Справа № 1306/6736/2012
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 жовтня 2012 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Павлів З.С.

при секретарі - Михавко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №5 по вул.Трускавецькій 22 в м.Дрогобич Львівської області. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, проте на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 21.08.2006 року шлюб між ними розірвано. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 11.07.1997 року вона придбала вищевказану квартиру. Відповідач зареєстрований у цій квартирі, проте тривалий час не проживає у ній, не оплачує комунальних послуг та не бере участі в її утриманні. Вважає, що оскільки відповідач за вищевказаною адресою не проживає, обравши для себе інше місце проживання, квартирою не користується, вона змушена сплачувати зайві кошти на оплату комунальних послуг, не має через це змоги оформити субсидію по утриманню житла, то його слід визнати таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням.

Представник позивачки в судове засідання не зявилася, однак попередньо подала до суду заяву в якій просить суд слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомив суду причини неявки, хоча був, на підставі абз.2 абз.2 ч.5 ст.74 ЦПК, належно повідомлений про час та місце розгляду справи.

При таких обставинах суд визнав неявку відповідачів неповажною та розглянув справу у їх відсутності.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11.07.1997 року належить квартира АДРЕСА_1. (а.с.7)

З 26.01.1989 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, проте на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 21.08.2006 року шлюб між ними розірвано.

За змістом ч.2 ст.107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

З розяснень, які містяться у п.11 Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України вбачається, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

З актів обстеження фактичного проживання ОСОБА_2 від 08.02.2012 року, 17.05.2012 року, 14.08.2012 року вбачається, що ОСОБА_2 за адресою спірного помешкання не проживає. (а.с.8, 9, 10)

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач добровільно залишив спірне житло, вибув на постійне проживання в інше житлове приміщення, а позивач, як власник житла, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України має право вільно володіти, користуватися та на підставі ст. 319 ЦК України - розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, а відповідно до ст. 391 ЦК України - має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним помешканням.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 224 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Заочне рішення може бути переглянуте Дрогобицьким міськрайонним судом, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя З.С. Павлів