Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 - 1259 / 2012 р. Головуючий у 1 інстанції: Смолка І.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

21 лютого 2012 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бондаря М.С.

Суддів: Полякова О.З.

ОСОБА_2

При секретарі: Черненко А.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5 до Запорізького національного технічного університету, Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-будівниче підприємство «Форт» про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2011 року ОСОБА_3, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ЗНТУ, Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, ТОВ «Інженерно-будівниче підприємство «Форт» про визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позову зазначали, що між ними та відповідачами 01.07.2004 року було укладено інвестиційний договір № 61 про дольову участь інвестора ОСОБА_3 в реконструкції гуртожитку під житловий будинок, розташований по вул. Залізничній б. 6-а в м. Запоріжжі.

Згідно п. 1.1. зазначеного договору, ОСОБА_3 приймав дольову участь у реконструкції гуртожитку. Відповідно до п. 1.2. договору, дольова участь позивача у реконструкції вищевказаного будинку, при умові виконання ним належним чином своїх обовязків, визнавалася сторонами як підстава виникнення у позивачів права власності на трикімнатну квартиру № 61, загальною площею 85,54 кв.м., в буд. 6-а по вул. Залізничній в м. Запоріжжі.

До вказаного договору було укладено додаткову угоду № 1 від 01.11.2004 року та додаткову угоду № 2 від 01.12.2004 року.

Позивачі свій обовязок виконали в повному обсязі сплативши на рахунок відповідача ТОВ «ІБП Форт» дольовий внесок в розмірі 79 693,00 грн., що підтверджується квитанціями.

Відповідачі ж взяті на себе обовязки, які передбачені договором, не виконали. Так, згідно п. 2.1.3. договору відповідачі зобовязалися після прийняття будинку Державною комісією передати позивачам квартиру АДРЕСА_1.

Згідно вимог п. 2.1.4 договору на ТОВ «ІБП «Форт» покладався обовязок надати позивачам правовстановлюючі документи на квартиру. Проте відповідач не виконав цих умов договору,хоча реконструкція будинку була завершена і його було введено в експлуатацію розпорядженням Запорізького міського голови від 28.02.2006 року за №265р.

Невиконання вищевказаних умов договору перешкоджає позивачам здійснити реєстрацію права власності в ОП ЗМБТІ.

З огляду на зазначене просили суд визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину обєкта нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на ? частину частину обєкта нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_2.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2012 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду, невірну оцінку наданих доказів та невірного встановлення обставин справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем ОСОБА_3 та відповідачами 01.07.2004 року було укладено інвестиційний договір № 61 про дольову участь інвестора ОСОБА_3 в реконструкції гуртожитку під житловий будинок, розташований по вул. Залізничній б. 6-а в м. Запоріжжі.

Згідно п. 1.1. зазначеного договору, ОСОБА_3 приймав дольову участь у реконструкції гуртожитку.

До вказаного договору було укладено додаткову угоду № 1 від 01.11.2004 року та додаткову угоду № 2 від 01.12.2004 року.

Позивач свій обовязок виконав в повному обсязі сплативши на рахунок відповідача ТОВ «ІБП Форт» дольовий внесок в розмірі 79 693,00 грн., що підтверджується квитанціями, і вказаний факт не оспорюється сторонами..

Відповідачі ж взяті на себе обовязки, які передбачені договором, не виконали. Так, згідно п. 2.1.3. договору відповідачі зобовязалися після прийняття будинку Державною комісією передати позивачам квартиру АДРЕСА_1.

Згідно вимог п. 2.1.4 договору на ТОВ «ІБП «Форт» покладався обовязок надати позивачам правовстановлюючі документи на квартиру. Проте відповідач не виконав цих умов договору, хоча реконструкція будинку була завершена і його було введено в експлуатацію розпорядженням Запорізького міського голови від 28.02.2006 року за №265р.

Невиконання вищевказаних умов договору перешкоджає позивачам здійснити реєстрацію права власності в ОП ЗМБТІ.

З огляду на зазначене просили суд визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину обєкта нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на ? частину частину обєкта нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_2.

Відповідно до п.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття до експлуатації .Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації ,право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Пунктом 3 ст.334 ЦК України визначено, що право власності на майно договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає держаній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту реєстрації.

Таким чином ані інвестиційним договором ані законом , в даному випадку не визначені підстави визнання за позивачами права власності на квартиру.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.307,308,317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2012 року в цій справі по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: