Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22ц-4156/2012р. Головуючий у 1 інстанції Скользнєва Н.Г.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2012 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Бєлки В.Ю.

Суддів Кримської О.М.,

ОСОБА_2

При секретарі Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 ОСОБА_5, представника ОСОБА_4 ОСОБА_6

на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі філії «Запорізький суднобудівний-судноремонтний завод» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2012 року ОСОБА_4, ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом, який доповнювали в процесі розгляду справи, до ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі філії «Запорізького суднобудівний-судноремонтний завод» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В позовній заяві позивачі зазначали, що вони мешкають у квартирі АДРЕСА_1, яка належить їм на праві спільної сумісної власності.

24 серпня 2011 року, у звязку з аварією каналізаційної системи будинку, їм була спричинена значна шкода. Вся квартира була залита каналізаційними стоками, які вилились з унітазу, що підтверджується актом від 25 серпня 2011 року, складеним сусідами позивачів. Позивачами, на підставі прайс-листу ТОВ «Рембудстрой» та даних технічного паспорту квартири, був складений розрахунок збитків на суму 32 547 грн. 36 коп.. До теперішнього часу квартиру не відремонтовано.

Також позивачі вважають, що залиттям квартири їм завдана також і моральна шкода, оскільки було порушено їх право на житло, здоровя та безпечне оточення. Оскільки балансоутримувачем будинку, в якому знаходиться належна їм квартира, на момент зазначеної події, був відповідач по справі, саме він зобовязаний відповідати за їх позовними вимогами, оскільки невиконання їм своїх обовязків і призвело до аварійної ситуації і вкрай негативним наслідкам.

На підставі викладеного, просили суд відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 32 547 грн. 36 коп. та моральну шкоду по 15 000 грн. кожному, спричинених внаслідок залиття квартири.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2012 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4, ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги.

ОСОБА_5, діючи в інтересах ОСОБА_3, також подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_6 не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, подала до суду апеляційну скаргу на вищезазначене рішення суду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі посилались на те, що залиття квартири сталось з вини відповідача, оскільки останній повинен здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, а тому на підставі ст. ст. 1166, 1167 ЦК України та ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про житлово-комунальні послуги» має відповідати ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі філії «Запорізький суднобудівний-судноремонтний завод».

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому, саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить позивачам ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності (а.с.12).

24.08.2011 року внаслідок засмічення в області каналізаційного коліна на стояку, відсутність проходів стоку, відбулося затоплення спірної квартири, що підтверджується актом обстеження каналізаційної мережі житлового будинку по вул. Глісерній, 18.

Причиною затоплення було засмічення в області каналізаційного коліна на стояку будівельним сміттям ( а.с.34).

У листі КП «Водоканал» зазначено, що внаслідок засмітчення внутрішньобудинокової мережі каналізації виникло затоплення квартири, проте із змісту названого листа не вбачається вналідок якого засмітчення та з чиєї вини відбулося затоплення квартири АДРЕСА_3 ( а.с.10).

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

На підтвердження своїх вимог позивачі надали суду акт про залиття квартири фекаліями від 25 серпня 2011 року (а.с.9), а також на підставі прайс-листу ТОВ «Рембудстрой» та даних технічного паспорту квартири, був складений ними розрахунок збитків ( а.с.21-23).

Разом із тим, у вказаних документах відсутні дані про причини залиття квартири, винних осіб, обсяг та характер ушкоджень.

Як із змісту акту про залиття квартири фекаліями від 25 серпня 2011 року, наданого позивачами, так із акту наданого відповідачем вбачається, що причиною забиття каналізаціного коліна на стояку є засмічення піском.

Отже, таке засмічення не могло виникнути внаслідок неналежного обслуговування будинку та внутрішньобудинкових мереж.

Позивачі посилались на прайс-лист ТОВ «Рембудстрой», де міститься перелік видів робіт та вартість таких робіт як на доказ вартості ремонтно - віновлюваних робіт.

Інших доказів щодо розміру завданих їм збитків суду не надано.

Надані позивачем документи про перелік необхідних робіт, матеріалів для проведення робіт та їх вартість, які були предметом дослідження та оцінки суду першої, не є висновком експерта.

За правилами ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст.53 ЦПК України до участі в справі як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України «Про судову експертизу», і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів.

Відповідно до змісту ст. 57 ЦПК України висновок експертів є одним із доказів.

Судовою колегією апеляційного суду представникам позивачів розяснено право заявити клопотання про призначення судової експертизи з метою зясування характеру, обсягу та причини залиття квартири позивачів.

Після розяснення такого права, попередження про наслідки невчинення процесуальних дій, останні не побажали скористатись своїм правом щодо призначення судової експертизи або притягнення спеціаліста для встановлення вартості ремонту квартири.

При цьому представники позивачів пояснили, що це є недоцільним, так як сплив значний час після залиття, а також це є правовою позицією позивачів.

Отже, позивачі не навели належних, допустимих, достовірних доказів, які б вказували на те, які саме були заподіяні пошкодження в квартирі, чим це підтверджується та чи знаходились у причинному звязку із затопленням, та чи зафіксовані всі вони в акті про залиття квартири від 25 серпня 2011 року, який надано позивачами, з чиєї вини сталося залиття ( а.с.9)

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, суд першої інстанції правильно виходив з того, що докази протиправних дій відповідача як і причинного зв'язку між такими діями та спричиненою позивачам шкоди в матеріалах справи відсутні, а відповідно, відсутні підстави для покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності згідно зі ст. 1166 ЦК України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги»

Посилання апелянтів на те, що акт, складений відповідачами являється фальсифікацією, є неприйнятними, так як це не підтверджено відповідними доказами.

Враховуючи, що відсутні підстави для стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди та судових витрат.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство повязує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Виходячи з вимог змагальності сторін, обовязків доказування і подання доказів, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційних скарг не спростовують його законність, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 Миколаївни- відхилити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 відхилити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2012 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: