АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2012 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 листопада 2011 року за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль», ОСОБА_4 про визнання недійсним договору поруки та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом (а.с.63-65) до ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» (після зміни найменування ПАТ «ОСОБА_3 Аваль») та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору поруки та відшкодування моральної шкоди. Позивачка вказувала на те, що 24 жовтня 2006 року між відповідачами був укладений кредитний договір №014/115561/3101/82, відповідно до якого ОСОБА_4 отримала кредит в розмірі 3000,00 доларів США і зобовязалась щомісячно здійснювати його погашення у відповідності з графіком та сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 18% річних.

В той же день між нею та банком був укладений договір поруки №014/08-02/1276, за умовами якого вона поручилася перед банком за виконання ОСОБА_4 грошових зобовязань перед банком за вказаним кредитним договором.

Посилаючись на те, що зазначений договір поруки було вчинено проти її волі внаслідок застосування до неї психічного тиску з боку ОСОБА_4, підлеглою якої вона була на час укладення договору, позивачка просила на підставі ч.1 ст.231 ЦК України визнати цей договір поруки недійсним та стягнути з ОСОБА_4 на свою користь моральну шкоди в розмірі 2000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 листопада 2011 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ставить питання про скасування рішення, як постановленого з порушенням норм матеріального та процесуального права і про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2006 року між відповідачами був укладений кредитний договір №014/115561/3101/82, відповідно до якого ОСОБА_4 отримала в банку кредит. Зобовязання за цим договором забезпечено укладеним в той же день з ОСОБА_2 договором поруки №014/08-02/1276.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Для визнання правочину недійсним як такого, що вчинено під впливом насильства або погрози, необхідна наявність фізичного чи психологічного впливу на особу з метою спонукання до укладення правочину. Під насильством слід розуміти заподіяння учасникові правочину фізичних або душевних страждань з метою примусити укласти правочин. Насильство породжує страх настання невигідних наслідків. На відміну від насильства, погроза полягає в здійсненні тільки психічного, але не фізичного впливу, і має місце при наявності як неправомірних, так і правомірних дій. Погроза може бути підставою для визнання правочину недійсним, коли з обставин, які мали місце на момент його вчинення, випливає, що відмова учасника правочину від його вчинення могла спричинити шкоду його законним інтересам.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з його недоведеності.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Висновок суду відповідає наведеним вимогам закону, оскільки відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів застосування до нього фізичного чи психологічного тиску з боку іншої сторони чи з боку третьої особи, вчинення правочину проти справжньої волі та наявність причинного звязку між фізичним або психічним тиском і вчиненням правочину, який оспорюється.

Доводи апеляційної скарги про надання суду посадової інструкції начальника планово-економічного відділу ЗАТ «Плазматекс» не є підставою для її задоволення, оскільки для визнання договору недійсним недостатньо самих даних про знаходження позивачки у підлеглості відповідачки, а інших доказів суду не надано.

Посилання апеляційної скарги на відмову суду в задоволенні клопотання про виклик свідків та витребування матеріалів кредитної справи не може бути підставою для скасування рішення з огляду на наступне.

У відповідності з ч.2 ст.303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Незважаючи на це представник апелянта в суді апеляційної інстанції не заявляв клопотань про виклик свідків, чи витребування будь-яких доказів по справі та їх дослідження.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи висновки суду не спростовують і не дають підстав до висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, доказам у справі дана оцінка відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, підстав для скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: