Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц-27/2012 Головуючий у 1 інстанції:
Доповідач: Кримська О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2012 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні власністю,

та за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, Запорізька міська рада, третя особи: управління Держкомзему у місті Запоріжжі Запорізької області, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, про визнання договору купівлі продажу земельної ділянки недійсним та скасування Державного акту про право власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що 09.09.2008 року вона придбала у приватну власність земельну ділянку, площею 0,1000 га, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Донецька № 28.

Договір купівлі-продажу № 4820 від 09.09.2008 року оформлений та завірений приватним нотаріусом ОСОБА_8 відповідно до вимог Земельного Кодексу України позивачка отримала державний акт про право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 058814 від 06. 10.2008 року і як власник землі має право володіти, користуватися і розпоряджатися землею.

Відповідачами у справі виступають особи, які користуються сусідніми (що межують з її) земельними ділянками, без отримання від позивачки згоди побудували на її земельній ділянці споруду(теплицю).

23.03.2009 року, позивачка хотіла побудувати паркан, але відповідачі, посилаючись на те, що на земельній ділянці знаходиться їх споруда, стали чинити перешкоди робітникам у доступі до робіт.

Вищевказані дії перешкоджали позивачці як власнику земельної ділянки у встановленому законом обсязі та порядку здійснювати право власності. Позивачка не мала можливості володіти, користуватися та розпоряджатися належною їй землею за своїм розсудом в межах обумовлених законодавством.

Як власник земельної ділянки позивачка просила суд усунути перешкоди по здійсненню її права власності, зобов'язавши відповідачів ОСОБА_9 та ОСОБА_6 знести з земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Донецька № 28 тимчасову споруду (теплиця).

Відповідачі з позовом не погоджувались, та звернулися з зустрічним позовом до позивачки ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в якому просили визнати договір купівлі - продажу земельної ділянки недійсним та скасувати Державний акт про право власності на земельну ділянку, вказавши в заяві, що вони мешкають в будинку № 34 по вул. Селянська в м. Запоріжжі, відповідно з 1968 та 1972 року та часу звернення з позовом до суду користувались земельною ділянкою біля будинку, яку їм надали, оскільки в обох сім'ях були діти. З 1991 року відповідачі неодноразово звертались до різних інстанцій з тим, щоб за ними оформили документально спірні земельні ділянки, але це питання не було вирішено по суті.

В березні 2009 року вони взнали, що позивач є власником спірної земельної ділянки, яку придбала у ОСОБА_7

Оскільки відповідачі не були згодні з цим , то звернулись до прокурора м. Запоріжжя на підставі прокурорської перевірки було встановлено порушення їх праві25.06.2008 року було винесено протест прокурора. На підставі якого рішенням Запорізької міської ради № 59 від 24.06.2009 року, протест прокурора було задоволено, рішення скасовано.

Оскільки передача у приватну власність ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по вул. Донецькій № 28. була визнана незаконною, то відповідно й послідуючи угоди з цією земельною ділянкою від імені ОСОБА_7 є недійсними, оскільки вони є нікчемними.

З урахуванням викладеного відповідачі просили суд визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Донецька № 28 від 09.09.2008 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 недійсним, скасувати право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,1 га, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Донецька № 28; відмінити державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Донецька № 28.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2011 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні власністю задоволено.

Усунуто перешкоди по здійсненню права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Донецька № 28, (кадастровий номер 04:041:0417).

Зобов'язано ОСОБА_3 та ОСОБА_6 знести за свій кошт на земельній ділянці за адресою: м. Запоріжжя, вул. Донецька № 28, (кадастровий номер 04:041:0417) тимчасову споруду - теплицю.

В позові ОСОБА_3, ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, Запорізька міська рада, треті особи: управління Держкомзему у місті Запоріжжі Запорізької області, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, про визнання договору купівлі продажу земельної ділянки недійсним та скасування Державного акту про право власності на земельну ділянку відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення, та постановити нове рішення яким відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити їх зустрічний позов.

Запорізька міська рада та Головне управління держкомзему у Запорізькій області в судове засідання не зявились та надали суду апеляційної інстанції своїх письмові пояснення, в яких заперечують проти доводів апеляційної скарги .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що рішенням Запорізької міської ради №41/6 від 25.06.2008 року передано у власність ОСОБА_7 земельну ділянку загальною площею 0, 1000 га , яка розташована по вул.Донецькій , 28 у м. Запоріжжі та 30.07.2008 року їй видано Державний акт на права приватної власності на вказану земельну ділянку.

Назване рішення Запорізької міської ради на час вирішення спору не скасовано та є чинним.

09.09.2008 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5В укладено нотаріально посвідчений договір купівлі продажу вищеназваної земельної ділянки, відповідно до якого остання прибдала у ОСОБА_7 земельну ділянку загальною площею 0, 1000 га , яка розташована по вул.Донецькій , 28 у м. Запоріжжі та отримала згодом Державний акт на права приватної власності на вказану земельну ділянку.

Обґрунтовуючи свої зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зазначали про те, що спірна земельна ділянка передана їм у користування, а тому спірний договір суперечить ст. 215, 216, 228 ЦК України та з цих підстав просили визнати спірний договір купівлі продажу недійсним та скасувати Державний акт на права приватної власності на вказану земельну ділянку.

Відповідно до норм процесуального права передбачається, що обставини цивільних справ зясовуються судом на засадах змагальності , в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Щодо обовязку доказування і подання доказів, то відповідно до ст.. 10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини першої ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України .

Як зазначено у п.18 Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» - нікчемним є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_6, суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що ними не надано доказів про те, що договір купівлі продажу вищеназваної земельної ділянки укладений 09.09.2008 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5В суперечить нормам цивільного законодавства чи моральним засадам суспільства.

Задовольняючи позов ОСОБА_5 щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, районний суд дійшов вірного висновку та дані обставини не спростовані відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_6 та підтверджені матеріалами справи, що самовільно збудована ними тимчасова споруда - теплиця, чинить перешкоди у користуванні земельною ділянкою ОСОБА_5 та підлягає знесенню.

При встановленні зазначених фактів судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовано норми матеріального права.

Посилання апелянтів на те, що вони набули право користування спірною земельною ділянкою на підставі ст. 119 Земельного Кодексу України є безпідставним, оскільки земельна ділянка під обслуговування домоволодіння розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сільська, 34 до цього часу не давалась у встановленому законом порядку.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, зводяться до намагань позивача надати перевагу одних доказів над іншими, і тому до уваги не беруться.

За таких обставин, колегія суддів ввважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесулаьного права, доводи апеляційної скарги не спростовують йогозаконність, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2011 року по цій справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення , але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: