Справа №2-1750/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2012 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі : головуючого - судді Лєдньова Д.М.

при секретаріСамченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим,-

встановив:

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в обгрунтування якого вказав, що 12.02.2008 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого останньому було надано суму кредиту - 150 000,00 доларів США. Процентна ставка за користування кредитним коштами згідно договору становила 11,9 % річних. За графіком погашення кредиту, що є невід»ємною частиною договору кредиту, позичальник мав здійснювати щомісячний платіж в розмірі 1250,00 доларів США.

22.12.2008 року між вказаними сторонами укладено договір про внесення змін до кредитного договору від 12.02.2008 року, за умовами якого щомісячний платіж збільшено до 1321,00 долари США.

Позивач, вказуючи на те, що є поручителем за належне виконання зобов»язань позичальником ОСОБА_2 перед кредитором згідно договору поруки від 12.02.2008 року, водночас, збільшення щомісячного платежу як збільшення відповідальності не було погоджено з нею як поручителем, посилаючись на ч. 1 ст. 559 ЦК України, що визначає підстави припинення поруки, просить визнати договір від 12.02.2008 року припиненим.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав та зазначив, що між ними з відповідачем ПАТ «Сведбанк» укладався договір кредиту, який в подальшому було змінено. Вказані зміни сторони допустили у зв»язку із тяжким матеріальним становищем позичальника, на протязі деякого часу за договором кредиту кошти він не сплачував.

Представник відповідача ПАТ «Сведбанк» в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд встановив.

12.02.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту, згідно якого ВАТ «Сведбанк» як кредитодавець зобов»язався надати позичальнику ОСОБА_2 грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що не відновлюється, з лімітом кредитування 150 000,00 доларів США на умовах, передбачених договором, в позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Графіком платежів, що є невід»ємною частиною договору, сторони обумовили щомісячний платіж в розмірі 1250,00 доларів США. Термін остаточною повернення кредиту 09.02.2018 року.

Договором про внесення змін до кредитного договору від 12.02.2008 року сторони досягли згоди пункт 3.1 розділу ІІІ «умови погашення заборгованості, сплати процентів і комісій» кредитного договору від 12.02.2008 року викласти в наступній редакції: «Позичальник зобов»язується здійснювати погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення коштів на позичковий рахунок щомісяця, через касу банку, згідно Додатку № 1, що є невід»ємною частиною цього Договору, якщо інше не передбачено цим Договором. Всі інші умови кредитного договору від 12.02.2008 року, які не зазнали змін, залишаються у первинній редакції.

Згідно графіком погашення кредиту сторони обумовили визначити розмір щомісячного платежу починаючи з 20.06.2009 року в розмірі 1321,00 доларів США. Кінцева дата повернення 09.02.2018 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту 12.02.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки, згідно якого остання зобов»язувався відповідати за належне виконання позичальником ОСОБА_2 обов'язків за кредитним договором. За п. 1, 2 договору поручитель зобов»язується відповідати перед кредитором солідарно з боржником в повному обсязі за виконання Боржником усіх його зобов»язань за договором кредиту від 12.02.2008 року.

Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 207, 547, 554, 555, 559, 604 ЦК України.

Вирішуючи спір, суд вважає необхідним здійснити тлумачення умов вищенаведених договорів наступним чином.

Дослідивши зміст пункту 1 договору поруки від 12.02.2008 року, яким визначено термін «Кредитний договір» - що є кредитним договором № 0501/0208/88-015 від 12.02.2008 року, з усіма додатковими угодами до нього, які будуть укладені між Банком і позичальником, суд вважає такий пункт лише передумовою для можливості зміни правовідносин між сторонами, та має застосовуватись у взаємодії з іншими умовами договору, зокрема пункту 11, за яким сторони домовились, що будь-які зміни до основного зобов»язання, крім змін, наслідком яких є збільшення обсягу відповідальності поручителя за цим договором, погоджуються між Позичальником та банком самостійно без повідомлення Поручителя про такі зміни. Умова про обов»язковість укладення нового договору уточнює та роз»яснює процедуру закріплення погоджених між сторонами змін. Таки зміни повинні бути погоджені поручителем, а укладення додаткової угоди мас відбуватись із дотриманням вимог ч. 2 ст. 207 ЦК України, згідно якої правочин вважається чиненим у письмовій формі в разі, якщо він підписаний його сторонами.

Досягнення домовленості між банком та позичальником про збільшення щомісячного платежу суд розцінює як безумовне збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Згідно пункту 13 договору поруки усі зміни та доповнення до договору дійсні у тому випадку, якщо вони оформлені письмово і підписані сторонами.

Судом встановлено, що укладання договору про збільшення щомісячного платежу між банком та поручителем не укладався.

Пояснення відповідача про те, що він не сплачував кошти на протязі певного періоду часу, суд вважає таким, що не має істотного значення для вирішення спору, оскільки, як зазначалось вище, без згоди поручителя відбулось підвищення щомісячного платежу з 20.06.2009 року, та як наслідок, збільшено відповідальність поручителя з певного періоду часу.

За правилами ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов"язання, а також у разі зміни зобов"язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Виходячи з аналізу змісту зазначеної норми збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов"язання виникає у разі збільшення розміру плати за кредитом, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються відсотки за користування чужими грошовими коштами; підвищення розміру відсотків, встановлення (збільшення розміру) неустойки, зміна способу і форми майнового обтяження, умов відповідальності тощо.

Порука припиняється в тому випадку, коли поручитель не надав згоди на такі зміни основного зобов"язання.

В узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин Верховний Суд України підкреслив, що із положень ст. 554 ЦК випливає, що хоча поручитель і пов"язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, він є самостійним суб"єктом у відносинах із кредитором. Це підтверджується його правом висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 ЦК).

Положення договору поруки про чинність у часі до повного виконання зобов»язань за основним договором, необхідно ототожнювати із зобов»язаннями, встановленими на час укладання договору

У відповідності до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 2 ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). За дослідженими судом обставинами зобов»язання, що були встановлені договором кредиту від 12.02.2008 року припинили свою дію, адже є нерозривно пов»язаними із встановленим сторонами розміру щомісячного платежу, а саме 1250,00 доларів США, хоча всі інші положення договору при цьому залишено без змін. Сторони змінили зобов»язання, погодивши необхідність сплати щомісячно 1321,00 долари США. Оплата за попереднім графіком на виконання умов договору з часу, коли сторони вирішили змінити розмір платежів, є неможливою, а роз»єднання відповідальності солідарних боржників протирічить вимогам законодавства.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що порука за договором поруки від 12.02.2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1, є припиненою з часу, коли Банк та позичальник шляхом укладання додаткової угоди до договору кредиту № 0501/0208/88-015 від 12.02.2008 року домовились збільшити розмір щомісячного платежу за договором кредиту, а саме з 20.06.2009 року.

Разом з тим, вимога про припинення договору поруки не відповідає положенню законодавства щодо способів захисту порушених прав. Договір поруки є припиненим в силу положення Закону у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 6, 16, 526, 559 ЦК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скарг протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя