АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2/413/563/12 Головуючий в 1 інстанції
Провадження № 2-ц/491/1392/12 ОСОБА_1
Категорія № 55 ( І ) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді : Барильської А.П.,

суддів : Грищенко Н.М., Савіної Г.О.,

при секретарі Євтодій К.С.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє за довіреністю в інтересах позивача ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 23 березня 2012 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач 18 травня 2010 року уклав письмову угоду на встановлення автономного опалення з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, яка оформлена у вигляді бланку-замови. Угодою передбачено виконання відповідачем підготовки дозвільної документації на встановлення автономного опалення, за що позивачем було сплачено відповідачу 4000 грн. Проте, у вересні відповідач здійснив роботи по монтажу елементів автономного опалення, але умови угоди повністю не виконав, не надав дозвільних документів для відключення позивача від системи центрального опалення. Вважає, що невиконання умов договору призводить до неможливості користування позивачем автономним опаленням, що є істотним недоліком у розумінні п.12 ст.1 Закону України Про захист прав споживачів та відповідачем не надана позивачу уся інформація щодо заборони відключення від системи автономного опалення. Позивач неодноразово звертався до відповідача ОСОБА_5 з вимогами про виконання в повному обсязі умов укладеної між ними угоди, однак його вимоги до теперішнього часу відповідачем не виконані.

Тому, після уточнення позовних вимог, просив суд: розірвати договір побутового підряду, укладений між позивачем ОСОБА_4В, та відповідачем ФОП ОСОБА_5 18 травня 2010 року; стягнути з ОСОБА_5 грошові витрати в сумі 4000 грн.;, які сплачені за договором від 18.05.2010 року; грошові витрати по оплаті послуг КПТМ «Криворіжтепломережа», які сплачені позивачем внаслідок неналежного виконання відповідачем умов укладеної угоди від 18.05.2010 року в сумі 999 грн. 05 коп., 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, витрати на правову допомогу в сумі 275 грн. та судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого рогу від 23 березня 2012 року ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні його позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє за довіреністю в інтересах позивача ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Зокрема, на його думку, судом невірно визначено характер спірних правовідносин, не враховано, що саме за підготовку дозвільної документації відповідач отримав від позивача 4000 грн. однак цієї документації не надав. Також, судом не взято до уваги, що відповідач є спеціалістом у галузі монтажу опалення і в комплекс його послуг входить і підготовка дозвільних документів для встановлення автономного опалення.

Крім того, відповідачем не виконано усі вимоги договору підряду, що є підставою для його розірвання та стягнення збитків.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5, відповідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, є фізичною особою-підприємцем та видами його діяльності є монтаж систем опалення, вентиляції та кондиціонування повітря (а.с.6).

18 травня 2010 року між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_5 було укладено письмову угоду у вигляді бланку-замови, згідно якої ОСОБА_5 взяв на себе зобовязання по підготовці дозвільних документів по автономному опаленню в квартирі позивача за адресою м. Кривий Ріг, 7-й мікрорайон ЗарічнийАДРЕСА_1. Позивач-замовник сплатив відповідачу 4000 грн. за підготовку документів по автономному опаленню.

У вересні 2010 року ФОП ОСОБА_5 було здійснено роботи по монтажу у квартирі позивача автономного опалення (а.с.8).

Відмовляючи позивачу в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що згідно заказу від 18 травня 2010 року відповідач не брав на себе зобовязання по підготовці дозволу від КПТМ «Криворіжтепломережа» на відключення квартири ОСОБА_4 від споживання теплоносія який надає КПТМ «Криворіжтепломережа».

Колегія суддів погоджується з висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність зобовязується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 ст. 866 ЦК України передбачено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 873 ЦК України вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо.

Згідно ч. 2 ст. 872 ЦК України у разі виявлення інших відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати.

Спірні правовідносини регулюються також Законом України «Про захист прав споживачів».

Як убачається із заказу від 18 травня 2010 року, виконавець організації робіт по газифікації автономного опалення ФОП ОСОБА_5 не брав на себе обовязок на одержання від КПТМ «Криворіжтепломережа» письмового дозволу на відключення квартири позивача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців видами діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 є: монтаж системи опалення, вентиляції та кондиціонування повітря.

У звязку з чим, висновок суду щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 4000грн., та витрат по оплаті послуг КПТМ «Криворіжтепломережа» в сумі 999,05 грн., є правильним.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не було надано позивачу ОСОБА_6 інформації щодо Наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 «Про відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», не може бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення, оскільки є загальнодоступною інформацією.

Не заслуговують на увагу доводи представника позивача щодо законності вимог позивача про відшкодування завданої моральної шкоди відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України Про захист прав споживачів, оскільки відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» відшкодування моральної шкоди передбачено лише у разі заподіяння моральної (немайнової) шкоди небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законодавством.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем не надано суду належних ат допустимих доказів на підтвердження спричинення йому відповідачем моральної шкоди з підстав, передбачених законом.

У звязку з чим, висновок суду щодо відсутності підстав для задоволення позову про стягнення моральної шкоди, є правильним.

Інші доводи представника позивача колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці і відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України юридичного значення для вирішення справи не мають.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє за довіреністю в інтересах позивача ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого рогу від 23 березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : А.П. Барильська

Судді: Н.М. Грищенко

ОСОБА_7