АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/491/62/12 Головуючий в суді першої
Категорія № 26 (3) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Савіна Г.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2012 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів Турік В.П., Братіщевої Л.А.,

при секретарі Алісовій Т.С.,

за участю позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

представника ПАТ «Кривбасзалізрудком» - ОСОБА_4, представника ВАТ «Південний ГЗК» - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», Відкритого акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», Товариства з обмеженою відповідальністю «Домнасервіс» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», Відкритого акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», Товариства з обмеженою відповідальністю «Домнасервіс», Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ПАТ «Кривбасзалізрудком»), Відкритого акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ВАТ «Південний ГЗК»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Домнасервіс» (далі ТОВ «Домнасервіс») про відшкодування моральної шкоди та просив стягнути на його користь у відшкодування моральної шкоди, спричиненої втратою професійної працездатності у звязку із професійним захворюванням, з ПАТ «Кривбасзалізрудком» - 30000 грн., з ВАТ «Південний ГЗК» - 10000 грн. та з ТОВ «Домнасервіс» - 20000 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого рогу від 18 листопада 2011 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі Відділення Фонду).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, на його користь у відшкодування моральної шкоди стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» - 17000 грн., з ТОВ «Домнасервіс» - 10000 грн. та з ВАТ «Південний ГЗК» - 3000 грн., а також стягнуто з відповідачів солідарно судові витрати. В задоволенні іншої частини позовних вимог, а також вимог до Відділення Фонду відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду в частині стягнення з нього коштів та ухвалення нового про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд залишив поза увагою, що підставою для відшкодування моральної шкоди є висновок медичних органів, а такого висновку позивач не надав, не звернув увагу, що робота у шкідливих умовах праці з перевищенням гігієнічних нормативів законодавчо дозволяється за умови застосування засобів колективного та індивідуального захисту та скороченні часу дії шкідливих виробничих факторів і позивач такими засобами був забезпечений. Також судом залишено поза увагою, що позивач працював і на інших підприємствах із шкідливими умовами праці та те, що причина виникнення у позивача професійного захворювання - туговухості, за яким МСЕК встановлено 15 % втрати професійної працездатності не була розслідувана відповідно до встановленого законом порядку, тому підстави для покладення відповідальності за втрату позивачем працездатності у розмірі 15 % на відповідачів, відсутні. Крім того, вважає необґрунтованим розмір стягнутої з нього суми у відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ВАТ «Південний ГЗК» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові до ВАТ «Південний ГЗК», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд безпідставно залучив його до участі у справі в якості відповідача, помилково до спірних правовідносин застосував норми ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України і ст. 1167 ЦК України та залишив поза увагою положення підпункту 4.2 пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1рп/2004, яким передбачено, що відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 237-1 КЗпП України не застосовується до осіб, які підлягають обовязковому соціальному страхуванню. Також суд не врахував, що ОСОБА_2 не доведений факт заподіяння йому моральної шкоди, а також не застосував тримісячний строк, передбачений ст. 233 КЗпП України.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу ВАТ «Південний ГЗК» представник позивача ОСОБА_3 просить її відхилити, а рішення суду залишити без змін.

В апеляційній скарзі ТОВ «Домнасервіс» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового, про відмову в позові до ТОВ «Домнасервіс», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд залишив поза увагою, що позивач був працевлаштований у ТОВ «Домнасервіс» з 01.06.2005 року, в той час як діагноз нейросенсорна приглухуватість встановлений позивачу у 2004 році, тому вина підприємства у втраті професійної працездатності позивача відсутня. Крім того, вважає, що позивачем не доведений факт спричинення йому моральної шкоди у розмірі, який він просив стягнути та залишено поза увагою, що позивач був попереджений про наявність шкідливих факторів роботи та їх можливий вплив на його здоровя, сам обрав роботу у ТОВ «Домнасервіс» та був забезпечений необхідними засобами індивідуального захисту.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 тривалий час працював на різних посадах у відповідачів, а саме: у РУ ім К.Лібнехта об'є„t„~„p„~„~„ „K„‚„y„r„q„p„ѓ„‚„…„t„p, „Љ„p„‡„„„p Ѓg„Q„Ђ„tі„~„pЃh, „x 26.12.1979 „‚„Ђ„„… „Ѓ„Ђ 05.01.1981 „‚„Ђ„„… Ѓ/ „Ѓі„t„x„u„„~„y„ „„p„Љ„y„~і„ѓ„„„Ђ„ „~„p„r„p„~„„„p„w„…„r„p„|„Ћ„~„Ђї „„p„Љ„y„~„y, „x 05.01.1980 „‚„Ђ„„… „Ѓ„Ђ 04.11.1982 „‚„Ђ„„… Ѓ/ „Ѓі„t„x„u„„~„y„ „Ѓ„‚„Ђ„‡і„t„~„y„„Ђ„, „x 04.11.1982 „‚„Ђ„„… „Ѓ„Ђ 06.07.1988 „‚„Ђ„„… Ѓ/ „Ѓі„t„x„u„„~„y„ „Ѓ„‚„Ђ„‡і„t„~„y„„Ђ„ „x „r„y„„Ђ„~„p„~„~„„ „r„y„q„…„‡„Ђ„r„y„‡ „‚„Ђ„qі„„; „… „B„@„S Ѓg„Pі„r„t„u„~„~„y„z „C„H„KЃh „r „…„Ѓ„‚„p„r„|і„~„~і „x „‚„u„„Ђ„~„„„… „„„u„‡„~„Ђ„|„Ђ„sі„‰„~„Ђ„s„Ђ „Ђ„q„|„p„t„~„p„~„~„ „x 06.07.1999 „‚„Ђ„„… „Ѓ„Ђ 17.01.2000 „‚„Ђ„„… Ѓ/ „„Ђ„~„„„p„w„~„y„„Ђ„ „Ђ„q„|„p„t„~„p„~„~„ „„„p „x 17.01.2000 „‚„Ђ„„… „Ѓ„Ђ 10.08.2001 „‚„Ђ„„… Ѓ/ „ѓ„|„ђ„ѓ„p„‚„u„„‚„u„„Ђ„~„„„~„y„„Ђ„, „p „„„p„„Ђ„w „… „S„O„B Ѓg„D„Ђ„„~„p„ѓ„u„‚„rі„ѓЃh „x 01.06.2005 „‚„Ђ„„… „Ѓ„Ђ 02.06.2006 „‚„Ђ„„… Ѓ/ „„Ђ„~„„„p„w„~„y„„Ђ„ „q„…„tі„r„u„|„Ћ„~„y„‡ „„p„Љ„y„~ і „„u„‡„p„~і„x„і„r, „x 02.10.2006 „‚„Ђ„„… „Ѓ„Ђ 01.06.2008 „‚„Ђ„„… „ѓ„|„ђ„ѓ„p„‚„u„„‚„u„„Ђ„~„„„~„y„„Ђ„, „„„p „x 02.06.2008 „‚„Ђ„„… „Ѓ„Ђ „„„u„Ѓ„u„‚і„Љ„~і„z „‰„p„ѓ - „„Ђ„~„„„p„w„~„y„„Ђ„ „Ђ„q„|„p„t„~„p„~„~„ „„u„„„p„|„…„‚„sі„z„~„y„‡ „x„p„r„Ђ„tі„r.

Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 02 березня 2010 року позивачу встановлене професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.). ЛН першого-другого ступеню, у зв'„„x„„… і„x „‰„y„ „ѓ„„|„p„t„u„~„Ђ „p„„„ ‡‚ 1 „‚„Ђ„x„ѓ„|і„t„…„r„p„~„~„ „‡„‚„Ђ„~і„‰„~„Ђ„s„Ђ „Ѓ„‚„Ђ„†„u„ѓі„z„~„Ђ„s„Ђ „x„p„‡„r„Ђ„‚„ђ„r„p„~„~„ „rі„t 25 „q„u„‚„u„x„~„ 2010 „‚„Ђ„„….

