Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.12.2012 Справа №1915/20145/2012

Тернопільський міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Дзюбича В.Л.

з участю секретаря судового засідання Франчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки вони люди різних характерів і поглядів на життя, через що між ними постійно виникають сварки та непорозуміння, вони стали чужими один одному, втратили почуття взаємоповаги та любові один до одного, протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер і збереження сімї є неможливим.

Позивач у судове засідання не зявився, проте подав заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у його відсутності.

Відповідачка у судове засідання не зявилася, проте подала заяву про визнання позову, з клопотанням про розгляд справи у її відсутності .

Дослідивши та оцінивши зібрані докази у справі, суд встановив наступні обставини справи.

18.09.1993 року сторони зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №1335, що стверджується свідоцтвом про шлюб: серія І-ИД №020617 виданим повторно 05.10.2001 року Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської Ради Тернопільської області.

Від шлюбу у сторін народився синю рій, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження: серія І-ИД №094623 повторно виданим 05.10.2001р. Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №1623.

Між подружжям склалися неприязні відносини, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.

Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

З врахуванням встановлених судом обставин, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 212, 215, 223 Цивільного процесуального кодексу, ст.112, ст.114 Сімейного Кодексу України суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 18.09.1993 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської Ради Тернопільської області, актовий запис №1335.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_3