Справа № 2214/2759/2012
Провадження № 2/2214/837/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2012 року.

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Маршал І.М.,

секретаря Дризік І.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_3 як законного представника неповнолітньої ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, КП Славутське житлово-комунальне обєднання, орган опіки та піклування Славутської міської ради, про виселення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_3 як законного представника неповнолітньої ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, КП Славутське житлово-комунальне обєднання, орган опіки та піклування Славутської міської ради, про виселення. В обґрунтування позову позивачі вказали, що у 1992 році на сімю ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 була надано однокімнатна квартира АДРЕСА_1. Між ними в подальшому склалися неприязні відносини і через поведінку ОСОБА_5 позивачі були змушені переїхати на тимчасове місце проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. У 2007 році шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було розірвано. З 2008 року ОСОБА_5 став проживати із відповідачкою ОСОБА_6, з якою одружився 06.11.2011 р. У квартирі, окрім позивачів зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 Позивачі вказують, що не давали згоди, ані на вселення відповідачки із її донькою, ані на їх реєстрацію у квартирі, посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 13.07.2012 р. встановлено, що відповідачка із донькою вселилися у квартиру АДРЕСА_1 з порушенням норм ст.. 65 ЖК України.

Із посиланням на ст. 65, ч. ст.. 109, ст..116, 191 Житлового кодексу позивачі просили виселити без надання іншого житла ОСОБА_6 та її доньку ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_2, стягнути з відповідачки судові витрати.

В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали заявлений позов із викладених у ньому підстав, просили позов задоволити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечила, просила у позові відмовити.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні просив у позову відмовити.

Представник третьої особи КП Славутське ЖКОв судовому засіданні проти позову заперечувала.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду подала заяву, в якій просила справу слухати у відсутності їх повноважного представника та вказала, що підтримує висновок органу опіки та піклування.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити.

Судом встановлено, що за адресою м. Славута, вул. Перемоги, 25.кв. 38 зареєстровані ОСОБА_5 основний наймач, ОСОБА_1 колишня дружина, - з 1993 року, ОСОБА_2 син основного наймача, - з 2011 року, ОСОБА_3 дружина, ОСОБА_4 дочка дружини, - з 2012 року.

Позивачі проживали за вказаною адресою до 2004 року у вказаній квартирі, на що вказували як позивач ОСОБА_1, так і третя особа ОСОБА_5 ОСОБА_1 із сином ОСОБА_2 у 2004 році перейшли проживати у квартиру ІНФОРМАЦІЯ_3. У 2007 році шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 був розірваний, що сторонами в судовому засіданні не заперечувалося.

У 2008 році ОСОБА_5 став спільно проживати із ОСОБА_3 як цивільною дружиною, а також її донькою ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_2. У листопаді 2011 року ОСОБА_5 із ОСОБА_6 ( на сьогодні ОСОБА_5) уклали шлюб. У 2012 році ОСОБА_3 із дочкою ОСОБА_4 за заявою основного наймача ОСОБА_5 були зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_4. Вказані обставини сторонами не заперечувалися.

Суд приходить до висновку про безпідставність посилання позивачів при заявленні позовних вимог на ст. 65, ч. 3 ст.116 ЖК України.

Стаття 65 ЖК Української РСР передбачає, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Стаття 116 ЖК Української РСР визначає, що якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Дотримання порядку вселення не вимагає як необхідної умови прописки, на що вказує Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя,- наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Окрім того, на день вселення у 2008 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не були членами сім''ї ОСОБА_5 у розумінні ст. 64 ЖК, за якою до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Тому суд приходить до висновку про правомірність вселення у квартиру до основного наймача ОСОБА_5 його цивільної дружини ОСОБА_6 ( ОСОБА_5), та доньки останньої ОСОБА_4 Їх вселення не було самовільним, як на те вказують позивачі.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради від 26.12.2012 року при вирішенні заявленого спору слід врахувати інтереси дитини та забезпечити право дитини на житло.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Посилання сторони позивачів на те, що має місце застосування ч. 3 ст. 61 ЦПК України, за якою встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, із вказівкою на те, що рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 13.07.2012 р. встановлено, що ОСОБА_6 та її донька вселилися у квартиру АДРЕСА_1 з порушенням норм ст. 65 ЖК України.

Проте рішенням апеляційного суду від 13.07.2012 року не встановлено такого факту. Судом встановлено лише обставини щодо особи ОСОБА_5 та дотримання ним вимог ст. 65 ЖК України щодо режиму вселення членів його сім'ї у квартиру АДРЕСА_1.

До того ж преюдиційне значення можуть мати лише ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір і які зазначені у резолютивній частині рішення. Не мають преюдиційного значення мотиви судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10,11,60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_3 як законного представника неповнолітньої ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, КП Славутське житлово-комунальне обєднання, орган опіки та піклування Славутської міської ради, про виселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Маршал І. М.