Справа № 2о-77/11
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2012 року Бабушкінский районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді Шевцової Т.В.
при секретарі Мар"єнко К.В.
за участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
представників відповідачів Муравйової О.О., Курач Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Військової прокуратури Південного регіону України, Військового суду Дніпропетровського гарнізону про відшкодування моральної шкоди
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся з вищезазначеним позовом до відповідачів та уточнивши свої позовні вимоги, просив суд стягнути з Державної казначейської служби за рахунок коштів державного бюджету на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 300 000 грн.
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що він починаючи з 14 травня 2008 року проходив військову службу на посаді замісника командира взводу 1-ої роти, 1-го батальйону військової частини НОМЕР_1 .
25.06.2009 року вироком військового місцевого суду Дніпропетровського гарнізону його було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.409 КК України та призначено покарання у вигляді службового обмеження строком на 1 рік з помісячним відрахуванням з суми його грошового забезпечення 10% в дохід держави.
08.09.2009 року ухвалою військового апеляційного суду Військово-Морських Сил вирок військового місцевого суду Дніпропетровського гарнізону від 25.06.2009 року, відносно нього було скасовано у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, справу закрито, запобіжний захід скасовано.
20.01.2009 року ухвалою колегії суддів Військової судової колегії Верховного суду України встановлена відсутність складу злочинів, передбачених ч.1 ст.409 та ч.3 ст.358 КК України в його діях. Незаконними діями військової прокуратури, військового місцевого суду йому було завдано моральної шкоди, оскільки він був підданий психічному тиску, кримінальному переслідуванню, при цьому моральна шкода підлягає відшкодуванню в порядку, визначеному Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».
У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обґрунтування, які викладені в позові.
Представник відповідача 1 - Державної казначейської служби України, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позову.
Представник відповідача 2 Військової прокуратури Південного регіону України, позовні вимоги не визнав, наполягав на відмові в задоволенні позову.
Вислухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Згідно частини 1 та 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи /за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності/, в інтересах яких заявлено вимоги.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до ч.2 ст.1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду`від 01.12.1994 року, відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.
Відповідно до ст.2 вказаного Закону, право на відшкодування такого виду шкоди виникає у випадках:
- постановлення виправдувального вироку суду
- закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину
- відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у п.2 ч.1 цієї ж статті
- закриття справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст.4 цього Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Відповідно до ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25 червня 2009 року Військовим місцевим судом Дніпропетровського гарнізону проголошено вирок суду відносно ОСОБА_1 за скоєння злочинів, передбачених ч.1 ст.409, ч.3 ст.358 КК України, яким визнано винним у скоєнні цих злочинів та призначено покарання, яке з урахуванням ст..70 КК України складає службове обмеження строком на шість місяців з помісячним утриманням з суми його грошового забезпечення 10% в дохід держави. /а.с.154-156/
Ухвалою Військового апеляційного суду Військово-Морських Сил від 08.09.2009 року вирок Військового місцевим судом Дніпропетровського гарнізону від 25 червня 2009 року відносно ОСОБА_1 скасовано, справу за його обвинуваченням за ч.1 ст.409, ч.3 ст.358 КК України закрито, запобіжний захід (підписку про невиїзд) скасовано.
Разом з тим, за результатами перегляду цієї ухвали в касаційному порядку, Верховним Судом України 20 січня 2010 року винесено ухвалу, відповідно якої касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанці, залишено без задоволення, а ухвалу військового апеляційного суду Військово-Морських Сил від 08 вересня 2009 року щодо ОСОБА_1 залишено без змін.
Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Як встановлено ухвалою Військового апеляційного суду Військово-Морських Сил від 08.09.2009 року, ОСОБА_1 засуджено за ухилення від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, що виразилось в тому, що він з 20 січня по 3 лютого 2009 року коледж не відвідував і проводив час на свій розсуд, а 09 лютого 2009 року прибув у частину та доповів про здачу сесії. Крім того, ОСОБА_1 засуджено за використання завідомо підробленого документа, а саме за те, що він 08 квітня 2009 року з метою скрити від командування частини ухилення від військової служби отримав в коледжі довідку підтвердження, в яку були внесені неправдиві відомості про його участь у сесії з 20 січня по 03 лютого 2009 року і надав її до військової частини.
Ці обставини спростовані вищезазначеною ухвалою апеляційної інстанції, яка залишена в силі Верховним Судом України за результатом перегляду касаційного подання прокурора.
Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду`передбачає, що право на відшкодування шкоди мають громадяни, щодо яких були здійснені незаконні дії.
Так, згідно зі ст.4 КПК України суд, прокурор, слідчий і орган дізнання, зобов`язані в межах своєї компетенції порушити кримінальну справу в кожному випадку виявлення ознак злочину, вжити всіх передбачених законом заходів до встановлення події злочину, винних у вчиненні злочину, і до їх покарання.
У відповідності до ст..236-7 КПК України постанова органу дізнання, слідчого, прокурора про порушення кримінальної справи щодо конкретної особи чи за фактом вчинення злочину може бути оскаржена до місцевого суду.
Відповідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.
Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.
Таким чином, спірні правовідносини регулюються Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».
Аналізуючи викладене, суд вважає, що позивачу незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдано моральної шкоди, тому, відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду`він набув право на її відшкодування.
Вирішуючи питання про розмір завданої моральної шкоди, суд, враховує ступінь моральних страждань, понесених позивачем по справі, а тому вважає моральну шкоду, оцінену позивачем в 300 000 грн. завищеною, в зв`язку з чим вважає за достатнє стягнути на його користь на відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.
Відповідно до ст. 14 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконним діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури чи суду і пункту 13 ст. 3 Закону України Про судовий збір судовий збір у даному спорі не справляється.
Керуючись ст.ст.3,10,11,57-60,88,209,212-215,218 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя /підпис/ Т.В. Шевцова
З оригіналом згідно:
Оригінал знаходиться в матеріалах справи.
Суддя
Бабушкінського районного
Суду м.Дніпропетровська Т.В. Шевцова