Справа № 2114/7956/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2012 року Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді: Дзиговського Ю.В.

при секретарі: Єфімовій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Брокбізнесбанк(Херсонська філія), товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Хетекопро визнання недійсним договору поруки, суд

встановив:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 25.12.2007 року між АБ Брокбізнесбанкта ТОВ Агрофірма Хетекобув укладений кредитний договір № 169/2007, відповідно якому товариство отримало кредит в розмірі 2 000 000 грн. В цілях забезпечення даного зобовязання 11.03.2011 року між ПАТ Брокбізнесбанкта ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 169/2007/П-2, відповідно якому остання зобовязалася відповідати перед банком за виконання умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій. ОСОБА_1 вважає, що даний договір не відповідає її інтересам та інтересам її сімї, оскільки на його укладення не було отримано згоду чоловіка позивача, тобто порушені майнові права подружжя. Крім того, на момент укладення договору поруки ОСОБА_1 була неплатоспроможною, тобто не мала прибутку, який міг би задовольнити вимоги кредитора щодо погашення заборгованості за кредитом, чим порушено ч.5 ст.203 ЦК України. В звязку з чим, позивач просить суд визнати недійсним договір поруки № 169/2007/П-2 від 11.03.2011 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд позов задовольнити по вищезазначеним обставинам.

Представник ПАТ Брокбізнесбанк в судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, оскільки договір поруки є способом забезпечення виконання грошового зобовязання, а не угодою щодо розпорядження майном, що є спільною сумісною власністю подружжя. Крім того, ризик невиконання грошового зобовязання, забезпеченого порукою, несе кредитор, саме він вирішує, яким чином забезпечити повернення кредитних коштів.

Представник ТОВ Агрофірма Хетеков судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка, яка знаходиться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.

25.12.2007 року між АБ Брокбізнесбанкта ТОВ Агрофірма Хетекобув укладений кредитний договір № 169/2007, відповідно якому товариство на умовах отримало кредит в розмірі 2 000 000 грн.

В цілях забезпечення даного зобовязання 11.03.2011 року між ПАТ Брокбізнесбанкта ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 169/2007/П-2, відповідно якому остання зобовязалася відповідати перед банком за виконання умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій.

У відповідності до свідоцтва про укладення шлюбу та паспорту громадянки України, ОСОБА_1 09.06.1979 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_2.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 12.11.2012 року з ТОВ Агрофірма Хетекота ОСОБА_1 в солідарному порядку стягнуто 1 825 617,56 грн. заборгованості за кредитним договором від 25.12.2007 року.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З ч.1 ст.215 ЦК України вбачається, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У ч.1 ст.554 ЦК України зазначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В ч.1 ст.627 ЦК України зазначається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до частин 1 та 3 статті 65 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Пунктом 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин від 30.03.2012 № 5 визначено, що при оспорюванні кредитного договору чи договору поруки, застави/іпотеки іншим із подружжя суди мають виходити з такого. Положення статті 65 Сімейного кодексу України щодо порядку розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів. Порука є способом забезпечення виконання зобов'язання (стаття 553 ЦК), договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором. При оспорюванні договору застави (іпотеки) суд має враховувати положення статті 578 ЦК, згідно з якими майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою іншого з подружжя, який у разі пред'явлення позову про звернення стягнення на таке майно має бути залучений до участі у справі.

Таким чином, судом встановлено, що 25.12.2007 року між АБ Брокбізнесбанкта ТОВ Агрофірма Хетекобув укладений кредитний договір № 169/2007. 11.03.2011 року між ПАТ Брокбізнесбанкта ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 169/2007/П-2, відповідно якому остання поручилась перед банком за виконання ТОВ Агрофірма Хетеко зобовязань за вищезазначеним кредитним договором.

Аналіз вищезазначених нормативно-правових актів України дозволяє зробити висновок, що договір поруки є двостороннім правочином, який укладається з метою врегулювання відносин між кредитором та поручителем. Порука створює права для кредитора та обовязки для поручителя при невиконанні своїх зобовязань боржником. Порука є способом забезпечення виконання грошового зобовязання боржника перед банком, а не угодою щодо розпорядження майном, що є спільною сумісною власністю подружжя. Таким чином, договір поруки не створює обовязків для будь-яких інших осіб, крім сторін за цим договором.

Підписавши договір поруки на узгоджених з банком умовах і визначивши на власний розсуд свої права та обовязки у зобовязанні, позивач погодилась з усіма його умовами без застережень. Виходячи з обставин справи та наданих сторонами доказів, суд відзначає, що ОСОБА_1 на час підписання договору поруки була дієздатною повнолітньою особою, яка вчиняючи юридично значимі дії мала діяти розсудливо, розумно і обачно, оцінюючи власні фінансові можливості та інші істотні для укладення договору обставини.

Судом встановлено, що форма та зміст договору поруки № 169/2007/П-2 від 11.03.2011 року відповідає положенням діючого законодавства України, а саме вимогам ст.ст.626-628 ЦК України.

Посилання представника позивача на порушення ч.5 ст.203 ЦК України, суд не бере до уваги, оскільки платоспроможність або неплатоспроможність поручителя є фінансовим ризиком ПАТ Брокбізнесбанк, а не правовим наслідком в розумінні ч.5 ст.203 ЦК України.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем, в порушення вимог ст.60 ЦПК України, не надано жодного доказу невідповідності положень договору поруки № 169/2007/П-2 від 11.03.2011 року нормам діючого законодавства та порушення майнових прав її чоловіка. Обставин, які могли б слугувати підставами для визнання договору поруки недійсним судом не встановлено.

Оскільки інших доказів, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог судом встановлено не було, й зважаючи на те, що зазначені підстави ОСОБА_1 та її представником не були доведені, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не обґрунтовані. Це підтверджується належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку відповідно до ЦПК України та відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи позивача не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не можуть бути прийнятими до уваги суду і підлягають відхиленню.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 необґрунтований та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст.203 204, 215, 553, 554, 626, 627 ЦК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносинвід 30.03.2012 № 5, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Брокбізнесбанк(Херсонська філія), товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Хетекопро визнання недійсним договору поруки відмовити в звязку з його необґрунтованістю.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_3