Справа № 1328/3545/12 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В.
Провадження № 22-ц/1390/5200/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Богонюка М.Я., Савуляка Р.В.

з участю секретаря: Рванцової О.О.

з участю : ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 червня 2012 року по справі за позовом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_6, з участю третіх осіб: Львівської міської ради, ОСОБА_4, про демонтаж самовільно встановленого гаража,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 11 червня 2012 року позов задоволено. Зобовязано відповідача демонтувати самовільно встановлений металевий збірно-розбірний гараж на вулиці Розточчя, 76 у м. Львові. Проведено розподіл судових витрат.

Рішення оскаржила представник ОСОБА_6-ОСОБА_2

В апеляційній скарзі апелянт просить оскаржуване рішення скасувати. Вважає рішення суду незаконним. Вказує, що між власниками будинків №76 та 78 склався порядок користування прибудинковою територією. Спірний гараж встановлено без улаштування фундаменту, існування цього гаража не порушує права інших осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

У відповідності до вимог ч. 1, 3 ст. 60, ч. 1 ст. 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Визнані сторонами обставини доказуванню не підлягають.

Згідно ст.13 Конституції України, земля, що знаходиться в межах території України, є обєктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади і органи місцевого самоврядування.

Згідно ст. 6 Закону України Про місцеве самоврядування, первинним субєктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень, є територіальна громада села, селища, міста.

З ст.10 Закону України Про місцеве самоврядуваннявбачається, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади і здійснюють від їх імені і в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України і іншими законами.

Згідно з ч. 1, 2, 4, 7 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобовязана відшкодувати витрати, повязані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України набуття права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації в межах їх повноважень.

Судом встановлено, що Львівська міська Рада є власником земельної ділянки, на якій розміщені будинки №76 і №78 на вулиці Розточчя.

Відповідач є власником будинку та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується довідкою з місця проживання про склад сімї і прописки № 563 від 20 березня 2012 року.

Згідно довідки з місця проживання про склад сімї і прописки № 1862 від 12 грудня 2011 року вбачається, що власником будинку № 76 по вул. Розточчя в м. Львові є третя особа ОСОБА_4

Як вбачається із витягу з протоколу засідання міжвідомчої комісії Шевченківської райадміністрації № 39 від 27 грудня 2011року, така вирішила самовільно встановлений збірно-розбірний металевий гараж на вул. Розточчя, 76 демонтувати у звязку з тим, що металевий гараж встановлено на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та без належного дозволу.

Згідно розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 30 грудня 2011 року за № 1068 Про демонтажі самовільно встановленого збірно-розбірного металевого гаража, зобовязано ОСОБА_6 у місячний строк з дня отримання розпорядження демонтувати спірний гараж у звязку з тим, що такий встановлено на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та без належного дозволу. Таке розпорядження чинне, ніким не оскаржене, а тому підлягає виконанню, що передбачено ст.73 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні.

З матеріалів справи, а саме з акту ЛКП Північне-411вбачається, що відповідач відмовився отримувати та підписуватись про ознайомлення з розпорядженням Шевченківської райони адміністрації Львівської міської ради від 30 грудня 2011 року, його не виконав.

Як вбачається із акту ЛКП Північне-411від 20 березня 2012 року комісія з виходом на місце провели обстеження на факт самовільно встановленого гаража, в ході якого виявлено, що гараж розміщений на каналізаційній мережі та мережі центрального водопостачання, що є порушенням. Станом на 19 березня 2012 року гараж не демонтований.

Відповідач добровільно демонтувати гараж відмовляється.

Доводи апеляційної скарги у частині, що спарний гараж не є нерухомим майном, оскільки не влаштований на фундаменті, не підтверджені належними та допустимими доказами. Представник відповідача у судовому засіданні ствердила, що вказаний гараж повязаний із замлею стаціонарним фундаментом, відтак є обєктом самочинного будівництва.

Суд прийшов до вірного висновку щодо самовільного спорудження відповідачем збірно-розбірного металевого гаражу на вул. Розточчя, 76 в м. Львові на земельній ділянці, що належить територіальній громаді м. Львова, представником якої виступає Львівська міська рада. Вказана земельна ділянка не була відведена для цієї мети.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження отримання дозволу Львівської міської ради на використання спірної земельної ділянки для вказаної мети.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: