АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/6577/12 Справа № 423/519/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Тамакулова В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2012 року м. Дніпропетровськ

23 липня 2012 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Козлова С.П.

при секретарі: Надтока А.А.,

яка розглянула в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Селянського (фермерського) господарства "Бондарево" про розірвання договору оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2012 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позову посилалася на те, що є власником земельної ділянки площею 5.24 га., яка розташована на території Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області. Земельну ділянку зареєстровано в установленому Законом порядку.

22 травня 2006 року вона уклала з відповідачем договір оренди землі строком на 10 років. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався щорічно до 31 грудня поточного року сплачувати орендну плату, з врахуванням індексу інфляції в розмірі 1080 гривень, що становить 1,146% вартості землі на день укладання договору.

Відповідач умови договору порушує: в договорі оренди зазначив кадастровий номер, який на Державному акті про право приватної власності на землю, відсутній, не проводив щорічну індексацію грошової оцінки, розмір орендної плати не відповідає діючому законодавству і мав складати 1,5% та 3%, як це було передбачено Указом Президента України № 92 від 02 лютого 2002 року "Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)", зі змінами, що внесені Указами Президента України № 830/2002 від 13 вересня 2002 року "Про внесення змін до статті 1 Указу Президента України № 92 від 02 лютого 2002 року" та № 752/2008 від 19 серпня 2008 року "Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)".

Відповідач не проводив розрахунків по оренді земельної ділянки згідно договору, не укладав та не підписував додаткові угоди, тому позивач просила розірвати договір оренди та стягнути судові витрати.

Відповідач позов не визнав та вказував, що умови договору виконує, позивач не зверталася за зміною умов договору.

Рішенням суду І інстанції від 16 травня 2012 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення районного суду, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального Закону та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Колегія суддів, дослідила матеріали справи, перевірила доводи, в межах наведених у скарзі та дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду І інстанції - скасуванню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 5,24 га., яка розташована на території Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області.

22 травня 2006 року позивач уклала з відповідачем договір оренди землі строком на 10 років, який зареєстровано в установленому Законом порядку 11 лютого 2008 року в Бузівській сільській раді Магдалинівського району Дніпропетровської області та 19 травня 2008 року в Магдалинівському відділі Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру" (а.с. 5-7). Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався щорічно до 31 грудня поточного року сплачувати орендну плату, з врахуванням індексу інфляції в розмірі 1080 гривень, що становить 1,146% вартості землі на день укладання договору.

Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку в володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку за умовами договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 31-32 Закону України "Про оренду землі" договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. У разі дострокового розірвання такого договору, на вимогу однієї із сторін - за рішенням суду, при невиконанні сторонами обовязків, які передбачені Законом та договором, що є предметом спору.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір підлягає зміні або розірванню за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, які встановлені договором або Законом. Істотним є таке порушення, коли внаслідок шкоди, яку завдано стороні, вона значною мірою позбавляється того, на що розраховувала при укладанні договору.

У п. 3 договору оренди землі від 22 травня 2006 року сторони зазначили, що зміна умов договору, припинення його дії, здійснюється лише в письмовій формі за згодою сторін.

За умовами вказаного договору, орендна плата передбачається, як у грошовій, так і в натуральній формі, її склад визначено додатком до цієї угоди. Орендар, відповідно до договору, виконував свої зобов'язання (а.с. 30-33).

Посилання апелянта на те, що відповідач тривалий час не переглядав розмір орендної плати та безпідставно відмовлявся збільшити її до 3% від проіндексованої вартості землі, згідно рекомендацій щодо розміру орендної плати за Указом Президента України № 92 від 02 лютого 2002 року "Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)", зі змінами, які внесені Указами Президента України № 830/2002 від 13 вересня 2002 року "Про внесення змін до статті 1 Указу Президента України № 92 від 02 лютого 2002 року" та № 752/2008 від 19 серпня 2008 року "Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)" не можуть бути прийняті судом, бо розмір орендної плати, визначений сторонами в договорі, його умови, не переглядалися.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень та надати докази відповідно до ст. ст. 57-60 ЦПК України.

ОСОБА_3 не надала доказів про порушення відповідачем договору оренди та відмову в перегляді умов договору.

При вирішенні спору, суд І інстанції в повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, перевірив їх доводи, обставини справи, надав їм належну оцінку і постановив рішення, яке відповідає вимогам Закону.

На підставі викладеного та керуючися ст. ст. 303, 307-308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Селянського (фермерського) господарства "Бондарево" про розірвання договору оренди земельної ділянки - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий:

С у д д і: