Справа № Провадження №22-ц-690/12 22-ц/1090/3196/12 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія29Доповідач у 2 інстанціїОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 лютого 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Сержанюка А.С.,

суддів - Верланова С.М., Білоконь О.В.,

при секретарі - Хворостяній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 9 грудня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2011 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4 звернулися до суду з уточненими в подальшому позовами до ОСОБА_6 і ОСОБА_5 та просили стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_3: моральну шкоду у розмірі 200 000 грн. та матеріальні збитки у розмірі 45 402 грн. 34 коп., з яких, 16726 грн. витрати на придбання і спорудження надгробного памятника; 640 грн. витрати на придбання костюму для поховання сина; 6686 грн. 68 коп. витрати на підготовку та проведення поминального обіду; 209 грн. 68 коп. витрати на придбання продуктів; 170 грн. витрати на виготовлення та посвідчення нотаріусом довіреності на представника; 970 грн. вартість двох мобільних телефонів «Соні Еріксон», «Нокіа»та скрейчкартки, які належали сину; 2000 грн. вартість пошкодженого одягу (куртка балонова, джинси з ременем, светр, туфлі зимові, футболка), які належали сину; 1000 грн. витрати, повязані з явкою до суду; 5000 грн. витрати, повязані з явкою представника до суду; 12000 грн. витрати на правову допомогу, а на користь ОСОБА_4: моральну шкоду у розмірі 200 000 грн. та матеріальні збитки у розмірі 14170 грн., з яких, 1000 грн. витрати, повязані з явкою до суду, 5000 грн. - витрати, повязані з явкою представника до суду; 8 000 грн. витрати на правову допомогу і 170 грн. - витрати на виготовлення та посвідчення нотаріусом довіреності на представника.

В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що 9 січня 2009 року ОСОБА_7 і ОСОБА_5, діючи спільно в групі осіб умисно спричинили їх сину - ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що спричинило його смерть, в результаті чого їм була заподіяна матеріальна і моральна шкода. Вироком Богуславського районного суду Київської області від 4 серпня 2009 року, який набрав законної сили, ОСОБА_7 і ОСОБА_5 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та їх засуджено до позбавлення волі: ОСОБА_7 на 8 років, а ОСОБА_5 - на 7 років.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 9 грудня 2011 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 і ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі по 100 000 грн. кожному. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 і ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі по 74 500 грн. кожному. Також стягнуто з ОСОБА_6 і ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_3 6000 грн. на придбання та спорудження надгробного памятника; 6686 грн. 66 коп. витрати на проведення поховання та поминального обіду; 209 грн. 68 коп. витрати на придбання продуктів; 640 грн. витрати на придбання чоловічого костюму для поховання; 2000 грн. вартість пошкодженого одягу та 788 грн. витрати на правову допомогу, а всього 16324 грн. 34 коп. Крім того, стягнуто з ОСОБА_6 і ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у розмірі 788 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі просять рішення суду в частині відмови в задоволенні позову скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення їх позову в повному обсязі, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить змінити рішення суду та зменшити розмір моральної шкоди до розміру, який нею відшкодовано відповідачам, посилаючись на неповне зясування судом обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду змінити з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права та стягнути на користь позивачів моральну шкоду у розмірі по 20 000 грн. кожному, а в частині відшкодування витрат на проведення поховання та поминального обіду і вартості пошкодженого одягу - відмовити.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що вироком Богуславського районного суду Київської області від 4 серпня 2009 року засуджено ОСОБА_7 і ОСОБА_5 за ч.2 ст.121 КК України до позбавлення волі: ОСОБА_7 на 8 років, а ОСОБА_5 - на 7 років за те, що вони 9 січня 2009 року біля 2 години ночі за попередньою змовою між собою за межами м.Богуслава в лісі сумісними спільними діями умисно побили ОСОБА_8, внаслідок чого він отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що спричинило його смерть.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідачів понесених позивачами витрат на поминальний обід у розмірі 6686 грн. 66 коп. та на придбання продуктів у розмірі 209 грн. 68 коп., суд першої інстанції виходив із того, що такі витрати відносяться до витрат на поховання.

Однак з таким висновком суду не можна погодитись з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобовязана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного памятника, ці витрати.

При цьому під витратами на поховання маються на увазі витрати на забезпечення комплексу заходів та обовязкових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Тобто, понесені на організацію поминального обіду затрати відповідно до ст.1201 ЦК України не відносяться до витрат на поховання і тому не підлягають відшкодуванню.

Суд зазначене положення закону хоча і врахував, однак не вірно витлумачив його зміст, внаслідок чого ухвалив рішення про стягнення понесених позивачами витрат на проведення поминального обіду та витрат на придбання продуктів через неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в цій частині вимог ОСОБА_3

Стягуючи з відповідачів солідарно вартість пошкодженого одягу потерпілого ОСОБА_8 під час скоєння злочину у розмірі 2000 грн., суд першої інстанції не врахував, що згідно з вироком Богуславського районного суду Київської області від 4 серпня 2009 року зазначений одяг та взуття потерпілого ОСОБА_8, які долучені до справи в якості речових доказів, після набрання вироком законної сили підлягають поверненню його батькам позивачам по даній справі. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази про вартість цього майна, не надали їх суду і позивачі.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню і в цій частині.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_3 витрат на придбання та спорудження надгробного памятника, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до довідки ПП ОСОБА_9 середня вартість надгробного памятника та робіт по його встановленню станом на 1 листопада 2011 року на території Богуславського району становить 6000 грн.

Однак з такими висновками суду першої інстанції повністю не можна погодитись.

Виходячи з положень ст.1201 ЦК України та розяснень, які містяться у п.24 (абз.2) постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»від 27 березня 1992 року №6 витрати на виготовлення памятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних памятників і огорож в даній місцевості.

Встановлено, що позивачі 5 вересня 2009 року понесли фактичні витрати на придбання та спорудження надгробного памятника у розмірі 16726 грн., що підтверджується даними накладної ПП ОСОБА_10 (а.с.83).

Разом з тим, довідка ПП ОСОБА_9 від 9 січня 2011 року містить відомості лише про середню вартість надгробного памятника та робіт по його встановленню на території Богуславського району, а не граничну вартість стандартного памятника. Крім того, ця середня вартість встановлена на 1 листопада 2011 року.

Проте суд першої інстанції на вказані вимоги закону, розяснення Пленуму Верховного Суду України та обставини справи належної уваги не звернув та дійшов помилково висновку про стягнення з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_3 витрат на придбання та спорудження надгробного памятника у розмір 6000 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що стягненню підлягають витрати на виготовлення памятника та його спорудження, виходячи з їх фактичної вартості - 16726 грн., а тому рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу, суд першої інстанції правильно виходив із приписів ст.ст. 56, 84 ЦПК України та положень постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави»(що діяла на час розгляду справи), якою затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних справ. Враховуючи положення вказаних нормативних актів, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що вимоги ОСОБА_3 про стягнення з відповідачів солідарно на його користь витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 12000 грн. і витрат за оформлення довіреності у розмірі 170 грн. та вимоги ОСОБА_4 про стягнення з відповідачів на її користь витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 8000 грн. і витрат за оформлення довіреності у розмірі 170 грн., підлягають задоволенню частково. Тому доводи апеляційної скарги позивачів про те, що суд не взяв до уваги час, який витратив адвокат на оформлення і подання позовної заяви, її уточнення, підготовка і подання запитів, збір інших доказів по справі, а також переїзд адвоката з іншого населеного пункту до суду, не заслуговують на увагу.

Разом з тим, суд першої інстанції невірно визначив розмір компенсації зазначених витрат та солідарний порядок їх стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі, кожний окремо, 25 серпня 2011 року уклали з адвокатом ОСОБА_11 угоду про надання правової допомоги в цій справі (а.с.95-97, 100-102), який взяв на себе зобов'язання щодо представництва інтересів позивачів у суді. ОСОБА_11, як представник позивачів, приймав участь у двох судових засіданнях: 25 листопада 2011 року та 9 грудня 2011 року і загальна тривалість судових засідань становить 2 год. 08 хв., що підтверджується даними журналів судових засідань (а.с.105 - 106). Інший час участі представника позивачів у розгляді справи належними доказами не підтверджений та є лише його розрахунком.

