У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.

суддів: Панасенкова В.О.,

ОСОБА_1,

при секретарі: Сенчук А.О.,

за участю: позивачки ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3 та його

представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 і її представника ОСОБА_6,

та представника Роздільнянської міської ради - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 22 серпня 2012 року, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_8, Роздільнянської міської ради Одеської області, відділу Держкомзему у Роздільнянському районі Одеської області про скасування рішень місцевої ради, визнання недійсними договорів купівлі-продажу та державного акту про право власності на землю, -

в с т а н о в и л а:

21 вересня 2010 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_8, Роздільнянської міської ради Одеської області, відділу Держкомзему у Роздільнянському районі Одеської області, який в подальшому нею був уточнений, та остаточно просила скасувати рішення виконавчого комітету Роздільнянської міської ради «Про вирішення житлових питань у місті» №34 від 15 червня 2005 року в частині скасування п.7 рішення ВК Роздільнянської міської ради від 16.11.2004 року №58 «Про вирішення житлових питань у місті» щодо визнання права власності на службові приміщення (ІІ поверх) та тамбур-добудову (І поверх) по вул. Привокзальна, 10а, за ОСОБА_3, скасувати рішення Роздільнянської міської ради за №75-V від 24.11.2006 року про надання ОСОБА_8 в оренду земельної ділянки площею 0,0173 га. по вул. Привокзальній, 10а, в м. Роздільна Одеської області, під магазином із службовим другим поверхом в короткострокову оренду строком на пять років, визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки укладеного ОСОБА_8 з Роздільнянською міською радою, площею 0,0173 га., розташованої по вул. Привокзальній, 10а, в м. Роздільна Одеської області, посвідченого приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_9 зареєстрованого в реєстрі за №18, серія ВКС №264300, визнати недійсним державний акт від 20.10.2008 року серії ЯЖ №315014 на право власності на земельну ділянку, площею 0,0173 га. розташованої по вул. Привокзальній, 10а, в м. Роздільна Одеської області, виданого відділом Держкомзему у Роздільнянському районі Одеської області.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що по вул. Привокзальній, 10 а, в м. Роздільна Одеської області знаходиться двоповерхове приміщення магазину зі службовим другим поверхом та тамбуром - добудовою. Другий поверх цієї будівлі був збудований на кошти ОСОБА_3. який на той час був її чоловіком. Рішенням ВК Роздільнянської міської ради від 16.11.2004 року №58 «Про вирішення житлових питань у місті» визнано право власності на службові приміщення (ІІ поверх) та тамбур-добудову (І поверх) по вул. Привокзальна, 10а, за ОСОБА_3 У подальшому рішенням ВК Роздільнянської міської ради №34 від 15 червня 2005 року скасоване вищезазначене рішення ВК Роздільнянської міської ради. Потім рішенням Роздільнянської міської ради за №75-V від 24.11.2006 року надано ОСОБА_8 в оренду, а згодом земельну ділянку площею 0,0173 га. по вул. Привокзальній, 10 а, в м. Роздільна Одеської області було продано. Позивачка вважає, що право власності ОСОБА_8 на земельну ділянку зареєстроване на незаконних підставах, так як другий поверх домоволодіння по вул. Привокзальна, 10а в м. Роздільна Одеської області, належить їй та її чоловіку, як спільне сумісне майно подружжя.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник позов визнали та просили його задовольнити у повному обсязі з правових підстав визначених у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_8 та її представник, представник Роздільнянської міської ради та представник відділу Держкомзему у Роздільнянському районі Одеської області позов не визнали, як заявлений без достатніх правових підстав, та просили у його задоволенні відмовити.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 22 серпня 2012 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити повністю, мотивуючи це тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому воно є незаконним та необґрунтованим.

У судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, представник Держкомзему у Роздільнянському районі Одеської області, але про розгляд справи він сповіщався належним чином, документи підтверджуючі поважність причини неявки до суду ним надано не було. Тому у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України його неявка в суд не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, ОСОБА_2 та її пояснення на апеляцію, заперечення на апеляційну скаргу представника Роздільнянської міської ради ОСОБА_7, відповідачки ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_10, а також думку щодо апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, які підтримали вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що земельна ділянка площею 0,0173 га., що розташована по вул. Привокзальній, 10а, в м. Роздільна Одеської області була виділена ОСОБА_8 на підставі рішення Роздільнянської міської ради №97 від 15 липня 2003 року та дозволено розробку проекту відведення вилученої земельної ділянки площею 0,010 га. в короткострокову оренду терміном до пяти років під будівництво магазину із службовим другим поверхом із земель міської ради.

Рішенням Роздільнянської міської ради №179 від 24.03.2004 року по заяві ОСОБА_8 їй було дозволено розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0173 га. по вул. Привокзальній, б/н. На підставі рішення Роздільнянської міської ради №75 від 24.12.2004 року і на підставі договору оренди землі від 28.12.2006 року, вказана земельна ділянка була передана у оренду ОСОБА_8 строком на пять років.

Рішенням Роздільнянської міської ради від 12.12.2007 року було вирішено питання про продаж земельної ділянки по вул. Привокзальній, 10а, м. Роздільна Одеської області, площею 0,0173 га. на користь ОСОБА_8, на підставі чого між ОСОБА_8 та Роздільнянською міською радою було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки від 08.01.2008 року.

20 жовтня 2008 року на імя ОСОБА_8 було видано державний акт на земельну ділянку по вул. Привокзальній, 10а, в м. Роздільна Одеської області.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на ч.ч. 2,3 ст.152 ЗК України, згідно з якими власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що відповідачка ОСОБА_8 на законних підставах набула право власності на спірну земельну ділянку, а рішення міської ради щодо виділення спірної земельної ділянки ОСОБА_8 не порушують вимог чинного законодавства та права інших осіб, в тому числі і позивачки ОСОБА_2.

Місцевий суд вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Суд перевірив усі докази, які навела позивачка ОСОБА_2 у підтвердження своїх вимог, а відповідачі ОСОБА_11 міська рада, відділ Держкомзему у Роздільнянському районі та ОСОБА_8 - у підтвердження своїх заперечень, а також думку щодо позову відповідача ОСОБА_3 навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини, та зробив вірний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на те, що місцевим судом не було прийнято до уваги, що позивачка при здійсненні будівництва другого поверху спірного магазину витрачала кошти які належали її родині, та згодом у відповідності до рішення Роздільнянської міської ради №58 від 16.11.2004 року, за її чоловіком ОСОБА_3 було визнано право власності на другий поверх спірного магазину, не заслуговують на увагу, оскільки рішення Роздільнянської міської ради №58 від 16.11.2004 року скасовано рішенням №34 від 15.06.2005 року, та позивачкою не було доведено будь-яким чином її право власності або користування спірною земельною ділянкою, а те, що другий поверх домоволодіння, що знаходиться на цій земельній ділянці нібито є у спільній сумісній власності подружжя не є підставою для оскарження та визнання незаконними рішень Роздільнянської міської ради.

Отже, доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову, не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 22 серпня 2012 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, однак вона може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Судді апеляційного суду Одеської області: підпис ОСОБА_12

ОСОБА_13

ОСОБА_1