Справа № 0417/2-965/2011
Справа №0417/ 2-143/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 лютого 2012 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Слюсар Л.П.

при секретарі Тимошевській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 комунального закладу Дніпропетровське медичне училище, третя особа ОСОБА_3 про поновлення на роботі , -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2011 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 комунального закладу Дніпропетровське медичне училище, третя особа ОСОБА_3 про поновлення на роботі .

В ході розгляду справи позовні вимоги позивачкою були доповнені, в обґрунтування своїх позовних вимог позивачка в позовній заяві ( а.с.2) та доповнені до позовної заяви (а.с.50) посилалася на те, що 11 червня 2007 року вона була прийнята на роботу до ОСОБА_2 комунального закладу Дніпропетровське медичне училище на посаду інженера з охорони праці . Наказом № 601-о від 15 грудня 2010 року її було звільнено з займаної посади згідно п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Просила суд: поновити строк для звернення до суду, скасувати наказ відповідача №601-о від 15 грудня 2010 року та поновити її на посаді інженера з охорони праці ОСОБА_2 комунального закладу Дніпропетровське медичне училище з 15 грудня 2010 року; стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 16212 грн. 00 коп.; стягнути моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

В судовому засіданні позивачка та представник позивачки підтримали позовну заяву та просили суд позов задовольнити.

Представники відповідача, діючий на підставі доручення позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Суду пояснила, що позовні вимоги позивачки є безпідставними і не відповідають фактичним обставинам по справі. Звільнення здійснене законно згідно до вимог КЗпП України. Вказала, що позивачкою не надано жодного доказу поважності пропуску строку звернення до суду.

Представник третьої особи в судове засідання зявився. Просив суд відмовити в задоволені позовних вимог позивачки.

Суд вислухавши позивачку, представника позивачки, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 червня 2007 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу до ОСОБА_2 комунального закладу Дніпропетровське медичне училище на підставі наказу № 173-о від 11.06.2007 року на посаду інженера з охорони праці ( а.с.103).

Як вбачається із матеріалів справи 07 квітня 2010 року наказом №178-о ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності їй було оголошено догану, за відмову надати пояснення щодо несвоєчасної підготовки наказу по ОКЗ ДМУ про призначення комісії для розслідування нещасного випадку, що стався зі студенткою санітарно-фельдшерського відділення групи С-21 ОСОБА_4 у гуртожитку ( а.с. 29).

Наказом № 588-о від 07 грудня 2010 року ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності було оголошено догану, за неодноразове порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку.

ОСОБА_1 накази про притягнення її до дисциплінарної відповідальності від 07.04.2010 року № 178-о та від 07.12.2010 року №588-о не оспорювалися і не оспорюються.

Наказом № 601-о від 15 грудня 2010 року ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади згідно п. 3 ст. 40 КзпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. З наказом ОСОБА_1 була ознайомлена 15.12.2010 року ( а.с.101).

Підставою звільнення була відсутність ОСОБА_1 на оперативній нараді при директорові для надання інформації про стан роботи з охорони праці в ОКЗ ДМУ за поточний рік, яка відбувалася 29.11.2010 року. Згідно до письмового пояснення ОСОБА_1 їй було відомо про необхідність присутності на оперативній нараді, до доповіді вона була готова, та сталося те, що сталося( а.с.24). Отже позивачкою не заперечувався сам факт її відсутності на оперативній нараді та ненадання нею інформації про стан роботи з охорони праці.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу. Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворилася і діє на підприємстві і членом якої є працівник. Звільнення ОСОБА_1 адміністрації не погоджувалося з профспілкою.

Відповідно до довідки Первинної профспілкової організації співробітників охорони здоровя ОСОБА_2 комунального закладу Дніпропетровське медичне училище від 08.04.2011 року ОСОБА_1 не була членом первинної профспілкової організації співробітників ОКЗ Дніпропетровське медичне училище( відсутня заява про вступ до профспілки та облікова картка члена профспілки) ( а.с.22).

В судовому засіданні ОСОБА_1 вказала на те, що вона є членом профспілки, однак ніяких доказів суду не надано.

Відповідно до ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного ( міського) суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 суд може поновити ці строки.

Згідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами трудових споріввід 06 листопада 1992 року №9 встановлені статтями 228,233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобовязаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести в рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити пропущений строк. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, постановляючи рішення про поновлення на роботі, суд одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України , відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як вбачається із матеріалів справи в день звільнення 15.12.2010 року ОСОБА_1 була ознайомлена з наказом про звільнення та отримала трудову книжку, що підтверджується Книгою обліку трудових книжок і вкладишів до них ( а.с.67-69).

Відповідно до довідки ОСОБА_2 комунального закладу Дніпропетровське медичне училище від 21.10.2011 року за №01-540/03 кінцевий розрахунок з ОСОБА_1 здійснено 23.12.2010 року ( а.с.70). ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.51).

ОСОБА_1 звернулася до суду з даною позовною заявою через два місяці після звільнення та просила суд поновити пропущений строк звернення до суду посилаючись, на те, що позбавлення її роботи визнавало в неї нервовий стрес, серцеву недостатність, і як результат погіршення стану здоровя у її матері, за якою потрібно постійно доглядати. На підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду позивачкою надано довідку Комунального закладу Міська поліклініка №3від 21.03.2011 року №145 про стан здоровя. Відповідно до довідки ОСОБА_1 17.12.2010 року була оглянута лікарем-неврологом, діагноз: невротичний розлад, рекомендована консультація психотерапевта. 20.12.2010 року оглянута психотерапевтом, діагноз: органічно-лабільний розлад. Призначено лікування ( а.с.46). Щодо строку та терміну лікування позивачкою не надано жодних доказів, як і не надано інших доказів щодо поважності пропуску строку звернення до суду.

Виходячи із вищевикладеного позивачкою не доведено поважність пропуску строку звернення до суду та не надано жодного доказу про те, що перешкоджало їй звернутися до суду з позовною заявою по поновлення на роботі, тому суд не вбачає поважності пропуску строку звернення до суду, та не вбачає законних підстав для поновлення строку, і як наслідок відмовляє в задоволені позову в повному обсязі за спливом часу на звернення до суду.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позивачка при подачі позовної заяви була звільнена від сплати судового збору, в задоволені позову їй відмовлено, то суд вважає за можливим віднести за рахунок держави.

Керуючись: ст. ст. п.3 ст. 40, 232, 233,234,235, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 11, 27, 31, 59, 60, 61, 81, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар