Справа № Провадження №22-ц-4565/12 22-ц/1090/6112/12 Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія40Доповідач у 2 інстанції Білоконь
УХВАЛА

Іменем України

01 жовтня 2012 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сержанюка А.С.,

суддів: Верланова С.М., Білоконь О.В.,

при секретарі Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2012 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому посилається на те, що відповідно до договору дарування від 10.12.2008 року, який зареєстровано 17.02.2009 року Бориспільським БТІ, їй на праві власності належить будинок № 2 по вул. П. Морозова в м. Бориспіль Київської області.

На час набуття вказаного права в даному будинку була зареєстрована відповідач ОСОБА_2

Відповідач своїми протиправними діями не дає їй можливості вільно користуватися своєю власністю на власний розсуд, вчиняє сварки, вживає спиртні напої, в добровільному порядку відмовляється виселятися з будинку.

Позивач вважає, що її права як власника будинку, порушує відповідач, яка не є її членом сімї, тому просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком № 2, що знаходиться по вул. П. Морозова в м. Бориспіль та виселити її.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2012 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком №2 по вул. Павлика Морозова у м. Бориспіль та виселено її з вказаного житлового будинку.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, посилаючись на порушення судом норм матеріального права при його ухваленні, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що вона є рідною сестрою позивача, є її членом сімї та членом сімї колишнього вланика будинку, тому має право користуватись спірним жилим приміщенням.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову та виселення відповідача, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач втратила право на спірний будинок, оскільки вона не є членом сімї нового власника.

Колегія суддів із вказаними висновками погоджується, оскільки вони є обґрунтованими і відповідають вимогам закону.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування, укладеного 10 грудня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та зареєстрованого в КП Бориспільське бюро технічної інвентаризації17 лютого 2009 року, ОСОБА_3 стала власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою вул. П.Морозова, 2 в м. Бориспіль (а.с.5,6).

З матеріалів справи вбачається і не оспорюється сторонами, що у вказаному будинку проживає та зареєстрована відповідач ОСОБА_2

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ст. 64 ЖК України до членів сімї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідач втратила право на спірний будинок, оскільки вона не є членом сімї позивача та не надала суду доказів, що між нею та позивачем був укладений договір найму відповідно до ст.158 ЖК УРСР, та те, що вона веде спільне господарство з позивачем.

З матеріалів справи вбачається, що факт проживання відповідача у спірному житловому будинку обмежує права позивача у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, тому суд дійшов правильного висновку про необхідність поновлення прав позивача, усунувши перешкоди у здійсненні його права власності шляхом виселення відповідача та визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, враховуючи, що при постановленні рішення судом першої інстанції не було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді :