Справа № 2010/2-284/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2012 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю секретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначив, що за його батьком ОСОБА_4 зареєстрований житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівка вул. Чкалова №22, на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Малоданилівської селищної Ради від 13.04.1967 року в цілому. Батько позивача ОСОБА_4 помер 08 січня 1995 року. Після його смерті спадщину прийняла його дружина ОСОБА_5, однак спадковий будинок на своє ім'я не оформила, тому що ніхто не перешкоджав їй користуватися і розпоряджатися житловим будинком, надвірними будівлями та земельною ділянкою. Спадщину мати позивача прийняла фактично, шляхом вступу в керування спадковим майном: на момент смерті спадкодавця вона була прописана у спадковому будинку і проживала в ньому. Мати позивача ОСОБА_5 померла 02.07.1996 року. Після смерті матері ОСОБА_3 є спадкоємцем 1-ї черги і він фактично прийняв спадщину так як на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем в спадковому будинку та користувався всім спадковим майном, однак спадковий будинок на своє імя не оформив, тому що ніхто не перешкоджав йому користуватися і розпоряджатися житловим будинком, надвірними будівлями та земельною ділянкою. Факт постійного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується копією домової книги та копією паспорту де зазначено, що місце проживання позивача є: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівка вул. Чкалова №22.

У судове засідання представник Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області не зявився, до суду надійшла письмова заява Малоданилівського селищного голови, в якій він позов визнав та просив справу розглядати у відсутність представника Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не зявився, подав до суду заяву в якій вказав, що позов підтримує у повному обсязі та просить справу розглядати у його відсутність.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно технічного паспорту, інвентарний номер №537, реєстровий номер №5-852, виготовленого комунальним підприємством Інвенрос, житловий будинок за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівка вул. Чкалова №22, належить ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, зареєстрованого в реєстрі за №852, в цілому за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівка вул. Чкалова №22, належить ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про народження ІІ-АВ №485843, ОСОБА_3, народився 11 листопада 1957 року, його батьками є: батько ОСОБА_4, мати ОСОБА_6.

Згідно свідоцтва про смерть I-ВЛ №267202, ОСОБА_4, помер 08.01.1995 року.

Згідно свідоцтва про смерть I-ВЛ №057682, ОСОБА_5, померла 02.07.1996 року.

Згідно листа Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області №75/01-16 від 01.02.2012 року, після смерті ОСОБА_5 до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходило, справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Згідно листа Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області №76/01-16 від 01.02.2012 року, після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходило, справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися позивачі, як на підставу своїх вимог, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних мотивів.

Пленум Верховного Суду України в п.1 своєї постанови №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкуваннярозяснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги після смерті батька та прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Відповідач позов визнав, подавши відповідну заяву, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в звязку з чим, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині визнання права власності на нерухоме майно, яке на час відкриття спадщини було належним чином оформлене за спадкодавцем ОСОБА_4

Таким чином, суд визнає за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок літ. А-1з прибудовою літ. А1-1та верандою літ ата крильцом літ. а1, з господарсько-побутовими будівлями погреб літ. В, літня кухня літ. Б, вбиральня літ. Г, які розташовані за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівка вул. Чкалова №22, в порядку спадкування за законом після смерті батька.

Щодо вимог про визнання права власності на самочинне будівництво.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Пленум Верховного Суду України в п.7 своєї постанови №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкуваннярозяснив, якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК України), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Позивачем не було заявлено вимог про визнання права власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього самочинного будівництва.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позову в частині визнання права власності на літній душ літ. Л, оскільки він є самочинним будівництвом та в установленому порядку на час відкриття спадщини не був оформлений належним чином та на нього не було отримано відповідні правовстановлюючі документи.

До того ж, відповідно до ч.3 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч.1 ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до ч.3 ст. 126 ЗК України, право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_3 є власником чи користувачем земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівка вул. Чкалова №22.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок літ. А-1з прибудовою літ. А1-1верандою літ ата крильцом літ. а1, з господарсько-побутовими будівлями погреб літ. В, літня кухня літ. Б, вбиральня літ. Г, які розташовані за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівка вул. Чкалова №22, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 08.01.1995 року.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Суддя Є.А. Болибок