Справа № 2-4230/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2012 року м. Кривий Ріг

Жовтневій районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

Головуючого , судді: Водоп'янова С.М.,

при секретарі : Комарчук С.М.

розглянувши за участю представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»ОСОБА_4 у відкритому судовому засіданні у залі суду міста ОСОБА_1 цивільну справу за позовом, -

ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»про відшкодування моральної шкоди заподіяної при виконанні трудових обовязків -

В С Т А Н О В И В :

До Жовтневого районного суду міста ОСОБА_1 звернувся позивач ОСОБА_2 з позовом до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»про відшкодування моральної шкоди заподіяної при виконанні трудових обовязків.

В обґрунтування позову представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 суду зазначив, що ОСОБА_2 був прийнятий на роботу у ВАТ «ЦГЗК»прохідником 4-го розряду згідно наказу від 29.06.2004 року з повним робочим днем в підземних умовах на шахту імені Орджонікідзе, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці. Згодом був переведений гірничим робітником очисного забою також з повним робочим днем в підземних умовах.

22.12.2008 року відповідно до наказу № 17-к від 19.01.2009 року його звільнено з роботи у зв'язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я згідно п.2 ст.40 КЗпП України.

29 серпня 2008 року з ним стався нещасний випадок під час виконання трудових обовязків. По факту нещасного випадку було складено акт розслідування нещасного випадку № 15 від 01 вересня 2008 року в якому зазначено, що нещасний випадок пов'язаний із виробництвом . В результаті наїзду транспортного засобу я отримав травму ступні лівої ноги. Згідно лиска непрацездатності встановлено діагноз розтрощення дистальної третини лівої ступні . Відкритий уламкуватий перелом 1-ІІ-ІІІ-ІV-V плеснових кісток зі зміщенням уламків. Розчавлення мяких тканин лівої ступні. Ступінь тяжкості тяжка. Внаслідок травми йому було ампутовано ступню лівої ноги.

Висновком МСЕК від 23.12.2008 року встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 65%. Крім того, його визнано інвалідом 2 групи на строк до 01.01.2010 року. При повторному переогляді у МСЕК від 18.01.2010 року ОСОБА_2 було змінено відсоток втрати працездатності на 60% , з 01.01.2010 року по 01.01.2011 року та продовжена 2 група інвалідності по трудовому каліцтву. Висновком МСЕК від 12.01.2011 року встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 50 % починаючи з 01.01.2011 року та 3 група інвалідності безстроково.

Згідно рекомендацій МСЕК він потребує медикаментозного лікування амбулаторно та в стаціонарі, протезування лівої ноги, ортопедичне взуття , палиці.

Постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті ОСОБА_1 йому призначені страхові виплати щомісяця та одноразова допомога.

Моральна шкода у зв'язку з втратою ним здоров'я Відділенням виконавчої дирекції Фонду йому не відшкодовувалась.

Оскільки втрата ним працездатності пов'язана з трудовим каліцтвом, тобто під час виконання трудових обов'язків, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватись роботодавцем, який не створив безпечних умов праці.

В зв'язку втратою працездатності значно змінились його образ і якість життя, що завдає йому моральних страждань.

В віці 47 роки він став інвалідом третьої групи з 50% втрати професійної працездатності. Йому категоричною заборонено МСЕК працювати в любих умовах фізичного навантаження.

Він постійно відчуває біль в області культі лівої стопи , оніміння ноги, хромоту. Він відчуває загальну слабкість. Вимушений постійно приймати ліки .

Такий стан не дає йому можливості спокійно жити, займатись будь-якою фізичною роботою, адже цей різкий та постійний біль виключає жодні його намагання та бажання щось

- 2 - Справа № 2/4230/11 -- 2/413/871/12

робити хоча б вдома. Душевний біль спричиняє той факт, що він відчуває себе не повноцінно здоровою людиною і не може вважати себе опорою в родині як це було раніше, до травми.

Всі ці обставини примушують ОСОБА_2 докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Такий стан речей зменшує його самооцінку, як чоловіка та спричиняє значні моральні страждання та переживання.

Моральну шкоду він оцінює в сумі, 90 000 гривень, які він і просить відшкодувати йому за рахунок відповідача за спричинену йому моральну шкоду.

Представник відповідача в справі,- Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Сутність заперечень представника відповідача зводиться до того, що позивач сам винний у повному обсязі у завданні шкоди своєму здоровю на що зазначено в акті розслідування нещасного випадку. Тому представник відповідача не вбачає вини підприємства у заподіяні шкоди здоровю позивача, та вважає, що керівництвом підприємства відповідача встановлені належні умови праці для виконання робіт підземними гірничими робітниками.

Суд, заслухавши сторони та дослідивши письмові докази долучені до справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач в справі ОСОБА_2 працював на підприємстві відповідача прохідником, гірником очисного забою шахти імені Орджонікідзе, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці.

29 серпня 2008 року з ним стався нещасний випадок. По факту нещасного випадку було складено Акт № 15 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 01 вересня 2009 року та Акт розслідування нещасного випадку, що стався 29 серпня 2008 року року від 01 вересня 2009 року.

В обох актах зазначено що причиною нещасного випадку є невиконання позивачем ОСОБА_5 техніки безпеки.

Так згідно пункту 10 Акту про нещасний випадок від 01 вересня 2009 року, гірник очисного забою дільниці №23 шахти Орджонікідзе ОСОБА_2 не виконав вимоги пункту - 1.4 Інструкції з охорони праці для гірника очисного забою, та ст. 14 Закону України «Про охорону праці»що виразилось в незабезпеченні особистої необережності .

Згідно висновків МСЕК, долучених до справи 23.12.2008 року ОСОБА_2 встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 65%. Крім того, його визнано інвалідом 2 групи на строк до 01.01.2010 року. При повторному переогляді у МСЕК від 18.01.2010 року ОСОБА_2 було змінено відсоток втрати працездатності на 60% , з 01.01.2010 року по 01.01.2011 року та продовжена 2 група інвалідності по трудовому каліцтву. Висновком МСЕК від 12.01.2011 року встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 50 % починаючи з 01.01.2011 року та 3 група інвалідності безстроково.

Постановами Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті ОСОБА_1 від 18 травня 2009 року ОСОБА_2 призначені страхові виплати щомісячні та одноразова допомога.

Моральна шкода у зв'язку з втратою ним здоров'я Відділенням виконавчої дирекції Фонду йому не відшкодовувалась.

Крім того, позовні вимоги ОСОБА_2 підтверджуються медичними документами, а саме виписними епікризами із лікарень, виписками із амбулаторних карток.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про охорону праці" відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інші негативні наслідки морального характеру.

Власник відшкодовує потерпілому витрати на медичну і соціальну допомогу (додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний і звичайний догляд, побутове обслуговування, протезування, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо).

При визначенні розміру витрат на медичну і соціальну допомогу ступінь вини потерпілого не враховується. Потреба в таких виплатах визначається висновками МСЕК.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, тобто на відповідача в справі.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Тому суд вважає, що на підставі ст. 237-1 КЗпП України на підприємство покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду за втрату здоровя.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що незважаючи на те, що в Законі України «Про

- 3 - Справа № 2/4230/11 -- 2/413/871/12

загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»вилучені статті про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування, проте такого права він не втратив, оскільки статями 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України йому надано право відшкодування моральної шкоди за рахунок роботодавця, тобто підприємства де він працював.

Виходячи з викладеного, доводи представника відповідача про відсутність обов'язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу з тих підстав, що останній сам винний у заподіяні шкоду своєму здоровю є безпідставними, так як позивачеві призначені страхові виплати щомісяця та одноразова допомога внаслідок втрати здоровя. При таких обставинах, суд вважає, що позивачеві повинна бути відшкодована і моральна шкода за завдане йому ушкодження здоровя.

Так, позивач у звязку з травмою на виробництві переніс зменшення обсягу трудової діяльності, час від часу змушений проходити стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню, суд враховує роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995року з подальшими змінами й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, вину самого позивача у завданні шкоди своєму здоровю, характер та тривалість страждань, завданих позивачу внаслідок отриманого професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, тривалість роботи ОСОБА_2 на підприємстві відповідача, і наслідків, що наступили та їх незворотній характер, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі не 90 000 гривень, а частково, в сумі,- 5 000 гривень.

Сума позову про відшкодування моральноїшкоди ст. 23 ЦК України не передбачає спеціального розрахунку та не може бути фіксованою.

На підставі викладеного і у відповідності зі ст. 4 Закону України "Про охорону праці", ст. 153, 237-1 КЗПП України, ст. 10,11,60, 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В ;

Позов задовольнити частково, та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_2 - 5 000 гривень 00 копійок, а у іншій частині позовних вимог, відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» судовий збір в сумі,- 107 гривень 30 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга усіма учасниками процесу на протязі 10 днів, з дня виготовлення судом повного тексту цього рішення, в палату з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1.

Суддя: ОСОБА_6