Справа № 0417/2-o-162/2011
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 серпня 2012 року м. Дніпропетровська

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Грищенко В.М. при секретарі Шульга Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини, посилаючись на те, що він є рідним племінником ОСОБА_3

05.07.2000р. ОСОБА_3 склала заповіт, в якому заповіла заявнику квартиру АДРЕСА_1.

З 2006 року заявник постійно проживав разом з тіткою у вищевказаній квартирі, але зареєстрованим у квартирі не був, іншого місця проживання не мав.

04.11.2010р. ОСОБА_3 померла. Після її смерті єдиним спадкоємцем за заповітом був заявник.

23.11.2011р. заявник звернувся до шостої держнотконтори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 після смерті тітки.

Однак, постановою державного виконавця Шостої держнотконтори ОСОБА_4 від 23.11.2011р., заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 04.11.2010р., у звязку з тим, що у спадкодавця відсутній факт прийняття спадщини, оскільки заявник не був зареєстрований разом з померлою у квартирі АДРЕСА_1

Факт постійного проживання разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини необхідний заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті тітки ОСОБА_3, померлої 04.11.2010р.

З урахуванням викладеного, просив суд встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Батумська, 10/47, на час відкриття спадщини 04 листопада 2010 року.

У судовому засіданні заявник заяву підтримав, на її задоволенні наполягав.

Представник зацікавленої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, суду надав листа, в якому просить слухати справу без його участі (а.с.57).

Зацікавлено особа ОСОБА_2 та її представник у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечували, суду пояснили, що ОСОБА_3 є її тіткою. 04.11.2010р. ОСОБА_3 померла. Після її смерті ОСОБА_2 звернулася до Шостої держнотконтори з заявою про прийняття спадщини за законом а таким чином вона є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_3

Суд, вислухавши пояснення заявника, зацікавленої особи ОСОБА_2 та її представника, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, що заявник ОСОБА_1 є рідним племінником ОСОБА_3

05.07.2000 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 2-041. За заповітом ОСОБА_3 заповідала заявнику належну їй квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7).

З 2006 року заявник постійно проживав разом з тіткою у вищевказаною адресою, але зареєстрованим у квартирі не був, іншого місця проживання не мав.

04 листопада 2011 року тітка заявника ОСОБА_3 померла. Спадкоємцем за заповітом після її смерті є заявник та на час смерті тітки постійно проживав разом з нею, що також підтверджується поясненнями свідків у судовому засіданні - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.62,63). А пояснення свідків у судовому засіданні з боку зацікавленої особи ОСОБА_2 ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, суд до уваги не бере, оскільки вони ґрунтуються зі слів ОСОБА_2

Крім того, суд не бере до уваги пояснення в якості свідка зацікавленої особи ОСОБА_2, оскільки вони співпадають з її особистими поясненнями у судовому засіданні. Факт того, що заявник не проживав разом з померлою у квартирі АДРЕСА_1 не містять.

Також, в матеріалах справи мається нотаріально посвідчена заява ОСОБА_10, в якій містяться її пояснення з приводу постійного проживання заявника разом з померлою. Проте, дана заява судом не враховується, оскільки гр. ОСОБА_10 не була попереджена про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384,385 КК України за завідомо неправильне показання та за відмову від давання показань.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

23 листопада 2011 року заявник звернувся до шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Постановою державного нотаріуса шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 23 листопада 2011 року заявнику у вчиненні нотаріальних дій було відмовлено, оскільки ОСОБА_1 у квартирі разом з померлою ОСОБА_3 зареєстрований не був, заяву у 6-ти місячний термін з дня відкриття спадщини за місцем її відкриття не подав. Тобто у заявника відсутні докази фактичного прийняття спадщини.

Проте, з огляду на норми ч.3 ст. 1268 ЦК України, закон не вимагає від спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, оскільки така умова прийняття спадщини прямо визначена у законі лише для спадкоємця, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем. Тобто, закон не зобовязує спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подати заяву про прийняття спадщини, оскільки умовою прийняття ним спадщини є лише відсутність відмови від неї.

Факт постійного проживання разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини необхідний заявнику для отримання свідоцтва про право спадщини за заповітом після смерті його тітки ОСОБА_3, померлої 04.11.2010р., оскільки заявник не був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Так, пунктом 23 Постанову Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008р. визначено, що якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Таким чином, зібрані по справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1268 ЦК України, ст.ст. 11, 15, 30, 61, 256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлені особи: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2, на час відкриття спадщини - 04 листопада 2010 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: В.М. Грищенко