Розмір мінімальної заробітної плати у листопаді 2011 року становить 985 грн., 40% складає 394 грн., а тому з урахуванням тривалості судового засідання з участю адвоката ОСОБА_11 25 листопада 2011 року - 34 хв. розмір компенсації витрат за надання правової допомоги становить 223 грн. 26 коп. Розмір мінімальної заробітної плати у грудні 2011 року становить 1004 грн., 40% складає 401 грн. 60 коп., а тому з урахуванням тривалості судового засідання 9 грудня 2011 року 1 год. 34 хв. розмір компенсації витрат за надання правової допомоги становить 629 грн. 17 коп. Отже загальний розмір компенсації витрат за надання правової допомоги складає 852 грн. 43 коп.

За таких обставин, рішення суду в цій частині підлягає зміні та задоволенню в розмірі 852 грн. 43 коп. відповідно до фактичної кількості часу перебування представника позивачів в судових засіданнях і підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачів в рівних частинах, тобто по 426 грн. 22 коп.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3 щодо стягнення з відповідачів солідарно на його користь вартості мобільних телефонів «Соні Еріксон»і «Нокіа»у розмірі 970 грн., колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що згідно із вироком Богуславського районного суду Київської області від 4 серпня 2009 року зазначені мобільні телефони, які долучені до справи в якості речових доказів, після набрання даним вироком законної сили підлягають поверненню батькам потерпілого ОСОБА_8 До того ж в матеріалах справи відсутні докази про вартість зазначених мобільних телефонів, не надали їх суду і позивачі. Таким чином рішення суду в цій частині не підлягає зміні.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про стягнення з відповідачів витрат, понесених при розгляді кримінальної справи, а саме, у звязку з явкою позивачів до суду у розмірі по 1000 грн. кожному, а також у звязку з явкою до суду їх адвоката у розмірі по 5000 грн. кожному, суд першої інстанції правильно виходив із розяснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, повязаних із виконанням вироків»та дійшов обгрунтованого висновку, що ці вимоги підлягають предявленню позивачами до суду при виконанні вироку Богуславського районного суду Київської області від 4 серпня 2009 року в порядку кримінально-процесуального судочинства. Рішення суду в цій частині також не підлягає зміні.

Не підлягає зміні рішення суду і в частині визначення судом розміру відшкодування відповідачами моральної шкоди позивачам з наступних підстав.

Як вбачається з рішення суду при визначенні розміру стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 і ОСОБА_4 моральної шкоди у сумі по 100 000 грн. кожному, а з ОСОБА_5 - на користь позивачів у розмірі по 74 500 грн. кожному, суд першої інстанції керувався розясненнями, які містяться в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»від 31 березня 1995 року №4 й виходив із того, що у звязку зі смертю сина позивачів, яка наступила внаслідок спільних злочинних дій відповідачів, позивачам було заподіяно фізичних та моральних страждань. Також судом було враховано, що батьками ОСОБА_5 в рахунок відшкодування заподіяної шкоди було сплачено позивачам кошти у сумі 51000 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, всупереч доводам апеляційних скарг, правомірно з урахуванням характеру та ступеня моральних страждань та вимог розумності дійшов обгрунтованого висновку про необхідність відшкодування відповідачами такої шкоди у вказаних розмірах.

Рішення суду в частині стягнення з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_3 витрат на придбання чоловічого костюму для поховання у розмірі 640 грн. не оскаржується, тому відповідно до положень ст.303 ЦПК України судом апеляційної інстанції не перевіряється

На підставі наведеного вище, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 та апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 9 грудня 2011 року в частині стягнення витрат на поминальний обід у розмірі 6686 грн., витрати на придбання продуктів у розмірі 209 грн. 68 коп. та вартості пошкодженого одягу у розмірі 2000 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволені позову ОСОБА_3 в цій частині вимог відмовити.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 9 грудня 2011 року в частині стягнення витрат на придбання та спорудження надгробного памятника та витрат на правову допомогу змінити.

Стягнути з ОСОБА_6 і ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_3 витрати на придбання та спорудження надгробного памятника у розмірі 16 726 (шістнадцять тисяч сімсот двадцять шість) грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 і ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у розмірі по 426 грн. 22 коп. кожному.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 і ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у розмірі по 426 грн. 22 коп. кожному.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді