Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2012 р. м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого Мелінишин Г.П.

суддів Бойчука І.В., Горблянського Я.Д.

розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі про визнання неправомірними дій, зобовязання проведення перерахунку пенсії за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі на рішення Рогатинського районного суду від 09 грудня 2010 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рогатинського районного суду від 09 грудня 2010 року частково задоволено позов ОСОБА_1 Визнано неправомірними дії УПФ щодо відмови позивачу у виплаті підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі, встановленому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Зобовязано відповідача нарахувати та виплатити йому з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 р. по 01.07.2010 року підвищення до пенсії як дитині війни згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1. ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з врахуванням виплачених сум.

На дане рішення управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального права. Приймаючи до уваги рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року суд не врахував, що фінансове забезпечення соціальних гарантій здійснюється коштами Державного бюджету України. Оскільки фінансове забезпечення цих соціальних гарантій

_____________________________________________________________________________

Справа № 22а/0990/8/2012 р. Головуючий у І інстанції Лошак О.О.

(2/0912/529/2010 р.)

Категорія 10.3.1 Суддя-доповідач ОСОБА_2

відсутнє, то стягнення коштів за рішенням суду призведе до використання інших коштів не за призначенням. Також апелянт зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку про необхідність застосування при перерахунку пенсії позивачу такої розрахункової величини як мінімальна пенсія за віком, оскільки Законом України «Про соціальний захист дітей війни» застосування цього критерію не передбачено. Також положення ст. 28 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до цих правовідносин не застосовуються. Крім того, суд безпідставно стягнув з відповідача і судові витрати по справі. Посилаючись на зазначені обставини апелянт просив постанову скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вислухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є пенсіонером по віку, має статус дитини війни, а тому відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на соціальні гарантії, визначені цим Законом, зокрема право на підвищення пенсії на суму, що складає 30% мінімальної пенсії за віком .

Обмеження виплат, передбачених названим законом, зазначені в Законах України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» і «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та 22.05.2008 р. визнані неконституційними. Тому посилання в апеляційній скарзі на відсутність бюджетних асигнувань не може бути підставою для задоволення вимог апелянта.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» про застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого абз.1 ч.1 цієї статті, виключно для визначення розмірів пенсій, що призначені згідно із цим Законом. Наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на підвищення пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Надуманими є також і доводи апелянта щодо незаконності рішення в частині стягнення судових витрат, оскільки питання розподілу судових витрат вирішено судом з дотриманням вимог процесуального закону.

З врахуванням наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому

підстав для її задоволення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі залишити без задоволення, а рішення Рогатинського районного суду від 09 грудня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Судді : Г.П. Мелінишин

ОСОБА_3

ОСОБА_4