Згідно п. п. 17, 19 вищезазначеного акту причиною професійного захворювання є те, що протягом 17 років 8 місяців ОСОБА_2 підпадав під шкідливу дію пилу, що перевищувала ГДК, винними у профзахворюванні позивача визнано керівництво РУ ім. К.Лібнехта об'є„t„~„p„~„~„ Ѓg„K„‚„y„r„q„p„ѓ„‚„…„t„pЃh, „Љ„p„‡„„„y Ѓg„Q„Ђ„tі„~„pЃh; „…„Ѓ„‚„p„r„|і„~„~„ „x „‚„u„„Ђ„~„„„… „„„u„‡„~„Ђ„|„Ђ„sі„‰„~„Ђ„s„Ђ „Ђ„q„|„p„t„~„p„~„~„ „B„@„S Ѓg„Pі„r„t„u„~„~„y„z „C„H„KЃh „„„p „S„O„B Ѓg„D„Ђ„„~„p„ѓ„u„‚„rі„ѓЃh, „„„u „Ѓ„Ђ„‚„…„Љ„y„|„Ђ „r„y„„Ђ„s„y „ѓ„„. 153 „K„H„Ѓ„P „T„„‚„pї„~„y „„„p „ѓ„„. 13 „H„p„„Ђ„~„… „T„„‚„pї„~„y «„P„‚„Ђ „Ђ„‡„Ђ„‚„Ђ„~„… „Ѓ„‚„p„€і».

Висновком МСЕК від 11 травня 2010 року ОСОБА_2 встановлено 30 % втрати професійної працездатності на безстроковий термін, з яких 15 % вперше по ХОЗЛ і 15 % повторно по туговухості (професійне захворювання з 2004 року).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо обовязку відповідачів по відшкодуванню заподіяної моральної шкоди з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» та п. 22 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» зупинено дію абз. 4 ст. 1, підп. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а з 01.01.2008 року відшкодування Відділенням Фонду моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припинено.

Враховуючи те, що на час виникнення у ОСОБА_2 права на відшкодування моральної шкоди 11 травня 2010 року зазначені положення ст. ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», котрі передбачали відшкодування моральної шкоди не діяли, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України обовязок по відшкодуванню моральної шкоди судом першої інстанції обґрунтовано покладено на підприємства, з вини яких заподіяно моральну шкоду позивачу.

Доводи апеляційних скарг ПАТ Кривбасзалізрудком та ТОВ Домнасервіс про те, що при укладенні трудового договору позивачу були розяснені умови праці, попереджено про наявність шкідливих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоровя, безпідставні, оскільки ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_2 у зв'язку з його професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні та підтверджений наданими позивачем доказами.

Інші доводи відповідачів спростовуються матеріалами справи та обґрунтованими висновками суду, викладеними у рішенні.

Доводи щодо пропуску позивачем строку позовної давності безпідставні, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

Однак, при визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню із кожного відповідача на користь позивача, судом першої інстанції помилково було враховано втрату професійної працездатності за професійним захворюванням нейросенсорна приглухуватість другого ступеню, оскільки дане захворювання було встановлено позивачу в 2004 році. В цей час, згідно трудової книжки, ОСОБА_2 працював монтажником стальних та залізобетонних конструкцій в ЗАТ Аглострой.

Відповідно до акту № 1 від 25 березня 2010 року комісією було проведено розслідування хронічного професійного захворювання позивача, а саме на хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.) ЛН- першого- другого ст., внаслідок якого йому 11 травня 2010 року вперше було встановлено безстрокову втрату 15 % професійної працездатності. Причиною професійного захворювання позивача встановлено запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), в тому числі вміст вільного двоокису кремнію, що перевищувало ГДК, під які він підпадав протягом 17 років 8 місяців в період роботи у відповідачів.

Указаний акт не містить даних щодо розслідування професійного захворювання позивача на нейросенсорну приглухуватість другого ст., позивачем не надано суду акту про розслідування вказаного професійного захворювання, тому колегія суддів, враховуючи викладене, 15 % втрати позивачем професійної працездатності та роз'„„ѓ„~„u„~„~„ „Ѓ. 9 „P„Ђ„ѓ„„„p„~„Ђ„r„y „P„|„u„~„…„„… „B„u„‚„‡„Ђ„r„~„Ђ„s„Ђ „R„…„t„… „T„„‚„pї„~„y „rі„t 31.03.1995„‚. („x „Ѓ„Ђ„t„p„|„Ћ„Љ„y„„y „x„і„~„p„„y) Ѓg„P„‚„Ђ „ѓ„…„t„Ђ„r„… „Ѓ„‚„p„„„„y„„… „r „ѓ„Ѓ„‚„p„r„p„‡ „Ѓ„‚„Ђ „rі„t„Љ„„Ђ„t„…„r„p„~„~„ „„Ђ„‚„p„|„Ћ„~„Ђї („~„u„„p„z„~„Ђ„r„Ђї) „Љ„„Ђ„t„yЃh, „x„sі„t„~„Ђ „„„Ђ„s„Ђ „„„Ђ„s„Ђ „‚„Ђ„x„і„‚ „rі„t„Љ„„Ђ„t„…„r„p„~„~„ „„Ђ„‚„p„|„Ћ„~„Ђї („~„u„„p„z„~„Ђ„r„Ђї) „Љ„„Ђ„t„y „ѓ„…„t „r„y„x„~„p„‰„pє „r „„u„w„p„‡ „x„p„„r„|„u„~„y„‡ „r„y„„Ђ„s „x„p„|„u„w„~„Ђ „rі„t „‡„p„‚„p„„„„u„‚„… „„„p „Ђ„q„ѓ„„s„… „x„p„Ѓ„Ђ„tі„„~„y„‡ „Ѓ„Ђ„x„y„r„p„‰„u„rі „„Ђ„‚„p„|„Ћ„~„y„‡ і „†і„x„y„‰„~„y„‡ „ѓ„„„‚„p„w„t„p„~„Ћ, „x „…„‚„p„‡„…„r„p„~„~„„ „r „„Ђ„w„~„Ђ„„… „„Ђ„~„„‚„u„„„~„Ђ„„… „r„y„Ѓ„p„t„„… „ѓ„„„…„Ѓ„u„~„ „r„y„~„y „rі„t„Ѓ„Ђ„rі„t„p„‰„p „„„p і„~„Љ„y„‡ „Ђ„q„ѓ„„„p„r„y„~ „Ѓ„‚„y„‡„Ђ„t„y„„„Ћ „t„Ђ „r„y„ѓ„~„Ђ„r„„…, „‹„Ђ „‚„Ђ„x„і„‚ „„Ђ„‚„p„|„Ћ„~„Ђї „Љ„„Ђ„t„y, „r„y„x„~„p„‰„u„~„Ђї „ѓ„…„t„Ђ„ „Ѓ„u„‚„Љ„Ђї і„~„ѓ„„„p„~„€ії, є „x„p„r„y„‹„u„~„y„.

Беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманого позивачем професійного захворювання, ступінь втрати ним професійної працездатності, обсяг фізичних та моральних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, наслідків, що наступили, колегія суддів вважає, що належною компенсацією отриманої позивачем моральної шкоди є 3500 грн. відповідачем ПАТ Кривбасзалізрудком, 1500 грн. відповідачем ВАТ Південний ГЗК та 2500 грн. відповідачем ТОВ Домнасервіс.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду змінити відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, зменшивши розмір стягнутої з відповідачів на користь позивача моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», Відкритого акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», Товариства з обмеженою відповідальністю «Домнасервіс» задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2011 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди стягнутої на користь ОСОБА_2 з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» з 17000 грн. до 3500 (три тисячі п'„„„„ѓ„Ђ„„) „s„‚„~., „x „Bі„t„„‚„y„„„Ђ„s„Ђ „p„„€і„Ђ„~„u„‚„~„Ђ„s„Ђ „„„Ђ„r„p„‚„y„ѓ„„„r„p «„Pі„r„t„u„~„~„y„z „sі„‚„~„y„‰„Ђ-„x„q„p„s„p„‰„…„r„p„|„Ћ„~„y„z „„Ђ„„qі„~„p„„» „x 3000 „s„‚„~. „t„Ђ 1500 („Ђ„t„~„p „„„y„ѓ„„‰„p „Ѓ'„„„„ѓ„Ђ„„) „s„‚„~., „„„p „x „S„Ђ„r„p„‚„y„ѓ„„„r„p „x „Ђ„q„„u„w„u„~„Ђ„ђ „rі„t„Ѓ„Ђ„rі„t„p„|„Ћ„~і„ѓ„„„ђ «„D„Ђ„„~„p„ѓ„u„‚„rі„ѓ» „x 10000 „s„‚„~. „t„Ђ 2500 („t„rі „„„y„ѓ„„‰і „Ѓ'„„„„ѓ„Ђ„„) „s„‚„~.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: