Справа № 0417/2-2470/2011
Справа № 0417/2 -284/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 березня 2012 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючої судді: Слюсар Л.П.

при секретарі : Тимошевській В.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном, припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на нерухоме майно зі сплатою вартості частки в майні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном, припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на нерухоме майно зі сплатою вартості частки в майні. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві, позивач і його представник в ході судового засіданні посилалися на те, що відповідно до договору дарування частини квартири позивач є власником ? частини квартири АДРЕСА_1Правда у м. Дніпропетровську. Власником інших ? частини квартири є відповідачка ОСОБА_2. Після прийняття позивачем дару, та реєстрації права власності на нерухоме майно з відповідачем питання спільного володіння та користування квартирою пропорційно належних позивачу з відповідачем часток, було вирішено. Маючи у власності інше житло, де позивач постійно проживає та зареєстрований, позивач не мав потреби у користуванні спірною квартирою, та довгий час не цікавився порядком та умовами використання відповідачем належних йому ? часток спірної квартири. Однак у червні 2011 року позивач дізнався про те, що відповідач на власний розсуд протизаконно користується усією спірною квартирою. При цьому за весь цей час виникла та зростає заборгованість зі сплати комунальних платежів за спірну квартиру, оскільки відповідачка не сплачує комунальні послуги. На неодноразові вимоги позивача звільнити та припинити використовувати неналежну їй житлову площу та надати її позивачу для користування відповідачка відповідає категоричною відмовою. На пропозицію позивача купити у нього ? частки спірної квартири, для вирішення конфлікту, відповідачка відповіла категоричною відмовою. Таким чином на день подання позовної заяви позивач позбавлений права користуватися належними йому ? часками житлової квартири АДРЕСА_2. Відповідачка володіє ? часткою спірної квартири, тобто належна їй частка у спільному нерухомому майні є незначною. Враховуючи розмір часток позивача і відповідача, поведінку та протиправні дії відповідача стосовно чинення перешкод у користуванні позивачем належним йому спірним майном, спільне володіння і користування належним позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності нерухомим майном є неможливим. Враховуючи, що у відповідача, так само, як і у позивача є інше житло де відповідач зареєстрований, припинення права власності відповідача на ? частку спірної квартири не завдасть істотної шкоди його інтересам або інтересам його родини. Просили суд: зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні належними ОСОБА_1, ? частинами житлової квартири №23 розташованої у м. Дніпропетровську, буд.121; припинити право власності ОСОБА_2 на ? частку житлової квартири №23 розташованої у м. Дніпропетровську, буд.121, у звязку з незначним розміром належній її частки власності на нерухоме майно, у звязку з неможливістю володіння та користування належним на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1, нерухомим майном з вини ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_1 право власності на 100% квартири №23 розташованої у м. Дніпропетровську, буд.121.

Відповідачка в судове засідання зявилася. Позовні вимоги не визнала. Вказала, що в спірній квартирі проживає з 1999 року. Проживала разом із своєю матірю та її чоловіком, які були хворими людьми та до їх смерті доглядала за ними. Вона хоче залишитися проживати в квартирі своєї матері, і не бажає щоб її позбавляли права власності на спірну квартиру. На даний час нею вирішується питання щодо продажу квартири по вул. Кільченська, в якій вона зареєстрована і вона бажає сплатити позивачу за його частину. На даний час вони не визначилися із ціною квартири.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 листопада 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної контори ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за №1-4250 спадкоємцем ? частки майна ОСОБА_4, померлої 01.05.2006 року є її донька ОСОБА_2. Свідоцтво про право на спадщину видане на ? частку вказаної квартири ОСОБА_2, а на іншу ? частку видане свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_5 ( а.с. 40). Право власності ОСОБА_2 О,Т. зареєстровано КП ДМБТІ Дніпропетровської обласної ради, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( а.с.41)

Відповідно до Договору дарування частини квартири від 26 лютого 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №258 ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_1 ? частини квартири №23, яка розташована в м. Дніпропетровську, проспект Газети Правда, буд.121. ? частини квартири належали дарувальнику на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10.06.2010 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за р.№5-694 ( а.с.6). Право власності ОСОБА_1 зареєстровано в КП ДМБТІ, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав ( а.с.7). Згідно до технічного паспорту на квартиру №23 в житловому будинку №121 по проспекту Газети Правда власниками квартири є: ОСОБА_2 ? частка, ОСОБА_1 ? частки. Квартира однокімнатна, житловою площею 16,8 кв.м., загальна площа 31,7 кв.м. ( а.с. 8-9).

Як встановлено в судовому засіданні, про що не заперечували сторони в спірній квартирі проживає відповідачка ОСОБА_2, яка проживає в ній з 1999 року, вона визнає право позивача на неналежну йому частку квартири. Позивач житлом забезпечений, спроб користуватися належною йому часткою в спірній квартирі до подачі позову до суду не робив і потреб в цьому не має. Позивач не має вільного доступу в квартиру.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

Позивачем заявлено вимогу щодо усунення перешкод у користуванні належними йому ? частками житлової квартири.

У відповідності зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном.

Однак позивачем не вказано, яким чином необхідно усунути ці перешкоди, оскільки порядок користування спірною квартирою між сторонами було визначено, і в спірній квартирі проживає ОСОБА_2, яка і сплачує комунальні послуги.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка бажає залишитися проживати в спірній квартирі, яка належала її матері, та також бажає сплатити позивачу вартість його частки.

Відповідно до ст.365 ЦК України, яка регулює можливість припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Отже законодавець визначив чотири самостійні підстави, кожна з яких окремо може слугувати приводом для припинення права власності на частку в спільному майні та обовязковість внесення на депозитний рахунок суду вартості частки відповідача.

В судовому засіданні встановлено, що частка відповідачки є незначною і не може бути виділена в натурі та спільне проживання сторін в однокімнатній квартирі не можливе. Однак між сторонами не погоджена вартість спірної квартири, а відповідно і вартість часток, та не внесена попередня оплата вартості ? частки , тому суд оцінюючи всі докази, які були досліджені судом при розгляді справи, у їх сукупності не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача, та вважає необхідним в задоволені позову відмовити в цілому.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись: ст. 365 ЦК України ст.ст.3,7, 11, 15, 60,88, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П.Слюсар