Справа № 1313/2-457/12 Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/1390/4119/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Богонюка М.Я., Савуляка Р.В.

при секретарі: Рванцовій О.О.

з участю : ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 9 квітня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ТзОВ ІММ про визнання контрактної форми трудового договору недійсною, зарахування строку роботи в пільговий стаж та виплати компенсації неотриманої пенсії на пільгових умовах,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 9 квітня 2012 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ТзОВ ІММпро визнання контрактної форми трудового договору недійсною, зарахування строку роботи в пільговий стаж та виплати компенсації неотриманої пенсії на пільгових умовах.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

Апелянт вважає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповно зясованих обставинах справи. Стверджує, що наказом №11-к від 27 лютого 1998 року був прийнятий на роботу на посаду електрогазозварювальника виробничої дільниці, про що зроблено запис в трудовій книжці. 31 серпня 2009 року був звільнений з посади за згодою сторін. Вказує, що трудовий контракт не укладав та не підписував. Апелянт стверджує, що працював на посаді з шкідливими умовами праці, що передбачало певні пільги при виході на пенсію згідно списку №1 чи списку №2. Іншого наказу про його переведення на роботу на посаду зварювальника відповідачем не видавався, що підтверджено перевіркою інспекції праці. Також зазначає, що був звільнений з роботи з посади зварника, хоча такої посади на день звільнення не існувало, як і не існувало посади зварювальника виробничої дільниці в штатному розписі. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Відповідно до наказу №11-К від 27 лютого 1998 року ОСОБА_2 був прийнятий на постійну роботу в ТзОВ ІММелектрозварювальником виробничої дільниці за трудовим контрактом.

Відповідно до трудових контрактів від 27 лютого 1998 року та 4 лютого 2000 року позивач зобовязався виконувати обовязки електрозварювальника виробничої дільниці за трудовим контрактом.

Згідно наказу №13-3 від 31 серпня 2009 року ОСОБА_2 звільнений з посади за угодою сторін з 31 серпня 2009 року у відповідності до ст. 36 п.1 Кодексу Законів про працю України.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу Законів про Працю України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до п. 3 ст. 21 Кодексу Законів про Працю України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дiї, права, обов'язки i вiдповiдальнiсть сторiн (в тому числi матерiальна), умови матерiального забезпечення i органiзацiї працi працiвника, умови розiрвання договору, в тому числi дострокового, можуть встановлюватися угодою сторiн. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Суд прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_2 27 лютого 1998 року і 4 січня 2000 року укладав і підписував трудові контракти з відповідачем, що підтверджується власноручними записами і підписаними позивачем на контрактах та Наказом №11-К від 27 лютого 1998 року про прийняття на постійну роботу в ТзОВ ІММза трудовим контрактом.

Судом встановлено, що позивач жодного разу не звертався до адміністрації підприємства та до будь-яких компетентних органів в галузі праці чи правоохоронних органів з приводу порушень його трудових прав, умов його праці та оплати праці, незгоди щодо умов безпечності чи шкідливості праці виконуваної позивачем і взагалі будь-яких інших питань чи проблем, повязаних з його роботою в ТзОВ ІММ, про що свідчить відсутність будь-яких зареєстрованих заяв, звернень, клопотань чи скарг до будь-яких компетентних органів, включаючи адміністрацію підприємства по місцю праці позивача.

ТзОВ ІММнеправомочне вирішувати питання призначення пенсій, в тому числі на пільгових умовах, а отже, є неналежним відповідачем щодо таких вимог. Субєктом, до компетенції якого віднесено вирішення таких питань, є Управління Пенсійного Фонду України у Миколаївському районі Львівської області.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 9 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: