Справа №2-936 Головуючий у суді у 1 інстанції - Куцан
Номер провадження 22-ц/1890/2033/12 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2012 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Білецького О. М. , Семеній Л. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 30 липня 2012 року

у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення та дії державного виконавця,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 30 липня 2012 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання неправомірною постанови державного виконавця відділу ДВС Буринського районного управління юстиції від 19 квітня 2012 року про стягнення з неї виконавчого збору в сумі 680 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність ухвали суду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить зазначену ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення, яким постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Буринського РУЮ ОСОБА_3 від 19 квітня 2012 року визнати неправомірною.

Зазначає, що постанову про відкриття виконавчого провадження вона отримала 17 квітня 2012 року, а строк для добровільного виконання рішення суду у ній встановлений до 13 квітня 2012 року.

При цьому вказує, що вона не заперечує проти участі батька у вихованні дитини і не відмовлялась від виконання рішення суду. Вважає акт державного виконавця від 18 квітня 2012 року про її відмову від виконання рішення суду безпідставним. Звертає увагу на те, що батько дитини та державний виконавець Лістунов О.В. своїми діями порушують права дитини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2, яка підтримала доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Буринського районного суду Сумської області від 28 лютого 2012 року зобовязано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_4 у спілкуванні з його дочкою ОСОБА_5 та встановлено дні і години побачення, а саме щосуботи з 14-ї години до 18 години за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: м. Буринь, вул. Набережна, 8, а також у будь-який час за місцем проживання дитини в м. Буринь, вул. 18-го Партзїзду, 101, за попередньою домовленістю із ОСОБА_2, без присутності матері та інших членів її сімї (а.с.70-71).

На виконання рішення суду 3 квітня 2012 року Буринський районний суд Сумської області на підставі заяви ОСОБА_6 видав виконавчий лист (а.с.30).

6 квітня 2012 року державний виконавець ВДВС Буринського РУЮ ОСОБА_3 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження. Боржнику ОСОБА_2 було надано строк до 13 квітня 2012 року добровільно виконати рішення суду. Дана постанова була направлена їй рекомендованим листом № 813 з повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 23-24, 28).

12 квітня 2012 року дана постанова була вручена особисто ОСОБА_2, що підтверджується листом Центру поштового звязку № 5 СД УДППЗ «Укрпошта» (а.с. 22, 85-86).

18 квітня 2012 року у звязку з відмовою боржника ОСОБА_2 добровільно вчинити дії щодо виконання рішення суду, державним виконавцем Лістуновим О.В. було складено акт, до якого була внесена усна заява ОСОБА_2 про відмову виконати рішення суду добровільно. Від підпису даного акту вона відмовилась (а.с.32).

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що дії були вчинені та оскаржуване рішення прийняте державним виконавцем відповідно до закону, в межах його повноважень і права заявника не було порушено.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення немайнового характеру у строк, встановлений частиною 2 ст. 25 даного закону для самостійного виконання, постановою державного виконавця з боржника фізичної особи стягується виконавчий збір у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 06 квітня 2012 року вбачається, що ОСОБА_2 було надано строк для добровільного виконання рішення суду до 13 квітня 2012 року (а.с.23).

Судом також достовірно встановлено, що копію даної постанови ОСОБА_2 отримала особисто 12 квітня 2012 року (а.с. 22, 85-86).

Та обставина, що 18 квітня 2012 року ОСОБА_2 зявилась до державного виконавця і відмовилась від добровільного виконання рішення суду, зафіксовано в акті державного виконавця і заявником не спростована (а.с. 32).

Твердження заявника апеляційної скарги, що неможливість виконання рішення суду у строк, встановлений ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», була зумовлена хворобою дитини, про що нею було повідомлено державного виконавця, було предметом розгляду в суді першої інстанції та обґрунтовано ним спростовано, оскільки документів, підтверджуючих хворобу дитини і неможливість спілкуватися з батьком за місцем проживання дитини, заявник не надала державному виконавцю.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_2 ніяким чином не могла добровільно виконати рішення суду, оскільки батько дитини не проявляв ніяких дій до зустрічі з дитиною, не відповідають обставинам справи.

Як встановлено судом першої інстанції, батько дитини, ОСОБА_6 14 квітня 2012 року телефонував ОСОБА_2 щоб домовитися про зустріч з дочкою, але вона відмовила, пояснивши, що дитина хворіє. 18 квітня 2012 року у відділі ДВС в присутності державного виконавця Лістунова О.В. також вчиняв дії, спрямовані на побачення зі своєю дитиною, однак її мати ОСОБА_2 знову відмовила йому в цьому, пояснюючи це тим, що дочка хворіє.

Крім цього, незважаючи на закінчення строку виконання рішення суду, ОСОБА_2 державним виконавцем було надано можливість добровільно виконати зазначене рішення суду до 19 квітня 2012 року, однак вона цю можливість не використала.

З огляду на вищевикладене, висновок місцевого суду про те, що у державного виконавця були наявні законні підстави для стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору в сумі 680 грн., ґрунтується на законі.

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, ст. п.1 ч.1 ст. 312, п.4 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 30 липня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді