Справа №2-349/12 Головуючий у суді у 1 інстанції - Свиненко
Номер провадження 22-ц/1890/1303/12 Суддя-доповідач - Сибільова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2012 року м.Суми

Колегія суддів з розгляду справ цивільного судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

Головуючого - Сибільової Л. О.,

суддів - Гагіна М. В., Дубровної В. В.,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 травня 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 травня 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1500 грн. за завдану майнову шкоду, 250 грн. за завдану моральну шкоду, 832 грн. 43 коп. на повернення судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, які мають значення для справи, які суд вважав встановленими. просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У лютому 2012 року позивачка звернулась до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 20 жовтня 2011 року близько 10 - 00 години виконувалось рішення Шосткинського міськрайонного суду про вселення ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1, що належить колишньому чоловіку відповідачки ОСОБА_3, і вона, позивачка, знаходилась у вказаній квартирі, оскільки ОСОБА_3 є її рідним братом.

Разом з ОСОБА_1 до квартири прийшли працівники ДВС в м.Шостка, які зачитали рішення суду і почали вибирати кімнату для проживання відповідачки.

Під час проведення вищевказаних дій вона, позивачка, тримала в руках цифрову камеру CANON і стояла біля вхідних дверей. В цей час до неї підійшла ОСОБА_1, відштовхнула її, а потім своїм телефоном пошкодила обєктив цифрової камери, що призвело до порушення роботи механізму автоматичного відкриття обєктиву.

З цього приводу вона звернулась з заявою до Шосткинського МВ УМВС України в Сумській області, і на підставі її заяви 20 жовтня 2011 року була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи.

В подальшому вона звернулась до сервісного центру для проведення діагностики та ремонту цифрової камери, і згідно технічного висновку була встановлена причина пошкодження, а саме: в результаті проведення діагностики виявлено, що в результаті некоректного втручання необхідна заміна обєктива, відновлювальні роботи неможливі, потрібна заміна даної комплектуючої.

Крім того, була визначена вартість ремонтних робіт по заміні комплектуючої, яка становить 1500 грн., проведена оплата за проведення діагностики в сумі 55 грн., оплачений проїзд до сервісного центру до м. Києва в сумі 62,86 грн.

Просила стягнути на її користь з ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в сумі 1500 грн., за завдану моральну шкоду в сумі 500 грн., витрати на придбання квитків для проїзду в сумі 62,83 грн., оплату за проведення діагностики в сумі 55 грн., витрати по наданню правової допомоги в сумі 500 грн., сплачену суму судового збору в розмірі 214,60 грн.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні було встановлено, що саме діями відповідачки було завдано майнову та моральну шкоду позивачці внаслідок пошкодження її майна.

Цей висновок суду узгоджується з обставинами справи, вірно встановленими судом, та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 20 жовтня 2011 року біля 10-00 години на підставі примусового виконання рішення суду відбулося вселення ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1.

Під час вселення відповідачки позивачкою ОСОБА_2 проводився відеозапис належною їй цифровою камерою CANON. В ході проведення зйомки відповідачка пошкодила цифрову камеру, належну позивачці, з приводу чого позивачка звернулась до сервісного центру в м. Києві

Згідно діагностики та технічного висновку вказаного центру від 23 грудня 2011 року в результаті проведення діагностики виявлено, що в апараті виявлена несправність у вигляді задвижки обєктиву, в результаті некоректного втручання (відновлювальні роботи звязані з механічним пошкодженням обєктиву) необхідна заміна обєктиву, відновлювальні роботи неможливі, потрібна заміна даної комплектуючої, вартість якої складає 1500 грн.

На підставі заяви ОСОБА_2 постановою Шосткинського МРВ УМВС України в Сумській області відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_1 з приводу пошкодження цифрової камери з тих підстав, що не заподіяна шкода у великих розмірах.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідачки про недоведеність вимог позивачки в частині заподіяння шкоди саме нею з посиланням на зацікавленість в справі свідка ОСОБА_3, оскільки інших доказів на спростування цієї обставини вона у встановленому законом порядку суду не надала.

Її посилання на показання свідка ОСОБА_4, наявність з якою дружніх стосунків вона в судовому засіданні не спростувала, суд обґрунтовано оцінив критично та зазначив, виходячи з відеозапису, наданого позивачкою, який проводився до моменту пошкодження відеокамери, що вказаного свідка в цей час не було саме в кімнаті, де знаходились сторони, хоча вона як понята і підписала акт державного виконавця про виконання рішення суду.

Посилаючись на те, що суд повинен був допитати державного виконавця, який проводив примусове вселення, та не вияснив, хто був присутній при вселенні її та доньки в квартиру, відповідачка в той же час не надала суду доказів на обгрунтованість своїх заперечень проти позову та не заявила про це відповідне клопотання, не зазначила, які саме обставини повинні підтвердити ті чи інші свідки, достовірно не зазначивши, чи бачили вони момент пошкодження відеокамери.

Рішення суду узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 11 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та з положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України щодо витребування доказів у випадку, коли у сторін є складнощі щодо їх отримання.

З журналу судового засідання та його звукозапису від 11 травня 2012 року не вбачається, що відповідачка заявляла клопотання про витребування доказів на підтвердження обставин, які, як зазначено в скарзі, не встановлені судом.

З огляду на зазначене є безпідставними посилання в скарзі на неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

Не спростовують висновків суду і доводи скарги в частині невірного вирішення питання про судові витрати з посиланням на те, що суд частково задовольнив позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди. Враховуючи повне задоволення судом вимог про відшкодування майнової шкоди, час участі адвоката позивачки в судових засіданнях, що складає в загальному, згідно журналів судового засідання, близько 2 годин (1 год. 50 хв.), сума витрат на правову допомогу, стягнена з відповідачки, відповідає вимогам ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсацій витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Обставини, на які посилається позивач, були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали обєктивну оцінку.

За таких обставин оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 травня 2012 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -