Броварський міськрайонний суд Київської області
========================================================================
Справа № 2-3810/11
Провадження № 2/1007/330/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

при секретарі Cулоєвій А.А., Самогран С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив суд розірвати шлюб, та визначити місце проживання дитини з ним за адресою місця проживання та реєстрації, а саме АДРЕСА_1.

Свій позов обґрунтовував тим, що 04 жовтня 2006 року між ним та відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації зроблений відповідний актовий запис за № 814.

Від спільного шлюбу в них 27 січня 2007 року народився син ОСОБА_3, який на даний момент проживає та зареєстрований з позивачем за адресою АДРЕСА_2.

З 06 квітня 2007 року позивач оформив за місцем своєї роботи декретну відпустку по догляду за дитиною до досягнення ним трьох річного віку.

Із серпня 2008 року син ОСОБА_3 почав проживати разом із дідусем та бабусею (батьками позивача) за вказаною вище адресою, а позивач вийшов на нову роботу з метою покращення матеріального становища родини.

З 01 вересня 2008 року працює на посаді заступника начальника контрактно-договірного відділу департаменту правового забезпечення АТ Ощадбанк.

Позивач зазначає, що протягом трьох останніх років спільне сумісне життя з відповідачем погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, сторони спільно не ведуть спільного господарства, сумісно не проживають. Позивач вказує, що відповідач постійно нехтувала сімейними цінностями, з її ініціативи між ними постійного виникали сварки, відповідач самоусунулась від виховання дитини, приїжджаючи до дитини 1-2 рази на місяць.

Відповідач не погоджується з пропозицією залишити дитину за її постійним місцем проживання та розірвати шлюб, позивач вважає, що зміна постійного місця проживання сина негативно вплине на психічний стан дитини, оскільки дитина постійно відвідує садок, перебуває на обліку в місцевій лікарні, має друзів однолітків, забезпечений необхідним та має умови для всебічного розвитку, а тому позивач категорично заперечує проти зміни місця проживання ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги повністю підтримав, просив їх задовольнити, пояснення надав аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідач позовні вимоги частково визнала, не заперечувала проти того, щоб син проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки за вказаною адресою також проживає мати позивача, яка постійно про нього піклується, але до того часу поки син не піде до першого класу. Крім того суду пояснила, що дійсно після народження сина вона перебувала у декретній відпустці менше півроку, а потім вони із позивачем спільно вирішили, про вихід її на роботу, так як її розмір заробітної плати був значно вищім це надасть змогу покращити матеріальний стан сімї доки дитина не підросте, а позивач залишився доглядати дитину. В серпні 2008 року вони передали дитину батькам позивача, так як позивач також вийшов на роботу, і відвідували дитину на вихідні та свята. Також на більш тривалі вихідні та відпустки забирали дитину до себе в Київ. Відповідач підтвердила ту обставину, що вони з позивачем вже довгий час разом не проживають, але вважає, що їх сімю можливо зберегти.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області підтримала позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини з батьком, посилаючись на позитивний висновок складений за результатами розгляду заяви ОСОБА_1

Суд вислухавши позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 жовтня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, про що свідчить актовий запис за № 814 у Книзі реєстрації шлюбів.

Від спільного шлюбу в них 24 січня 2007 року народився син ОСОБА_3, про що зроблено відповідний актовий запис за № 219, та видано свідоцтво про народження серії 1-БК № 077927.

Як вбачається з наказу № 19К від 06 квітня 2007 року ОСОБА_1 надавалась відпустка для догляду за дитиною до досягнення ним трирічного віку з 06 квітня 2007 року по 23 січня 2010 року.

На даний час дитина ОСОБА_3 дійсно проживає та зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, за вказаною адресою також проживають та зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 батько дитини, що підтверджується виданою 24 жовтня 2011 року за № 1671 довідкою сільським головою с. Літки.

За місцем роботи позивач характеризується з позитивної сторони, має достатню заробітну плату для утримання неповнолітньої дитини, що встановлено на підставі характеристики з місця роботи від 28 жовтня 2011 року та довідки про заробітну плату від 04 жовтня 2011 року № 16/1 1079.

У дитини ОСОБА_3 за місцем його проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 є належне матеріально-побутове забезпечення, належні умови для виховання та харчування дитини, що підтверджено складеним актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 01 лютого 2012 року та висновком про визначення місця проживання дитини від 12 березня 2012 року № 265/07-12.

Відповідно ст. 161 Сімейного Кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов?язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров?я та інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи, що дитина з серпня 2008 року постійно проживає за вказаною позивачем адресою, позивач позитивно характеризується за місцем роботи, має достатній дохід, створив дитині необхідні умови для її життя та повноцінного розвитку, не перешкоджає дитині у спілкуванні з матір?ю, тому суд вважає за можливе визначити місце проживання дитини саме з ним. Також судом враховано, що дитина з 13 жовтня 2008 року проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідує дитячий садочок за місцем проживання, між батьками визначений саме такий спільний порядок виховання та проживання дитини, зміна постійного проживання може негативно вплинути на дитину.

Крім того, судом встановлено, що з 2008 року сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, спілкуються лише з приводу відвідин сина відповідачем, тому шлюб має формальний характер і підлягає розірванню.

Керуючись ст. ст.110-112, 161 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 57 - 60, 213-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Шлюб зареєстрований 04 жовтня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві, про що свідчить актовий запис №814 розірвати.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3.

Стягнути з кожного ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держависудовий збір по 8 грн. 50 коп. при реєстрації розірвання шлюбу в органах Загсу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. Г. Радзівіл