Справа №1806/2-3257/11 Головуючий у суді у 1 інстанції - Алфьоров
Номер провадження 22-ц/1890/205/12 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

24 січня 2012 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Гагіна М. В. , Смирнової Т. В. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Перша Сумська державна нотаріальна контора,

про визнання договору дарування частково недійсним та визнання права власності на 24/100 частини домоволодіння,

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що у 2001 році її чоловік, ОСОБА_4, уклав договір дарування, предметом якого стали 49/100 частини домоволодіння № 1 по вул.Ціалковського в м. Суми. Зазначала, що її постійним і єдиним місцем проживання є дане домоволодіння, а свою згоду на вчинення чоловіком такого правочину вона дала внаслідок помилки, тому просила визнати частково недійсним договір дарування та визнати за відповідачем право власності на 25/100, а за нею 24/100 частини домоволодіння, що було предметом дарування.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 грудня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначене рішення суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову. При цьому, апелянт посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норми матеріального права. Вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги її доводи про те, що вона дала згоду на вчинення правочину під впливом помилки та не погоджується з висновком суду, що вона не є стороною договору.

Заслухавши пояснення апелянта та її представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено що, 03 березня 1962 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, від якого вони мають двох синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У 1966 року позивачка разом із чоловіком за спільні кошти побудували домоволодіння № 1 по вул. Ціалковського у м. Суми. 29 березня 2001 року ОСОБА_4 уклав з сином ОСОБА_3 договір дарування, за яким зі згоди позивачки було подаровано 49/100 частин даного домоволодіння.

Вирішуючи наявний спір та відмовляючи в позові ОСОБА_2 про визнання договору дарування частково недійсним, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не є стороною договору дарування, тому даний договір не може бути визнаний недійсним з підстав, зазначених апелянтом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 правовою підставою для визнання договору дарування недійсним зазначила те, що вона дала згоду на вчинення угоди під впливом помилки, тобто вважала недійсним договір відповідно до вимог ст.229 ЦК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦК УРСР, що діяла на момент укладення договору дарування, угода, укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути визнана недійсною за позовом сторони, яка діяла під впливом помилки.

Як розяснено в п. 19 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним» від 6 листопада 2009 року, обставини, щодо яких помилялася сторона правочину, мають існувати саме на момент його вчинення. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін.

Встановлено, що 29 березня 2001 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування 49/100 частин житлового будинку № 1 по вул. Ціалковського у м. Суми. (а.с. 8), а на іншу 51/100 частину будинку після смерті в 2004 році ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за законом отримав син, ОСОБА_5, так як позивачка відмовилась від оформлення цієї частини.(а.с. 9)

З копій документів нотаріальної справи про укладення договору, наданих апеляційному суду Першою Сумською державною нотаріальною конторою, вбачається, що позивачка надавала свою згоду на вчинення даного правочину, стороною договору вона не була, тому відсутні правові підстави для задоволення її вимог.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

У звязку з цим апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -