Справа № 1003/636/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2012 року Білоцерківський міськрайоний суд у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 07.09.1965 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 і дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, сімейне життя не склалося, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові один до одного, припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо з 1998 року, а тому він вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідач в суді позов визнала, не заперечує проти розірвання шлюбу, але пояснила, що між ними існує спір щодо поділу спільного майна, з приводу чого вона має намір звертатися до суду.

За ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Так, судом встановлено, що сторони з 07.09.1965 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не мають, що стверджується копією свідоцтва про одруження, поясненнями сторін.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу.

Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, подружніх стосунків вони не підтримують, тривалий час спільного господарства не ведуть, проживають окремо, наміру зберігати сімю не мають.

З пояснень відповідача встановлено, що майнові спори вона має намір вирішувати в судовому порядку.

Враховуючи те, що сторони не мають наміру зберігати їхній шлюб, суд вважає за недоцільне надавати сторонам строк для примирення, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу відповідач бажає залишити прізвище-Сузанська.

На підставі ст..4 Декрету КМ України «Про державне мито» суд вважає за можливе за згодою позивача стягнути з нього судовий збір за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС в розмірі 17 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 24,56, 110,112,113 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10,60,88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 7 вересня 1965 року в Новоалєксєєвській селищній раді Генічеського району Херсонської області , актовий запис № 36, - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище-Сузанська.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 17 грн. за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_5