АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/8030/12 Справа № 2/428/342/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2012 року м. Дніпропетровськ

25 жовтня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 07 червня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа ОСОБА_6, про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2012 року позивачка звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що від спільного шлюбу з відповідачем має сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працює, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, тому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини, до повноліття сина, у розмірі 1/6 частини доходів та на своє утримання, до досягнення дитиною трирічного віку, у розмірі 1/6 частини доходів відповідача.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 07 червня 2012 року стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 на утримання сина - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 29 травня 2012 року до досягнення сином повноліття; стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку до досягнення сином - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років, тобто до 7 квітня 2015 року; допущено негайне виконання рішення у межах платежу за один місяць, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі третя особа ОСОБА_6 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що сторони від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Між сторонами не досягнуто домовленості щодо сплати відповідачем коштів на утримання дитини та позивачки (а.с. 3, 4).

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.

Частиною 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що дитини, яка мешкає разом із позивачкою, потребує піклування і утримання, матеріальне положення позивачки, яка не працює, стан здоров»я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, враховуючи, що з відповідача на користь третьої особи стягуються у примусовому порядку аліменти на утримання дочки ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, до її повноліття у розмірі 1/4 частини доходів, місцевий суд дійшов правильного висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання сина, до його повноліття, у розмірі 1/6 частини доходів та на утримання позивачки, до досягнення сином трирічного віку, у розмірі 1/6 частини доходів.

Посилання апелянта на те, що сторони мешкають разом, а даний позов пред»явлено з метою зменшення розміру аліментів на утримання її дочки ОСОБА_11, не доведені, будь-яких відповідних доказів суду не надано.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, враховуючи правильне застосування місцевим судом вимог ст.ст. 88, 367 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 07 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді