АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/1197/12 Справа № 22-ц/490/1197/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Котушенко С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2012 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Синельниківської міськрайонної газети «Синельниківські вісті» на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2011 року за позовом Синельниківської міськрайонної газети «Синельниківські вісті» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2011 року Синельниківська міськрайонна газета «Синельниківські вісті» звернулась до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом (а.с.151) до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обовязків. Позивач вказував на те, що, ОСОБА_2 була прийнята на посаду завідуючої відділенням сільського господарства з 13 лютого 2006 року. З 03 березня по 04 липня 2008 року вона виконувала обовязки редактора газети «Синельниківські вісті», звільнена з роботи 22 жовтня 2008 року.

Обєднаним контрольно-ревізійним відділом у Синельниківському районі і м.Синельникове було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності газети за період з 01 січня 2007 року по 31 березня 2010 року, якою було встановлено ряд порушень та недоліків, а саме:

1) нарахування та виплата у червні 2008 року надбавки за інтенсивність праці в розмірі 50% від посадового окладу виконуючого обовязки редактора газети «Синельниківські вісті» ОСОБА_2 у розмірі 1396,35 грн. без відповідного рішення співзасновників газети, що призвело до зайвого нарахування до державних соціальних фондів за червень 2008 року суми 513,86 грн.;

2) нарахування та виплата надбавки за суміщення в розмірі 30 % від посадового окладу завідуючій сільськогосподарським відділом газети ОСОБА_2 при відсутності вакансії, що призвело до зайвого нарахування надбавки за суміщення в загальній сумі 1536,00 грн. та зайвого нарахування до державних соціальних фондів суми 565,25 грн.;

3) безконтрольність за використанням паливно-мастильних матеріалів, порушення ведення бухгалтерського обліку їх списання в 2008 році, в результаті чого встановлена недостача бензину в кількості 138,78 літрів на суму 761,15 грн.

Посилаючись на те, що розмір заподіяної відповідачкою шкоди становить 4 772,61 грн., позивач просив стягнути її на підставі п.6 ст.134 КЗпП України та ст.1166 ЦК України з ОСОБА_2 на свою користь.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового, посилаючись на те, що ним не порушено строку звернення до суду з даним позовом, оскільки про наявність заподіяної відповідачкою шкоди йому стало відомо в травні 2010 року з акту контрольно-ревізійного відділу.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 13 лютого 2006 року по 22 жовтня 2008 року ОСОБА_2 знаходилась в трудових правовідносинах з редакцією Синельниківської міськрайонної газети «Синельниківські вісті» в якості завідуючої відділенням сільського господарства, а в період 03 березня по 04 липня 2008 року вона виконувала обовязки редактора вказаної газети.

В 2010 році обєднаним контрольно-ревізійним відділом у Синельниківському районі і м.Синельникове було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності газети «Синельниківські вісті» за період з 01 січня 2007 року по 31 березня 2010 року, якою було встановлено ряд порушень та недоліків, що відображені в акті ревізії №920-19/48 від 20 травня 2010 року. Так, ревізією виявлено:

- недостачу бензину за період з 01 січня 2008 року по 17 травня 2010 року в кількості 538,69 літрів на суму 2883,55 грн., яка виникла внаслідок допущених порушень в обліку та списанні паливно-мастильних матеріалів;

- зайве нарахування та виплату надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи виконуючому обовязки редактора газети ОСОБА_2 за червень 2008 року в розмірі 50% від посадового окладу, що становить суму 1396,35 грн. без відповідного рішення співзасновників газети, та, як наслідок, зайве нарахування до державних соціальних фондів за червень 2008 року суми 513,86 грн.;

- зайве нарахування та виплату завідуючій сільськогосподарським відділом газети ОСОБА_2 протягом червня 2007 року березня 2008 року надбавки за суміщення в розмірі 30% від посадового окладу, що становить суму 1536,00 грн. та, як наслідок, зайве нарахування до державних соціальних фондів суми 565,25 грн.;

Відмовляючи в задоволенні позову в частині відшкодування шкоди, завданої виплатою надбавки за суміщення, суд виходив з відсутності винних протиправних дій відповідачки в отриманні нею такої надбавки протягом лютого 2007 року березня 2008 року.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині відшкодування шкоди, завданої недостачею бензину та виплатою надбавки до заробітної плати за червень 2008 року, суд виходив з доведеності фактів завдання відповідачкою позивачеві шкоди, внаслідок недостачі бензину та порушення нею порядку встановлення вказаної надбавки, а також з порушення позивачем строку звернення до суду з даним позовними вимогами.

З такими висновками суду погодитись не можна з огляду на наступне.

За змістом ст.127 КЗпП України повернення підприємству зайво виплачених коштів можливо для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування; при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідпрацьовані дні відпустки; при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136 КЗпП України).

Також ст.1212 ЦК України зобовязує особу, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), повернути потерпілому це майно.

При цьому ст.1215 ЦК України встановлює, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, нормами закону не передбачено повернення працівником підприємству зайво виплачених коштів, крім випадків, встановлених ст.127 КЗпП України, ст.1215 ЦК України.

Ураховуючи, що виплачені відповідачці кошти є складовою частиною заробітної плати, нараховані їй були згідно з наказами, які не скасовано і не визнано незаконними, підстави для їх повернення відсутні.

У відповідності зі ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

За загальним правилом, установленим ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК України.

Обставини, визнані сторонами, згідно із ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

З матеріалів справи вбачається, що ревізією виявлена недостача бензину у позивача внаслідок допущених порушень в обліку та списанні паливно-мастильних матеріалів за період з 01 січня 2008 року по 17 травня 2010 року. Доказів про те, що така недостача мала місце в період, коли відповідачка виконувала обовязки редактора газети суду не надано. Навпроти, з пояснень представника позивача в суді апеляційної інстанції встановлено, що в редакції газети у 2009 році була проведена інвентаризація матеріальних цінностей, у тому числі й паливно-мастильних матеріалів, за результатами якої недостачі бензину виявлено не було.

За таких обставин в задоволенні позові слід відмовити саме з наведених підстав.

Враховуючи те, що суд першої інстанції не взяв до уваги наведені обставини та норми закону, що регулюють встановлені правовідносини, висновки суду суперечать матеріалам справи, постановлене судове рішення, на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України, підлягає зміні в частині обґрунтування відмови в задоволенні позову, а апеляційна скарга позивача - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Синельниківської міськрайонної газети «Синельниківські вісті» задовольнити частково.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2011 року змінити в частині обґрунтування відмови в задоволенні позову відповідно з даним рішенням, а в іншій частині - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: