 кв.м. (3-11), передню площею 6,2 кв.м. (3-5), ванну кімнати площею 3,1 кв.м. (3-8), вбиральню площею 1,7 кв.м. (3-6) в житловому будинку по вул.Таращанській, 7/31 в м.Києві.

Таким чином, повний обсяг спадкового майна після смерті матері сторін ОСОБА_5, яка померла 23.08.2001р., в сукупності складається із: житлових кімнат площею 13,3 кв.м. (3-4), 17,3 кв.м. (3-3), 18,4 кв.м. (3-9), 21,2 кв.м. (3-10), кухні площею 5,6 кв.м. (3-2), коридору площею 4,2 кв.м. (3-1), коридору площею 1,5 кв.м. (3-7), коридору площею 6,4 кв.м. (3-11), передньої площею 6,2 кв.м. (3-5), ванної кімнати площею 3,1 кв.м. (3-8), вбиральні площею 1,7 кв.м. (3-6), а також сараю під літерою «Б», сараю з погребом під літерою «В», спорудження №1-6, І в житловому будинку по вул.Таращанській, 7/31 в м.Києві з надвірними будівлями та спорудами, а ОСОБА_3 і ОСОБА_4 мають рівні частки в повному обсязі спадкового майна своєї матері.

Щодо основної позовної вимоги про поділ в натурі спадкового майна.

У відповідності до частини 2 ст.367 ЦК України, у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Тобто, юридичним наслідком поділу нерухомого спільного часткового майна в натурі є зміна його правового статусу на окремий, самостійний об*єкт інвентаризації і відповідно припинення спільної часткової власності на це майно, у зв*язку з чим необхідною умовою такого поділу є його технічна можливість.

Але, в даному спірному випаду мова йде про спадкове майно, яке в сукупності складає частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та в справі відсутні докази про технічну можливість саме поділу в натурі цього нерухомого майна в розумінні діючого законодавства ст.367 ЦК України.

Враховуючи наведене, основні позовні вимоги про поділ спадкового майна в натурі не можуть бути задоволені, оскільки суду не надано доказів про технічну можливість такого поділу, а можливо ставити питання лише про встановлення конкретного порядку користування спільним частковим майном.

Щодо основної позовної вимоги про встановлення конкретного порядку користування спадковим майном.

Так, відповідно до частини 3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності…

Тобто, для вирішення питання про можливість та наявність варіантів встановлення конкретного порядку користування нерухомим майном, що перебуває в спільній частковій власності, необхідні спеціальні знання.

Для вирішення даного питання, що потребує спеціальних знань, в порядку забезпечення доказів, ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 07.10.2010р. за клопотання позивача була призначена судова будівельно-технічна експертиза (а.с. 200-201 ОСОБА_1 №2 ухвала суду), проти призначення якої відповідачка ОСОБА_4 заперечувала та подала на неї апеляційну скаргу, яка ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 20.10.2010р. була повернута до суду першої інстанції (а.с. 219 ОСОБА_1 №2 ухвала суду).

За проведення експертизи ОСОБА_3 сплатив 3 222 грн. (а.с. 233 копія квитанції).

Але, листом від 21.09.2011р. матеріали справи повернуті до суду без експертного висновку з тих мотивів, що експерту не надано доступу для вільного натурного обстеження спірного домоволодіння (а.с. 224 ОСОБА_1 №2 лист).

Як вбачається з клопотання судового експерта ОСОБА_7, відповідачка ОСОБА_4 відмовилась надати експерту доступ до об*єкта дослідження, у зв*язку з чим експерт звертався до суду для втручання (а.с. 73 ОСОБА_1 №1 клопотання експерта).

Обставини справи про те, що ОСОБА_4 не надала експерту вільного доступу до об*єкта дослідження підтвердив ОСОБА_3, за клопотанням якого була призначена експертиза та ним оплачена.

Наведене свідчить про перешкоджання відповідачкою ОСОБА_4 в забезпеченні доказів шляхом проведення судової будівельно-технічної експертизи і ухилення від її проведення.

У зв*язку з наведеним, позивач і його представник просили застосувати в даному випадку правила частини 1 ст. 146 ЦПК України та стягнути з відповідачки вартість судової експертизи, яка не була проведена з її вини.

Відповідно до вказаної вище процесуальної норми, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу не можливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з*ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

В даному спірному випадку, достовірно встановлені обставини, які свідчать про свідоме ухилення відповідачки ОСОБА_4 від проведення судової будівельно-технічної експертизи, у зв*язку з чим суд вважає за можливе застосувати наслідки, передбачені частиною 1 ст.146 ЦПК України та визнати за можливе технічно встановлення конкретного порядку користування спірним спадковим майном за варіантом, про який просить позивач в уточненому позові, задовольнивши основні позовні вимоги в цій частині, а саме: виділити в користування ОСОБА_3 житлові кімнати площею 13,3 кв.м. і 17,3 кв.м., коридор площею 4,2 кв.м., кухню площею 5,6 кв.м. в житловому будинку по вул.Таращанській, 7/31 в м.Києві з надвірними будівлями і спорудами, а ОСОБА_4 виділити в користування житлові кімнати площею 18,4 кв.м. і 21,2 кв.м., коридор площею 1,5 кв.м., коридор площею 6,4 кв.м., передню площею 6,2 кв.м., ванну кімнату площею 3,1 кв.м., вбиральню площею 1,7 кв.м. в цьому ж будинку.

Іншу частину спадкового майна, яке успадковано сторонами, а саме: сарай під літерою «Б», сарай з погребом під літерою «В», спорудження №1-6, І в спірному житловому будинку, суд встановлює відповідно до свідоцтв сторін про право на спадщину за законом та вважає за необхідне залишити його в спільному користуванні ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Як пояснив позивач, відповідачка чинить йому перешкоди в користуванні спадковим майном та не визнає, що прибудови і перебудови зроблені матір*ю, а не нею, зберігає у спірних приміщеннях свої речі, користується ними, чим фактично перешкоджає йому вільно користуватися спадковим майном.

Доказів в спростування цих обставин суду не надано, а навпаки, заперечуючи проти основного позову і обґрунтовуючи зустрічний, відповідачка фактично визнала, що не бажає, щоб позивач користувався спадковим майном, окрім житлової кімнати площею 13,3 кв.м.

Враховуючи наведене, суд визнає обставини про перешкоди позивачу у вільному користуванні спадковим майном обґрунтованими, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають частковому задоволенню, в межах виділеної йому в користування частки в спадковому майні і спільного спадкового майна.

Щодо основної позовної вимоги про стягнення грошової компенсації.

Так, згідно частини 3 ст.358 ЦК України, грошова компенсація допускається лише у випадку не можливості встановлення конкретного порядку користування спільною частковою власністю, або у випадку припинення права власності (Глава 25 ЦК України).

В даному випадку, суд визнав за можливе встановити конкретний порядок користування спірним домоволодінням за варіантом, про який просив позивач, частки у власності сторін щодо спадкового майна (по ? частині) залишились не змінними, що виключає стягнення грошової компенсації за різницю від ідеальних часток сторін при встановленні конкретного порядку користування спільним частковим майном, а тому основні позовні вимоги в цій частині не можуть бути задоволені, оскільки не ґрунтовані на нормах матеріального закону.

Що стосується зустрічного позову, суд приходить до наступного.

Зустрічні позовні вимоги про поділ спадкового майна і стягнення грошової компенсації не підлягають задоволенню із зазначених вище підстав.

Про відмову в зустрічному позові про встановлення конкретного порядку користування спірним спадковим майном за варіантом, про який просила відповідачка, суд прийшов з врахуванням наступного.

Так, відповідно до висновку №3621/3622 судової будівельно-технічної експертизи від 06.032009р., поділ 3/10 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вул.Таращанській, 7/31 в м.Києві, у відповідності до часток сторін та вимог нормативних документів, без врахування добудов не вбачається можливим.

В зустрічному уточненому позові відповідачка саме просила поділити 3/10 частини спадкового майна без врахування добудов, а тому такі позовні вимоги не можуть бути задоволені з технічної точки зору.

Крім цього, судом встановлено, що спірні добудови та перебудови були власністю спадкодавця ОСОБА_5, а тому увійшли до спадкової маси та враховані при встановлення конкретного порядку користування усім спадковим майном.

Посилання відповідачки і її представника в обґрунтування зустрічних позовних вимог на те, що ОСОБА_5 була хворою людиною, постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки доглядала за хворою сестрою, у зв*язку з чим фізично не мала змоги здійснювати будівництво прибудов, а також не мала грошових коштів для будівництва, оскільки проживала на пенсію хворої сестри, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки юридичного і правового значення для вирішення даної справи не мають виходячи з того, що згідно діючого законодавства фізичний і матеріальний стан особи не ставиться в залежність для виникнення у неї права власності на певне новоутворене або інше майно.

Тобто, доказом власності є наявність у особи правовстановлюючого документу на це майно і не має юридичного значення, чи особисто ця особа приймала участь у створенні даного майна і за які кошти це створення майна відбувалось, а також де мешкала ця особа.

Враховуючи наведені мотивування, суд не приймає до уваги показання свідків, допитаних за клопотання відповідачки, а саме: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, оскільки вони не мають правового значення в даному спорі.

Відмовляючи в зустрічному позові, судом, також, враховано те, що ОСОБА_4 стала співвласником спірного домоволодіння лише після дарування їй своєї частини батьком ОСОБА_6 25.09.2004р., а в період часу, коли відповідачка вказувала, що вона здійснювала добудови і прибудови, співвласниками спірного будинку були лише ОСОБА_6А і ОСОБА_5, яка і здійснила прибудови і добудови у зв*язку зі збільшенням родини до своєї частини будинку та отримала згоду у встановленому законом порядку на їх державну реєстрацію.

На питання суду про те, чому за життя матері після будівництва спірних добудов в 1990р. і до смерті ОСОБА_5 23.08.2001р., тобто, за 11 років, ОСОБА_4 не вирішила питання про відчуження матір*ю на її користь прибудов, які, як вона вказувала, побудувала власними силами та за власні кошти, відповідачка відповіла, що мати мала намір відчужити на її користь спірні добудови і прибудови, але не встигла, оскільки постійно мешкала в с.Погибляк Черкаської області.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв*язку, суд приходить до часткової обґрунтованості основних позовних вимог і не обґрунтованості зустрічних позовних вимог.

На підставі ст. 88 ЦПК України та виходячи із обсягу задоволених позовних вимог і не проведення експертного дослідження з вини відповідачки, суд вважає за необхідне стягнути з останньої судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 68 грн., витрат на ІТЗ розгляду справи в сумі 30 грн., а також 3 222 грн. вартості експертного дослідження, згідно наданих письмових доказів.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 317, 319, 328, 355, 358, 391, 1218, 1267 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 146, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Основний позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 і ОСОБА_4 право власності на наступне спадкове майно: житлові кімнати площею 18,4 кв.м. (3-9), 21,2 кв.м. (3-10), коридор площею 1,5 кв.м. (3-7), коридор площею 6,4 кв.м. (3-11), передню площею 6,2 кв.м. (3-5), ванну кімнати площею 3,1 кв.м. (3-8), вбиральню площею 1,7 кв.м. (3-6) в житловому будинку по вул.Таращанській, 7/31 в м.Києві по ? частині за кожним в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 23.08.2001р.

Встановити конкретний порядок користування між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 спадковим майном після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 23.08.2001р., що в сукупності складається із: житлових кімнат площею 13,3 кв.м. (3-4), 17,3 кв.м. (3-3), 18,4 кв.м. (3-9), 21,2 кв.м. (3-10), кухні площею 5,6 кв.м. (3-2), коридору площею 4,2 кв.м. (3-1), коридору площею 1,5 кв.м. (3-7), коридору площею 6,4 кв.м. (3-11), передньої площею 6,2 кв.м. (3-5), ванної кімнати площею 3,1 кв.м. (3-8), вбиральні площею 1,7 кв.м. (3-6), а також сараю під літерою «Б», сараю з погребом під літерою «В», спорудження №1-6, І в житловому будинку по вул.Таращанській, 7/31 в м.Києві з надвірними будівлями і спорудами.

Виділити в користування ОСОБА_3 житлові кімнати площею 13,3 кв.м. (3-4) і 17,3 кв.м. (3-3), коридор площею 4,2 кв.м. (3-1), кухню площею 5,6 кв.м. (3-2) в житловому будинку по вул.Таращанській, 7/31 в м.Києві з надвірними будівлями і спорудами.

Виділити в користування ОСОБА_4 житлові кімнати площею 18,4 кв.м. (3-9) і 21,2 кв.м. (3-10), коридор площею 1,5 кв.м. (3-7), коридор площею 6,4 кв.м. (3-11), передню площею 6,2 кв.м. (3-5), ванну кімнату площею 3,1 кв.м. (3-8), вбиральню площею 1,7 кв.м. (3-6) в житловому будинку по вул.Таращанській, 7/31 в м.Києві з надвірними будівлями і спорудами.

Іншу частину спадкового майна, а саме: сарай під літерою «Б», сарай з погребом під літерою «В», спорудження №1-6, І в житловому будинку по вул.Таращанській, 7/31 в м.Києві з надвірними будівлями і спорудами залишити в спільному користуванні ОСОБА_3 і ОСОБА_4.

ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні виділеною йому частиною спадкового майна і спільним спадковим майном та зобов*язати ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_3 користуватися виділеною йому частиною спадкового майна і спільним спадковим майном.

В іншій частині основного позову і у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, 07.10.1964р. народження, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, що мешкає в м.Києві, вул.Таращанська, 7/31, приватний будинок, на користь ОСОБА_3, 15.03.1957р. народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 в Польщі, мешкає в м.Києві, вул.Таращанська, п/б, судовий збір в сумі 68 грн. і витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 30 грн., а також 3 222 грн. вартості експертного дослідження.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: