Справа № Провадження №22-ц-1341/12 22-ц/1090/1513/12 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія40Доповідач у 2 інстанціїСеменцов
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 квітня 2012 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Воробйової Н.С.,

суддів: Семенцова Ю.В., Рудніченко О.М.,

при секретарі: Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28 грудня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про вселення в житловий будинок, не чинити перешкоди у користуванні житловим будинком та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, третя особа - ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2010 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 08.01.1983 року вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_4 і з цього часу проживала та зареєстрована в житловому будинку № 48 по вул. Межигірській в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області. У вересні 2009 року шлюб було розірвано. Починаючи з вересня 2009 року, вона перебувала на стаціонарному лікуванні. Під час періодичних виписок з лікарні, повертаючись додому в будинок № 48 по вул. Межигірській в с. Нові Петрівці відповідач чинив їй перешкоди в проживанні, про що депутатом Новопетрівської сільської ради були складені акти від 22.10.2009 року та 11.01.2010 року. Просила ухвалити рішення, яким вселити її в житловий будинок № 48 по вул. Межигірській в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області та усунути перешкоди у користуванні ним.

Відповідач ОСОБА_4 подав зустрічний позов, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_3 понад шість місяців не проживає в спірному будинку. На момент складання актів депутатом Новопетрівської сільської ради ОСОБА_3 вже не проживала та зверталася до міліції після спливу шестимісячного терміну її непроживання без поважних причин. Просив визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим будинком № 48 по вул. Межигірській в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28 грудня 2011 року позов ОСОБА_3 задоволено. Вселено ОСОБА_3 у житловий будинок № 48 по вул. Межигірській в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області. Зобовязано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні житловим будинком № 48 по вул. Межигірській в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, третя особа - ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про вселення в житловий будинок відмовити та зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкоди в користуванні належною їй на праві власності частиною будинку та виселити ОСОБА_3 із займаного нею будинку без надання іншого жилого приміщення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд серед інших питань вирішує: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Але судом першої інстанції, вважає колегія суддів, дані вимоги закону у повному обсязі не виконано.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач та відповідач 08 січня 1983 року уклали шлюб (а.с. 3), а згідно з рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 09 червня 2002 року шлюб між ними було розірвано (а.с. 123). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія I-ОК № 059120 від 25 вересня 2009 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбу було зроблено відповідний актовий запис за № 179 від 25 вересня 2009 року. Згідно будинкової книги позивач ОСОБА_3 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 4-6).

Позивач з вересня 2009 року по січень 2010 року перебувала на стаціонарному лікуванні (а.с.8-10).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, пославшись на ст. ст. 71, 156 ЖК України, обґрунтовував свій висновок тим, що відповідач ОСОБА_4 чинить перешкоди ОСОБА_3 у користуванні житлом.

Проте з такими висновками суду погодитися не можливо.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не з'ясовував, кому саме на праві приватної власності належить спірний будинок.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 05.12.2011 року 3/5 частин спірного житлового будинку належать на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с. 218), інші 2/5 частин будинку на підставі договору дарування від 30.03.2007 року належать на праві приватної власності ОСОБА_6 (а.с. 138).

Але суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та здійснюючи її вселення у житловий будинок № 48 по вул. Межигірській в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, зобовязавши ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні житловим будинком, не звернув уваги, що будинок № 48 по вул. Межигірській в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області не належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4, а належить саме ОСОБА_2 та ОСОБА_6

Оскільки право власності на спірний будинок не належить на день ухвалення рішення відповідачу, а належить іншим особам - ОСОБА_2 та ОСОБА_6, ОСОБА_3 не є членом сім'ї (як дійсним так і колишнім) власників житлового будинку, тому підстави для застосування до спірних правовідносин ст. 156 ЖК України, так і ст. 71 ЖК України - відсутні. Таким чином, судом першої інстанції було застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини.

На час розгляду справи відповідач ОСОБА_4 не є власником спірної квартири, а тому не може відповідати за позовом ОСОБА_3 про вселення.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і порядку, встановленому законом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та здійснюючи вселення позивача до будинку, який не належить на праві власності ні позивачу, ні відповідачу, а належить іншим особам ОСОБА_2 та ОСОБА_6, суд порушив права власників спірного будинку, а тому рішення суду в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню та ухваленню в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права та порушені вимоги процесуального права, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким слід відмовити позивачу у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28 грудня 2011 року в частині задоволення позовних вимог про вселення ОСОБА_3 у житловий будинок № 48 по вул. Межигірській в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, зобовязання ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні житловим будинком № 48 по вул. Межигірській в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області та стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 37 грн. судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 про вселення в житловий будинок, не чинити перешкоди у користуванні житловим будинком.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: