АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОСОБА_1
Справа №22-ц/2690/3114/12 Головуючий в 1 інстанції Луценко О.М.
Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого: Желепи О.В.

Суддів: Кабанченко О.А., Іванченка М.М.

При секретарі: Трончук М.Ю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 серпня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства по експлуатації та ремонту житлового фонду та об єктів соціально-побутового призначення «Екос» АТХК «Київміськбуд» (відповідач 1) в особі ЖУ «Лівобережне», КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» Київської міської державної адміністрації (відповідач 2) про повернення безпідставно отриманих коштів та зобов язання укласти договір відповідно до Типового договору, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення сторін їх представників, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили зобовязати відповідачів повернути їм безпідставно сплачені кошти, позивачу ОСОБА_3- 11944 грн. 82 коп., позивачу ОСОБА_2 8147 грн. 96 коп. Свої вимоги обґрунтовували тим, що оскільки вони не укладали з відповідачами договір на надання житлово-комунальних послуг, то відповідно не повинні були оплачувати рахунки, які виставлялись відповідачами на оплату. Як на правову підставу свого позову посилались на ст. 1212 ЦК України. Крім того позивачі просили суд зобовязати відповідача 1 укласти з ними договір про надання житлово-комунальних послуг, відповідно до типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 серпня 2011 року в задоволені позову ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив про його скасування з ухваленням нового рішення по суті заявлених вимог.

Скаргу обґрунтовував тим, що висновки суду не відповідають встановленим обставинам, так суд дійшов до помилкового висновку, що між ним і відповідачем 1 в даній справі укладався договір про надання послуг, оскільки договір на який послався суд є неукладеним, нікчемним, так як він не відповідає типовому договору, в ньому не передбачені всі істотні умови такого виду договорів.

Відмовляючи в задоволені вимог про повернення сплачених коштів на рахунок відповідача 2 з яким позивач взагалі в будь-яких відносинах не перебував, суд порушив норми матеріального права.

Також скарга містить доводи про те, що рішення суду взагалі не містить будь-яких висновків та посилання на встановлені обставини, щодо позовних вимог про зобовязання відповідача 1 укласти з позивачем договір про надання житлово-комунальних послуг, який би відповідав типовому договору.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_2 доводи скарги підтримав.

Представник ОСОБА_3 також підтримав доводи скарги. Крім того, в судовому засіданні подав заяву про приєднання до скарги, яка була судом не прийнята, так як вона не була оплачена судовим збором та подана з порушенням порядку подачі такої заяви, передбаченого ч.2 ст. 299 ЦПК України. Також через те, що ОСОБА_3 не є особою яка виступає на стороні ОСОБА_2 і вона вже скористалась своїм правом на оскарження. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24.10.2011 року, апеляційна скарга, подана в інтересах ОСОБА_3 її представником була визнана неподаною та їй повернута.

Представник «Екос» до суду не зявився, про дату судового засідання повідомлений належним чином.

Представник КП ГІОЦ доводи скарги не визнав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 п.3 ст. 215 ЦПК України в мотивувальній частині рішення зазначаються встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини; мотиви, з яких суд вважає встановленими наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти; чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду, а якщо були, то ким; назви , статті закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався.

Рішення суду в даній справі зазначеним вимогам не відповідає, суд в порушення вказаних норм закону не повно зясував обставини справи, які мають правове значення для її вирішення , не розглянув всі заявлені позовні вимоги, не вірно застосував норми матеріального права.

Згідно приписів ст. 322 ЦК України власник майна несе тягар утримання майна. Виходячи з правовідносин, що склались між сторонами, тягар утримання майна полягає в оплаті витрат на утримання будинку та прибудинкової території та сплаті вартості спожитих житлово-комунальних послуг.

Позивач ОСОБА_2 є власником квартири № 57 за адресою : м. Київ вул. Маршала Тимошенка, буд 15-г.

Відповідно до договору № 318 від 12 червня 2007 року укладеного між ОСОБА_2 та ДП «Екос АТХК» Київміськбуд» про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, зазначено ціну договору, строки виконання договору, реквізити сторін, найменування послуг їх вартість, порядок розрахунків та інше.

ОСОБА_2 з травня 2007 року по квітень 2010 року була оплачена вартість житлово-комунальних послуг в сумі 8147 грн. 96 коп.

Позивач не довів суду, що вказані кошти були набуті та утримувались відповідачами без достатньої правової підстави.

Доводи позивача про нікчемність укладеного ним 12 червня 2007 року договору не відповідають дійсності та вимогам закону. Позовні вимоги про зобовязання відповідача 1 укласти з позивачем договір у відповідності з типовим договором задоволені бути не можуть з огляду на наступне:

Згідно з п. 1, 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З огляду на наведене, обов'язок укласти ОСОБА_4 про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території , по формі та за змістом Типового договору, затвердженого постановою КМУ від 20.05.2009 р. № 539, з обов'язковими додатками до п.2, 3 Типового договору, з визначенням вартості кожної складової частини тарифу відповідно до Порядку формування тарифу, затвердженого цієї постановою, з забезпечення прозорості усіх його складових в розрахунку на 1 кв.м. загальної площі квартири, з істотними умовами, визначеним у ст. 26 Закону України» Про житлово-комунальні послуги» законодавчо покладений на сторону позивача.

Відповідно до п. 2 Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою КМ України «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» № 529 від 20.05.2009 р., виконавець надає послуги відповідно до затвердженого (погодженого) рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, копія якого додається до цього договору.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, на день підписання сторонами вищенаведеного договору типового договору ще не існувало, до теперішнього часу відповідного рішення органом місцевого самоврядування щодо затвердження (погодження) тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, копія якого має додаватись до договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не приймалось.

Посилання позивача на недійсність Договору №318 від 12.06.07р. «Про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території» не заслуговує на увагу, оскільки позивач та ДП «Екос» уклали даний ОСОБА_4 добровільно та внесли до умов договору положення які вважали необхідними для врегулювання свої правовідносин у сфері житлово-комунальних послуг. Після укладання Договору, позивач не звертався до ДП «Екос» із пропозицією внести зміни чи доповнення до добровільно укладеного Договору №318 від 12.06.07р. чи припинити дію Договору та укласти новий договір.

З огляду на наведене, суд не вбачає правових підстав зобов'язувати відповідача 1 укласти з позивачем ОСОБА_4 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у відповідності до Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою КМ України № 529 від 20.05.2009 р. Ці позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Доводи позивача про те, що відсутність такого договору, свідчить про безпідставне отримання відповідачами від нього коштів, що він сплачував, не відповідають вимогам закону.

Так, відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. ОСОБА_4 укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ч. 1-2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Керуючись ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. 2 ст. 644 ЦК України, якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка робила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

Де слід врахувати, що згідно з ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції , якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

На підставі вищенаведеного та виходячи з того, що рахунки на сплату, житлово-комунальних послуг відповідача містили ціну договору, строки виконання , реквізити, найменування послуги та її вартість, порядок розрахунків, хоча за формою і відрізняються від типової форми, суд вважає , що в результаті отримання позивачем зазначених рахунків, відповідач здійснював оферту в укладенні договору про надання послуг, а позивач ОСОБА_2, який не відмовлявся від послуг та оплачував ці рахунки здійснював акцепт.

З огляду на наведене, суд прийшов до висновку, що незважаючи на заперечення позивача проти факту укладання ним з відповідачем відповідного договору про надай житлово-комунальних послуг, зазначені договори укладаються щомісяця шляхом вчинення-власниками квартири дій, що свідчать про акцепт оферти відповідача, а тому, позивачі мають договірні зобов'язання перед відповідачем щодо оплати вартості спожитих житлово-комунальних послуг.

За таких обставин відсутні підстави для зобовязання відповідачів повернути позивачу ОСОБА_2 кошти, які були ним сплачені за спожиті послуги, як безпідставно отримані відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України.

Також не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача-2 (КП ГІОЦ) вартості спожитих та сплачених позивачем житлово-комунальних послуг у сумі 8147,96 грн., оскільки КП ГІОЦ, на виконання взятих на себе перед ДП «Екос» зобов'язань на підставі Договору №205 від 02.01.09р. «На надання послуг», виконував обумовлені у п. 1.1.1. Договору роботи по обробці та розщепленню платежів споживачів житлово-комунальних послуг (у тому числі і платежів позивача) які поступили на розподільчий рахунок КП ГІОЦ зі спеціальним режимом використання №1106 та після їх розщеплення спрямовував кошти на рахунки виробників послуг, які вказані відповідачем-1 у дислокації до Договору №205 від 02.01.09р,

Твердження позивача, що сплата позивачем вартості спожитих житлово-комунальних послуг на розподільчий рахунок КП ГІОЦ, що є підставою для повернення сплачених коштів не заслуговує уваги, оскільки надходження коштів на розподільчий рахунок КП ГІОЦ обумовлено умовами укладеного з ДП «ЕКО» Договору №205 від 02.01.09р. «На надання послуг», та жодним чином не порушує права позивача.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, не вірно застосовані норми матеріального права, позовні вимоги про зобовязання укласти договір судом не розглянуті, в рішенні не зазначено, які обставини судом встановлені, щодо цих вимог та до яких висновків прийшов суд на підставі встановлених обставин, колегія суддів, керуючись вимогами ст. 309 ЦПК України, вважає за необхідне рішення суду, в частині розгляду позовних вимог ОСОБА_2 скасувати та ухвалити нове рішення з приводу заявлених вимог.

Так, як іншим позивачем, рішення в установленому порядку не оскаржено, воно апеляційним судом не переглядалось, а тому залишається без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319, ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 серпня 2011 року в частині розгляду позовних вимог ОСОБА_2 скасувати та ухвалити нове.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства по експлуатації та ремонту житлового фонду та об єктів соціально-побутового призначення «Екос» АТХК «Київміськбуд» в особі ЖУ «Лівобережне», КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» Київської міської державної адміністрації про повернення безпідставно отриманих коштів та зобовязання укласти договір відповідно до Типового договору.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: