Справа № 1326/2о-10/11 Головуючий у 1 інстанції: Дячишин В.Ф.
Провадження № 22-ц/1390/3535/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2012 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Мацея М.М., Бакуса В.Я.,

секретаря Мариняк О.І.,

з участю ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 04 жовтня 2011 року у справі за заявою ОСОБА_2, з участю зацікавленої особи Франківського відділу реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, ОСОБА_4, про встановлення факту батьківства, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням заяву задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 29 червня 2009 року, є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення оскаржила ОСОБА_4.

Вважає, що рішення прийняте судом з порушенням норм процесуального та матеріального права, та підлягає скасуванню.

Судом не належно досліджені та оцінені всі обставини справи, що мають значення для справи. Підставою для задоволення вимог заявниці, для суду послужив висновок № 188 Київського міського бюро судмедекспертизи від 31.07.2009 р., з якого вбачається, що в ході молекулярно-генетичного дослідження ймовірність підтвердження батьківства ОСОБА_5 стосовно ОСОБА_2 складає величину 99, 999999 %. З урахування цього суд прийшов до хибного висновку, що батьківство доведено. Статтею 130 СК України встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матірю дитини, факт його батьківства може бути встановлений рішенням суду. Суд притримувався лише висновку експертизи, не звернувши увагу на інші положення СК України.

В ППВСУ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, зазначено, що підстави визнання батьківства відповідно до СК України істотно відрізняються від підстав встановлення в ст. 53 КпШС. Так, про встановлення батьківства, щодо дитини, яка народилась до 1 січня 2004 р., слід застосовувати норми КпШС, де береться до уваги і спільне проживання і ведення спільного господарства батька з матірю та спільне виховання і утримання дитини. Зазначене підтверджується доказами у справі, однак судом вказані обставини не досліджувались.

Також зазначає, щодо висушеного взірця крові, то в матеріалах справи відсутні дані про його походження. Дозвіл на отримання відповідних взірців надається, лише за згодою самої особи, а вразі її смерті за згоди близьких родичів, однак такої не надавалось. Таке відібрання відповідних взірців оформляється протоколом, де крім загальних реквізитів вказується, кількість взірців, умови відбору, та інші обставини, що мають значення для вирішення поставлених питань. Відібрання взірців відбувається лише з метою проведення експертизи, щодо встановлення причин смерті, та інших питань, що були поставлені органами дізнання, прокурора чи суду. Будь-яких підстав для відібрання взірців крові ОСОБА_5 не було.

Експертиза призначається ухвалою суду, і саме суд у необхідних випадках вирішує питання про відібрання відповідних зразків. Відповідно заявниця могла ставити питання про забезпечення доказів по справі шляхом призначення експертизи та відібрання відповідних взірців. В даному випадку заявниця просила суд зобовязати ЛОБСМЕ надати взірці крові невідомо коли і де відібрані, і невідомо в кого. Саме тому вважає, що відповідний висновок № 188 отримано з порушенням вище зазначених норм, і він не може братись судом до уваги.

Просить скаргу задовольнити, рішення скасувати, та відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Задовольняючи заяву про встановлення батьківства, суд першої інстанції виходив з доведеності факту батьківства і розглянув справу в окремому провадженні.

Однак суд не врахував норми процесуального права, які регламентують розгляд таких справ.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки.

Згідно з ч. 6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином процесуальний закон передбачає умови, за яких у окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається із змісту поданої заяви, що була предметом розгляду, встановлення факту батьківства необхідне для отримання спадщини за її померлим батьком, тобто виник спір про право (а. с. 4-5).

Заявниця в будь-які органи з приводу спадщини не зверталася, заяви про визнання за нею або прийняття такої не подавала, відмови від нікого не отримувала.

З поданої ОСОБА_6 апеляційної скарги випливає, що вона заперечує проти включення останньої до кола спадкоємців, встановлення факту батьківства, що свідчить про існування спору про право, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження.

З огляду на викладене судове рішення підлягає скасуванню із залишенням заяви ОСОБА_2 без розгляду, роз'яснивши їй право на звернення до суду на загальних підставах - у порядку позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 235 ч. 6, 303, 304, п. 4 ч. 1 ст. 307, 313, ч. 1 п. 3 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 04 жовтня 2011 року скасувати, заяву ОСОБА_2, з участю зацікавленої особи Франківського відділу реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, ОСОБА_4, про встановлення факту батьківства залишити без розгляду.

Роз'яснити заінтересованим особам право подати позов на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Мацей М.М.

ОСОБА_7