Провадження №2/519/186/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2012 року Жовтневий районний суд м.Маріуполя у складі судді Шатілової Л.Г., при секретарі Гапон Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» про визнання дій неправомірними,стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

30.08. 2011 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що після смерті свого батька -_Вісіч В.А., вона вступила до права наслідування спадковим майном, яке складається з депозитного вкладу, що зберігався у Машинобудівному відділенні Маріупольської філії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», вартість майна складає 5680,88 доларів США. 08.08.20011р. вона отримала грошові кошти в розмірі 2652,01 доларів США, а на решту суми 3028,87 доларів США позивачка отримала копії платіжних доручень від 08.08.2001року про перерахування за ініціативою банку грошових коштів на рахунки з призначенням платежу «погашення прострочки». Просить визнати дії відповідача з самовільного списання грошових коштів у розмірі 3028,97 доларів США неправомірними, стягнути на її користь 3028,87 доларів США, моральну шкоду у розмірі 10000,00грн., а також понесені судові витрати.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні зменшили суму позовних вимог, тобто просили стягнути з відповідача 2384,18 доларів США та визнати дії відповідача з самовільного списання грошових коштів у розмірі 2384,18 доларів США з розрахунку ОСОБА_3 неправомірними .В іншій частині позов залишили без змін. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві. Моральну шкоду позивачка обґрунтувала тим, що ОСОБА_2 безпідставно розпорядився грошима , якій належали їй, вона не отримала спадкове майно внаслідок чого її чоловік та вона повинні були закласти в ломбард коштовності, щоб отримати гроші на підприємницьку діяльність, якою вона займалася,тому просить стягнути 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Представник відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та пояснила, що 08.08.2001року позивачка особисто отримала у Машинобудівному відділенні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»готівкою кошти у розмірі 2652,01 доларів США , які знаходились на банківському рахунку, який було відкрито на імя ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Решта суми у розмірі 3028,87 доларів США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ(7,97грн.станом на 08.08.2011р.) складала 24140грн., у безготівковій формі була зарахована на поточні банківські рахунки № 797742,№0623 , №2450 які належать саме ОСОБА_1 і були нею відкриті у Маріупольській філії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».У звязку з тим, що позивач ОСОБА_1 мала заборгованість перед Маріупольською філією ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитними договорами, надалі ОСОБА_2 здійснив договірне часткове списання коштів з рахунків ОСОБА_1 у розмірі 18314грн. та 610грн. на погашення кредитної заборгованості позивачки. Вважає, що банк зобовязання по видачі вкладу спадкоємцю ОСОБА_1 виконав належним чином, діяв в межах діючого законодавства та умов укладених між сторонами кредитних договорів, просить в позовних вимогах відмовити.

Суд, вислухавши позивачку та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на імя позивачки - ОСОБА_1 01 липня 2011 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом./а.с.10/ Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з депозитного рахунку ОСОБА_3-3831, якій зберігався у Машинобудівному відділенні Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Згідно банківської квитанції №5 від 08.08.2011 року ОСОБА_1 отримала кошти у розмірі 2652,01 доларів США з рахунку 3831. Згідно платіжного доручення № від 08.09.2011р. з депозитного рахунку - ОСОБА_3 на рахунок одержувача - ОСОБА_1 № 797742 було зараховано 610 грн. Належність рахунку № 797742 саме позивачці підтверджується заявою ОСОБА_1 до банку від 20.11.2007р.

Згідно платіжного доручення № від 08.09.2011р. з депозитного рахунку -ОСОБА_3 на рахунок одержувача - ОСОБА_1 № 0623 було зараховано 22030грн. Належність рахунку .№ 0623 саме позивачці підтверджується заявою ОСОБА_1 до банку від 26.08.2005р.

Згідно платіжного доручення № від 08.09.2011р. з депозитного рахунку -ОСОБА_3 на картковий рахунок одержувача-Сладкової М.В. № 2450 було зараховано 1500грн.

Згідно з положеннями ст.1066 ЦК України, по договору банківського рахунку банк зобовязується отримувати та зараховувати на рахунок, відкритий клієнту ( власнику рахунку), грошові кошти, які надходять йому.

Згідно ст. 1070 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, передбачених договором між банком та клієнтом.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та ОСОБА_1 на підставі наданої нею до банку заяви від 20.11.2007р.,було укладено договір про надання банківських послуг, який складається с заяви позичальника та Умов та Правил надання банківських послуг,із встановленням кредитного ліміту у розмірі 3300грн. , з відкриттям їй банківського рахунку №797742. Умовами цього договору, а саме п.4.1 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що у разі порушення виконання клієнтом обовязків за кредитним зобовязанням, клієнт доручає банку приймати та розподіляти грошові кошти для погашення простроченої кредитної заборгованості в черговості, визначеної самостійно Банком.

Також між ПРИВАТБАНКОМ та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір №MRH428 банківського рахунку від 26.08.2005 року, згідно якого ОСОБА_1 було відкрито поточні рахунки №0623 , №2450 для здійснення нею підприємницької діяльності. 16 липня 2008 року до даного договору було укладено Додаток 7 «Регламент надання бланкового овердрафтового кредиту на картковий рахунок», згідно якого ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 10000 грн. на строк до 15.07.2009 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Згідно наданої до суду ОСОБА_1 довідки банку станом на 08.08.2011 року у ОСОБА_1 утворилась прострочена заборгованість перед ПРИВАТБАНКОМ у розмірі 18314грн. Згідно умов п.1.12.6, п.1.13 договору №MRH428 банківського рахунку від 26.08.2005 року, укладеного між сторонами, банк має право списувати кошти з поточних рахунків клієнта, при настанні термінів платежів, у межах підлягаючих оплаті Банку сум, а пунктом 1.13 цього ж договору передбачено, що у випадку недостатності чи відсутності у клієнта коштів у національній валюті для погашення заборгованості за кредитом у національній валюті, банк має право на списання коштів в іноземній валюті, у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості за кредитним договором у національній валюті України на дату погашення, і продаж списаної іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України. При цьому клієнт доручає банку оформити заявку на продаж коштів в іноземній валюті від імені клієнта.

Нормами ст.629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

На вимогу положень ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з положеннями ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума,що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст.3 Закону України Про платіжні системи та переказ грошей в Україні від 05 квітня 2001р. №2346-111 гривня як грошова одиниця України, приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України для проведення переказів.

Наданими до суду доказами, а саме платіжними дорученнями №№ від 08.09.2011р.,№ від 08.09.2011р.,№ від 08.09.2011р. підтверджується факт зарахування на рахунки ОСОБА_1 суми 24140грн., що еквівалентна сумі 3028,87 доларів США за офіційним курсом 7,97 грн. за один долар США Національного банку України станом на 08.08.2011р.

Таким чином, суд вважає, що законних підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 2384,18 доларів США та визнання дій відповідача з самовільного списання грошових коштів у розмірі 2384,18 доларів США з розрахунку ОСОБА_3 неправомірними, у суду немає, тому у позові в цій частині слід відмовити.

Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди , також , не підлягають задоволенню , оскільки умовами укладених між сторонами договорів не передбачено право на відшкодування моральної шкоди, доказів, що ОСОБА_1 було завдана моральна шкода у розмірі 10000,00 грн., у судовому засіданні позивачкою не надано. Надані до суду квитанції з ломбарду Єра суд до уваги не приймає, тому що вони оформлені на імя іншої фізичної особи - ОСОБА_4 та свідчать про отримання ним позики , яка не є предметом позовних вимог у цьому провадженні.

Керуючись ст.ст.3,10,60,88, 197, 212,213,214,215,218 ЦПК України, ст.ст. 204,533,629, 1066,1070 ЦК України, ст.3 Закону України Про платіжні системи та переказ грошей в Украіні від 05 квітня 2001р. №2346-111, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено у Донецькій Апеляційний суд через Жовтневий районний суд протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Л.Г.Шатілова