Номер провадження2/2603/5193/12
Справа №2-2123/12
23 квітня 2012 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Партнер, третя особа ОСОБА_4 про виплату страхового відшкодування, -
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просять стягнути з відповідача 9 337,42 грн., мотивуючи тим, що 28 березня 2010 року по пр ту Маяковського, 5 у м. Києві сталося ДТП за участю „ТОЙОТА д/н АА 4782 ЕА (водій ОСОБА_4М.) та „ШЕВРОЛЕ д/н АА 2144 СІ (водій ОСОБА_5М.) На підставі полісу обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована у СК „Партнер, при цьому у відповідності до ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування у встановлені строки було повідомлення потерпілої сторони про ДТП, після чого аварійним комісаром був складений протокол огляду автомобіля, при цьому в передбачені строки не прийнято рішення та не здійснено виплату страхового відшкодування. У звязку з цим, СПД ФОП ОСОБА_6 був складений звіт про оцінку транспортного засобу „ШЕВРОЛЕ, яким визначений розмір матеріального збитку 8 537,42 грн., при цьому вартість автотоварознавчого дослідження 800 грн.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладене в позові.
Відповідач в судове засідання на неодноразові виклики не зявлявся, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечував позивач.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено.
28 березня 2010 року по пр ту Маяковського, 5 у м. Києві сталося ДТП за участю „ТОЙОТА д/н АА 4782 ЕА (водій ОСОБА_4М.) та „ШЕВРОЛЕ д/н АА 2144 СІ (водій ОСОБА_5М.)
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 23 квітня 2010 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
На підставі полісу обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована у СК „Партнер, при цьому у відповідності до ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування у встановлені строки було повідомлення потерпілої сторони (позивачем) про ДТП, після чого аварійним комісаром був складений протокол огляду автомобіля.
У передбачені строки СК „Партнер не прийнято рішення та не здійснено виплату страхового відшкодування, у звязку з цим, за зверненням позивача СПД ФОП ОСОБА_6 був складений звіт про оцінку транспортного засобу „ШЕВРОЛЕ, яким визначений розмір матеріального збитку 8 537,42 грн., при цьому вартість автотоварознавчого дослідження 800 грн.
Правовідносини, що виникають з приводу страхування транспортних засобів регулюються Законом України «Про страхування», Цивільним кодексом України та іншими нормативними актами, прийнятими в їх розвиток.
Відповідно до цього законодавства, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ст. 16 Закону України «Про страхування», ст. 979 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обовязків.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обовязків.
Таким чином, відповідач не виконав взяті на себе зобовязання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобовязань, а саме порушив положення цивільно процесуального законодавства, якими визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином; положення пп. З ч. 1 ст. 20 Закону України „Про страхування", якими визначено, що при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Відповідач порушив умови договору в частині неповернення суми та не виконав взяті на себе зобовязання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобовязань.
З огляду на викладене, вимоги про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 8 537,42 грн., витрати, повязані з проведенням автотоварознавчого дослідження 800 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача заподіяної моральної шкоди у розмірі 2 550 грн., то вона задоволенню не підлягає за таких обставин.
Відповідно до розяснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливають з її положень та у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.
Правовими нормами в галузі договірних правовідносин можливість відшкодування моральної шкоди не передбачена, при цьому моральна шкода не включена до переліку, визначеного у ст. 23 ЦК України, що також виключає можливість її стягнення з відповідача на користь позивача.
Ні норми Цивільного кодексу України, ні норми Закону України «Про захист прав споживачів», які встановлюють відповідальність за порушення зобовязань за договором не передбачають такого правого наслідку порушення зобовязань за договором як відшкодування моральної шкоди за обставин, на які посилається позивач.
На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 214,60 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 60, 212-215, 224 233 ЦПК України, ст. ст. 979, 980, 981, 982, 983, 984, 985, 988, 990, 991 ЦК України, ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", суд, -
Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Партнер на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 8 537,42 грн., понесені витрати, повязані з проведенням автотоварознавчого дослідження 800 грн. та витрати по сплаті судового збору 214,60 грн.
У задоволенні інших вимог позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1