Справа № 1316/2-640/11 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/1390/6141/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І. Категорія: 45
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Богонюка М.Я., Савуляка Р.В.

з участю секретаря Рванцової О.О.

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 серпня 2011 року по справі за позовом Зимноводівської сільської ради до ОСОБА_2 про повернення самовільно захопленої земельної ділянки, знесення огорожі,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 серпня 2011 року позов задоволено. Зобовязано відповідача не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою комунальної власності територіальної громади с.Зимна Вода площею 20,5 кв.м зі сторони вулиці Галицької у вказаному селі біля будинковолодіння № 92 на вулиці Шухевича шляхом знесення самовільно встановленої бетонної огорожі з боку вулиці Галицької та відновити попередні межі земельної ділянки.

Рішення оскаржив ОСОБА_2

Посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, апелянт просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. На обґрунтування своїх доводів посилається на те, що позивачем не надано належних доказів для підтвердження його вимог, а він (апелянт) не надав доказів суду у звязку з тим, що не був присутній у судовому засіданні, оскільки по справі проведено заочний розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Встановлено, що ОСОБА_2 є власником будинковолодіння № 92 на вулиці Шухевича у селі Зимна Вода Пустомитівського району. Земельна ділянка біля цього будинок оволодіння не приватизована. У 2010 році відповідач провів будівництво огорожі біля належного йому будинковолодіння на фундаменті із захопленням частини вулиці Галицької у вказаному селі. Встановлено, що новозбудована огорожа винесена в бік вулиці на 1м від існуючої огорожі. Захоплення проїжджої частини вулиці Галицької, що належить до комунальної власності, призвело до утруднення проїзду по цій вулиці, водовідведення, унеможливлює вирівнювання дороги. Вимогу сільської ради про відновлення меж земельної ділянки до раніше існуючих відповідач не виконав. Він притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 96 КУпАП.

Пунтом 12 Перехідних положень ЗК України встановлено, що виключно до компетенції сільських рад відноситься розпорядження землями в межах сільських населених пунктів. Засади організації та діяльності, правового статусу органів місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні». Повноваження відповідних рад у сфері регулювання земельних відносин визначені у ст. 12 ЗК України.

Згідно з ч.1,2 ст. 83 ЗК землі, які належать на праві власності територіальній громаді села, є комунальною власністю; усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, перебувають у комунальній власності.

Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації, яким є Державний акт. Як встановлено судом, Державний акт на право власності чи користування земельною ділянкою, на якій відповідачем улаштовано огорожу, відсутній.

Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникові землі без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Відповідно до ст. 376 ЦК України нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо воно збудоване на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без належного дозволу чи затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, не набуває права власності на нього. Суд за позовом відповідного органу влади чи місцевого самоврядування може зобовязати особу, яка здійснила самочинне будівництво, що порушує права інших осіб, провести відповідну перебудову. Якщо проведення перебудови є неможливим, таке нерухоме майно підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила будівництво.

Дослідивши та оцінивши докази по даній справі в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність позовних вимог, які підлягають задоволенню.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів. З такими висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. При встановленні обставин справи судом першої інстанції не було порушено норм матеріального і процесуального права, рішення суду відповідає вимогам закону. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення Пустомитівського районного суду Львівської області відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, ст. 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: