Справа № 413/3431/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.11.2012 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1 у складі :

Головуючого, судді : ВОДОП ОСОБА_2

при секретарі : Комарчук С.М.

розглянувши за участю позивачки ОСОБА_3, відповідачів; ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом;

ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на придбане житло,-

В С Т А Н О В И В;

До Жовтневого районного суду міста ОСОБА_1 звернулась позивачка ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на придбане житло.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 суду зазначила, що 28.12.2004 року вона та ОСОБА_5 уклали між собою договір купівлі-продажу 7/10 частки квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Вказана частка квартири належить ОСОБА_5 та її доньці ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві приватної власності. А 3/10 частки цієї квартири належить матері ОСОБА_5 - відповідачці ОСОБА_4.

Згідно ст. 362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає, співвласник ОСОБА_4 була письмово повідомлена про намір продажу частки квартири нотаріусом ОСОБА_7.

Відповіді від співвласника квартири - ОСОБА_4 отримано не було, тому позивачка вважає, що ОСОБА_7 на законних підставах оформив договір купівлі-продажу та зареєстровано в реєстрі за № 17497. За умовами вищевказаного договору вона повністю сплатила представнику ОСОБА_5 - ОСОБА_6 вартість придбаного за договором купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі вісім тисяч двісті гривень 00 копійок.

У 2005 року ОСОБА_5 знялася із реєстраційного обліку за вказаною адресою та вивезла власні речі із спірної квартири.

Представник нотаріуса ОСОБА_7, адвокат ОСОБА_9 запевнив її, що угода була укладена під впливом помилки, що має істотне значення, та запропонував їй розірвати угоду на певний час і укласти її пізніше. Не маючи відповідної освіти та досвіду укладання договорів, вона погодилась на розірвання договору купівлі-продажу.

Право власності на придбане за договором купівлі-продажу житло не було мною зареєстровано в органах державної реєстрації з підстав розірвання договору але було зареєстроване в житлово-комунальному підприємстві на що вказують розрахунки на сплату комунальних послуг, які надходять на її ім'я та утримуються з її пенсії.

Після розірвання договору купівлі-продажу грошей сплачених нею на придбання вищевказаної квартири їй ніхто не повернув. Повернення грошей вона не вимагала, сподіваючись на повторне укладання договору після усунення помилки.

25.10.2006 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою про перевід прав і обов'язків покупця та визнання угоди про розірвання договору купівлі-продажу недійсним.

07 грудня 2006 року Жовтневий суд задовольнив позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_10, третьої особи - Приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 про перевід прав і обов'язків покупця та визнання угоди про розірвання договору купівлі-продажу недійсним.

27.12.2006 року нею та представником приватного нотаріуса була подана апеляційна скарга на рішення Жовтневого суду до Апеляційного суду Дніпропетровської області з вимогою скасувати вказане рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу

17 жовтня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області постановила ухвалу про часткове задоволення апеляційної скарги та направлення справи па новий розгляд в той же суд в іншому складі.

У червні 2010 року ОСОБА_4 була подана ще одна позовна заява.

06 липня 2010 року Жовтневий суд міста ОСОБА_1 знову задовольнив позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_10, третьої особи - Приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 про перевід прав і обов'язків покупця та визнання угоди про розірвання договору купівлі-продажу недійсним.

17 листопада 2010 року рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області, рішення Жовтневого суду міста ОСОБА_1 від 06 липня 2010 року було скасовано, та постановлено нове рішення.

18 листопада 2010 року до суду апеляційної інстанції звернулися представник відповідача ОСОБА_10 - ОСОБА_9 та третя особа - ОСОБА_7 з заявами про ухвалення додаткового рішення.

01 грудня 2010 року апеляційним судом Дніпропетровської області було винесене додаткове рішення.

24 лютого 2011 року вона, ОСОБА_3, звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_7 з проханням надати їй оригінал договору купівлі - продажу житлового приміщення укладеного 28.12.2004 року, на підставі (остаточного) додаткового рішення винесеного апеляційним судом Дніпропетровської області для подальшого реєстрування права власності на придбане житло. Однак ОСОБА_7 відмовив їй у зв'язку з тим, що розірвання договору купівлі-продажу визнано недійсним, а договір купівлі-продажу дійсним ще не визнано. Тому вона змушена звертатися до суду з цим позовом.

За весь час з 2004 року ОСОБА_4 перешкоджала їй у доступі до придбаного нею житла та змінила замки.

На підставі викладеного позивачка просить суд визнати договір купівлі-продажу житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, укладений 28.12.2004 року між нею - ОСОБА_3 та ОСОБА_5, виконаним та дійсним. Та визнати за нею право власності на 7/10 частки цієї квартири.

Відповідачки в справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_3 не визнали, та суду зазначили, що на цей час договір купівлі продажу частки спірної квартири позивачкою в справі не є дійсним, оскільки ця угода була нотаріусом ОСОБА_7, розірвана зі згоди усіх учасників правочину.

Рішенням Апеляційного суду від 17 листопада 2010 року та додатковим рішенням від 01 грудня 2010 року визнано дійсною угоду про розірвання вказаного договору від 20 травня 2005 року. Тому вказаний договір купівлі продажу розірвано з законних підстав і він не може бути визнаний судом дійсним.

Відповідачка в справі ОСОБА_6 була судом повідомлена про час та місце розгляду цієї справи, однак вона до суду не зявилась та не повідомила суд про причину своєї неявки.

Третя особа в справі приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, до суду не зявився, однак він подав суду заяву у якій просив розглянути цю справу без його участі. Також, ним подано до суду заперечення на позов, у якому він зазначив, що законних підстав для задоволення позову не має.

Суд заслухавши сторони, та дослідивши письмові докази долучені до справи, вважає, що підстав для задоволення позову не має.

Судом встановлено, що між позивачкою в справі ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_5, інтереси якої представляла відповідачка ОСОБА_6, було укладено 28.12.2004 року договір купівлі-продажу 7/10 частки кварти № 6 будинку № 23 по вулиці Ногіна в місті Кривому Розі. Посвідчено цей договір приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7.

Оскільки останнім було при оформлені цього договору порушено вимоги ст.. 362 ЦК України, а саме; не належним чином було сповіщено позивачку ОСОБА_4 про можливість першою придбати частку квартири як співвласника 3/10 її частини. У звязку з цим ОСОБА_4 почала скаржитись у різні інстанції про порушення її права на перевагу на придбання частки спірної квартири. Тому нотаріусом ОСОБА_7 зі згоди сторін, 20 травня 2005 року було прийнято рішення про розірвання вказаного договору.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2010 року та додатковим рішенням від 01 грудня 2010 року, визнано дійсною угоду про розірвання вказаного договору від 20 травня 2005 року. Тому зазначеними рішеннями Апеляційного суду встановлено, що цей договір купівлі-продажу укладений між позивачкою ОСОБА_3 та

відповідачкою ОСОБА_5 розірвано з законних підстав і тому вказаний договір купівлі-продажу не може бути визнаний судом дійсним. Ця обставина встановлена рішенням Апеляційного суду, яке набрало законної сили, тому відповідно до ст..61 ЦПК України, вона не підлягає доказуванню і іншого рішення з цього приводу судом по цій цивільній справі не може бути прийнято.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 не ґрунтуються на законі, вони суперечать рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2010 року та додатковому рішенню цього ж суду від 01 грудня 2010 року, а тому, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись 212-214 ЦПК України, ст.207, 362, 655, ст.656, ст.657 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В ;

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на придбане житло, залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга на протязі 10 днів, з дня виготовлення повного тексту цього рішення в палату з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1.

Визначити повну дату виготовлення цього рішення - 23 листопада 2012 року.

Суддя: ОСОБА_11