АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/3178/12 Справа № 2-3291/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2012 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Гайдук В.І., Міхеєвої В.Ю.

при секретарі Завідоновій К.Д.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2011 року по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та товариства з обмеженою відповідальністю «УФА «Верус» про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ТОВ «УФА «Верус», про стягнення заборгованності за кридитним договором, в якому з урахуванням уточнень просили стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованність за кредитним договором в сумі 167073 доларів США 91 центів, а також з ТОВ «УФА «Верус» та відповідачів в солідарному порядку 200 грн. та судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпродзержинська від 28 листопада 2011 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково та стягнуто соліарно з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача заборгованність за кредитним договором №DNLVGA00000025 від 14 листопада 2006 року в сумі 1262637 грн. 14 коп. та судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов частково, вказуючи на те, що рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 листопада 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №DNLVGA00000025, за умовами якого Банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 130802 доларів США 50 центів з умовою повернення зазначеної суми грошових коштів частинами до 14 листопада 2013 року та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10,08 % річних (а.с. 14).

В забезпечення виконання зобовязання за даним кредитним договором 14 листопада 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки за №DNLVGA00000025 (а.с. 18).

Крім того в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором 14 листопада 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №DNLVGA00000025/1 (а.с. 25).

У звязку з тим, що ОСОБА_3 належним чином не виконує умови договору, станом на 28 листопада 2011 року відповідачі мають заборгованість перед банком за кредитним договором в сумі 1110960 грн. 99 коп., а також нарахована пеня в сумі 151676 грн. 15 коп., а всього 1262637 грн. 14 коп.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із умовами зазначеного договору сплата основної суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами, сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно, протягом дії договору до виконання сторонами своїх зобовязань у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Зобовязання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому ст.533 ЦК України передбачено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб., а згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із п.2 Договору поруки №DNLVGA00000025/1 від 14 листопада 2006 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4, поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати за виконання зобовязань за кредитним договором в томуж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с. 25).

Доводи ОСОБА_3 та ОСОБА_4В, у апеляційній скарзі про те, що сума заборгованності за кредитним договром меньша ніж та, що зазначена у рішенні суду, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи відповідачі мають заборгованість перед позивачем за кредитним договором в сумі 1262637 грн. 14 коп., а доказів того, що ця сума є меншою, оскільки відповідачі частково її погасили матеріали справи не містять та такі дози не були надані і в суді апеляційної інстанції, а відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зясувавши в достатньо повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права та у відповідності з нормами матеріального права і відсутні передбачені ст.309 ЦПК України підстави для скасування або його зміни.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді