Справа № 0417/2405/2012
Справа №2/ 0417/2030/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 квітня 2012 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді: Слюсар Л.П.

при секретарі : Тимошевській В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2012 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що вона 15 жовтня 1959 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_3. 05 вересня 1960 року в них народилася донька - відповідачка по справі ОСОБА_2 ( дошлюбне прізвище ОСОБА_3). Вона разом з чоловіком спільно приватизували квартиру АДРЕСА_1, яка відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 08.12.1993 року, виданого виконкомом міської ради народних депутатів, згідно з розпорядженням за № И-3641 належить їм на праві власності. 13 червня 2006 року помер її чоловік ОСОБА_3. За життя він склав заповіт, яким заповідав відповідачці ОСОБА_2 свою частку спадкового майна. Оскільки на момент смерті чоловіка їй було 65 років, то відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, вона має право на обовязкову частку в спадщині, незалежно від змісту заповіту, а саме на 1/8 частку спадкової квартири. Вона не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на обовязкову частку, бо в неї не має оригіналів правовстановлюючих документів на спадкову квартиру, а тому вона звернулася з даним позовом до суду. Просила суд: визнати за нею ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка спадкодавця ОСОБА_3 на 1/8 частину ( обовязкову частку) квартири АДРЕСА_2, яка складається із: коридору 1 площею 6,4 кв.м., ванної 2 площею 2,1 кв.м., туалету 3 площею 1,2 кв.м., кухні 4 площею 7,7 кв.м., житлової кімнати 5 площею 17,0 кв.м., житлової кімнати 6 площею 9,1 кв.м., житлової кімнати 7 площею 8,1 кв.м., кладової 8 площею 0,5 кв.м., лоджії І площею 2,4 кв.м. Житлова площа квартири 34,2 кв.м., а загальна площа квартири 54,5 кв.м.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовну заяву та просили суд позов задовольнити. Вказали на те, що позивачкою втрачено свідоцтво про право власності на житло, для отримання дубліката необхідні кошти, а тому вона вимушена звернутися до суду.

Відповідачка у судове засідання зявилася. Позовні вимоги не визнала, вказала, що правовстановлюючі документи на квартиру знаходилися в її матері, позивачки по справі. На даний час нею не отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки не має правовстановлюючих документів.

Представник третьої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. Відповідно до листа від просили розглядати справу без їх представника, та прийняти рішення на розсуд суду .

Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, відповідача, дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 15 жовтня 1959 року, і прізвище дружини після одруження ОСОБА_3 ( а.с.7). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів 08 грудня 1993 року, на підставі розпорядження від 08 грудня 1993 року № И/3641 квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_3 (а.с.11).

Згідно до листа КП ДМБТІ№ 13448 від 31.10.2011 року станом на 27.10.2011 року право власності на квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано: ? ч. за гр. ОСОБА_1, ? ч. за гр. ОСОБА_3 (а.с. 10).

ОСОБА_3 помер 13 червня 2006 року ( а.с.9). Спадкоємцями першої черги після її смерті були дружина ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька - ОСОБА_2 . Згідно до довідки КЖЕП Північне від 10.01.2012 року, виданої ОСОБА_1 ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно був зареєстрований та проживав на день смерті за адресою: АДРЕСА_4. Склад сімї на день смерті 2 особи: ОСОБА_3 та дружина - ОСОБА_1 ( а.с.16).

Відповідно до заповіту від 06.12.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстрованому в реєстрі за № 1-4997, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповідав ОСОБА_2 все своє майно рухоме та нерухоме майно, де б вона не було та з чого б не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті і на що він за законом матиме право, права та обовязки, що будуть належати йому на день смерті( а.с.17).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2010 року ОСОБА_2 надано додатковий тримісячний строк для звернення з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ( а.с. 35).

Згідно до листа Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 07.03.2012 року №428/01-16 після смерті ОСОБА_3, померлого 13.06.2006 року заведено спадкову справу 193/2011. З заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_2 (а.с.33-34).

ОСОБА_1 на день смерті спадкодавця ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала разом з ним, та фактично прийняла спадщину.

Згідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова ( вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом ( обовязкова частка).

Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 01 лютого 2012 року, державним нотаріусом ОСОБА_6 було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру після смерті гр. ОСОБА_3, померлого 13 червня 2006 року, в звязку з тим, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно ( а.с.17) .

В судовому засіданні встановлено, про що не заперечувала позивачка та її представник, оригінали правовстановлюючих документів на спірну квартиру втрачені позивачкою. Позивачка - ОСОБА_1 до Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради з заявою про отримання дубліката свідоцтва про право власності на вищевказану квартиру, як співвласник квартири не зверталася, оскільки, як вказали позивачка та її представник потрібні значні кошти.

Відповідачкою надана до суду довідка Індустріального РВДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про втрату її документів: свідоцтва про народження, довідки про ідентифікаційний номер, свідоцтва про шлюб, про розірвання шлюбу, та інші ( а.с.41). Свідоцтво про право на спадщину за заповітом нею не отримувалось.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до діючого законодавства отримати дублікат свідоцтва про право власності на квартиру №34 за адресою: вул. Г.Корольової будинок №17 та надати його в Нотаріальну контору для вчинення нотаріальних дій можливо лише за заявою співвласника, а саме позивачки - ОСОБА_1.

Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності та те, що позивачка не надала суду доказів щодо неможливості отримання правовстановлюючого документу на квартиру, та її небажання звертатися до Управління Житлового господарства Дніпропетровської міської ради для отримання дубліката свідоцтва про право власності на житло, та можливість отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на обовязкову частку в нотаріальній конторі, суд не має можливості розглянути заявлені позовні вимоги відповідно до вимог діючого законодавства, та вимушений в задоволені позову відмовити.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику у справах про спадкуваннявід 30.05.2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до усього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись: ст. ст. 1241,1261,1268,1296,1297 ЦК України, ст. 3,7, 11,15, 60,61,88, 212 -215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар