Справа №2-543 Головуючий у суді у 1 інстанції - Ільченко
Номер провадження 22-ц/1890/1381/12 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2012 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Криворотенка В. І. , Маслова В. О.

за участю секретаря - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 травня 2012 року про закриття провадження

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Охтирська міська рада, управління Держкомзему у м.Охтирка,

про усунення перешкод,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 29 травня 2012 року закрите провадження у даній справі в звязку з тим, що є таке, що набрало законної сили, рішення суду, постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В апеляційній скарзі на ухвалу суду представник позивача посилається на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав скаргу з викладених в ній мотивів, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

25 квітня 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просив зобовязати ОСОБА_4 усунути перешкоди у здійсненні ним права користування земельною ділянкою по вул. Комінтерна, 57а, шляхом перенесення огорожі домоволодіння № 57 з боку проїзду по вул. Комінтерна до домоволодіння № 57а на відстань, яка забезпечує ширину проїзду від вул. Комінтерна до домоволодіння № 57а у 4 метри по всій його довжині.

Позов обгрунтовував тим, що йому на праві власності належить будинок по вул. Комінтерну, 57-а в м. Охтирка, розташований на земельній ділянці площею 600 кв. м, на підставі договору дарування від 19 лютого 1998 року. Земельна ділянка була виділена йому рішенням Охтирської міської ради від 21 квітня 1988 року під будівництво житлового будинку та було укладено договір про надання йому у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку. Його земельна ділянка межує з ділянками під будинками № 55, № 57 (ділянка відповідача) та № 59. Єдиним сполученням його ділянки № 57-а з вулицею Комінтерну є проїзд - земельна смуга шириною 4 м, виділена йому в користування. Відповідач ОСОБА_4 без його згоди самовільно переставив свою огорожу, зменшивши ширину смуги ділянки під його проїздом на 1 м - до 3 м та самочинно переніс вїзд до своєї ділянки, влаштувавши проїзд по його земельній ділянці. Будівельним паспортом на забудову його земельної ділянки 1988 року було передбачено проїзд до його ділянки шириною саме 4 м, і на час забудови його земельної ділянки ділянка № 57 відповідача не була забудована. Постановою Охтирського міськрайонного суду від 11 січня 20112 року за його позовом скасоване рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради від 21 лютого 1996 року № 89 про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_4 та визнано недійсним виданий йому Державний акт на право власності на землю площею 0,0534 га по вул. Комінтерну, 57 в м. Охтирка як такий, що виданий з порушенням його, позивача, права в частині узгодження сумісної межі з відповідачем, перенесеної останнім.

Крім того, зазначав, що встановлена відповідачем огорожа не відповідає державним будівельним нормам і правилам в частині дотримання правил пожежної безпеки, згідно яких, зокрема, ширина проїзду до його будинку повинна становити не менше 3,5 м.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у звязку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Закриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції послався на те, що 02 грудня 2010 року Охтирським міськрайонним судом було ухвалене рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 було відмовлено, а позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 були задоволені частково.

Було зобовязано ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 земельною ділянкою по вул. Комінтерна-57а в м.Охтирка шляхом перенесення огорожі домоволодіння №57 по вул. Комінтерна в м. Охтирка з боку проїзду по вул. Комінтерна до домоволодіння №57а по вул. Комінтерна в м.Охтирка на відстань, яка забезпечує ширину проїзду від вул.Комінтерна до домоволодіння №57а по вул. Комінтерна в м.Охтирка у 4 метри по всій його довжині.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 24 лютого 2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Охтирського міськрайонного суду від 2 грудня 2010 року було задоволено частково.

Рішення від 02 грудня 2010 року скасоване в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ухвалено в цій частині нове рішення.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою по вул. Комінтерна, 57а в м.Охтирка шляхом перенесення огорожі домоволодіння №57 з боку проїзду від вул. Комінтерна до домоволодіння №57а на відстань, яка забезпечує ширину проїзду від вул. Комінтерна до домоволодіння №57а на 4,0 м по всій його довжині.

В іншій частині рішення суду залишене без змін.

Апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, послався на те, що він не надав суду доказів, які б підтверджували чіткі межі його земельної ділянки в натурі (на місцевості), а тому висновок суду першої інстанції про порушення його права з боку суміжного землекористувача ОСОБА_4 є передчасним, та на те, що ОСОБА_4 має державний акт на земельну ділянку, і її відповідність земельній ділянці, координати якої визначені в державному акті, матеріалами справи не спростовується.

Суд, закриваючи провадження у даній справі, послався також на те, що ухвалою апеляційного суду Сумської області від 19 липня 2011 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення апеляційного суду від 24 лютого 2011 року за нововиявленими обставинами в звязку з скасуванням постановою Охтирського міськрайонного суду від 11 січня 2011 року державного акту відповідача на право власності на землю, та на те, що зазначені рішення суду першої інстанції від 2 грудня 2010 року та рішення від 11 січня 2011 року і ухвала від 19 липня 2011 року апеляційного суду залишені без зміни ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 13 січня 2012 року.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Межі заявлених вимог включають в себе, зокрема, предмет спору та підстави позову.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 31, п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги.

Посилання в оскаржуваній ухвалі суду на те, що позивач звернувся до суду з аналогічним позовом, який вже вирішений судовим рішенням, не грунтуються на матеріалах справи та не відповідають вимогам ст. 11 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, а тому суд помилково вважав про наявність підстав для закриття провадження у даній справі.

Як вбачається з судових рішень в попередній цивільній справі, позивач не обґрунтовував свій позов тією обставиною, що судовим рішенням визнаний недійсним державний акт відповідача на право власності на земельну ділянку та скасоване рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого було видано цей державний акт, а, отже, на час звернення його з даним позовом до суду відсутні і межі, в тому числі спірна, ділянки відповідача, та тим, що відповідач, зменшивши самовільну ширину проїзду до його будинку, порушив його право на пожежну безпеку.

Вказані обставини з точки зору порушення прав позивача та обґрунтованості його вимог не перевірялись при розгляді спору в попередній цивільній справі, а тому у суду першої інстанції не було підстав вважати, що попередній позов позивача заявлявся з тих самих підстав.

Посилання суду на те, що позивачеві було відмовлено у перегляді рішення апеляційного суду за нововиявленими обставинами в звязку з скасуванням постановою суду державного акту на право власності на земельну ділянку відповідача, є безпідставними, оскільки вказана обставина не позбавляє права позивача на звернення до суду з новим позовом з цих підстав. Крім того, відмовляючи у перегляді свого рішення за нововиявленими обставинами, апеляційний суд зазначив, що наслідки розгляду попередньої справи не залежали від наявності у відповідача державного акту на земельну ділянку, на скасування якого посилався ОСОБА_2

Висновки суду про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України не узгоджуються і з розясненням, які містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», згідно яких суд повинен зясувати у позивача предмет спору (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує позовні вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Таким чином, є обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що позов в даній справі до того ж відповідача заявляється з інших підстав, в тому числі і тих, які виникли після постановлення рішення у попередній справі.

У відповідності до п. 4 ч.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 307 ч.2 п.4, 311 ч.1 п. 4, 313, 314 ч.1 п.2, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 травня 2012 року в даній справі про закриття провадження скасувати.

Справу надіслати до Охтирського міськрайонного суду для розгляду у іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -