АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0408/742/12 22-ц/491/1442/12
Справа №2-2614/11 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/491/1442/12 суддя Масалітіна Н.А.
Категорія - 26 ( ІІІ ) Суддя - доповідач Зубакова В.П
РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2012 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Зубакова В.П.

суддів - Митрофанової Л В., ОСОБА_1

при секретарі - Бондаренко І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Локоматив» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 14 березня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Локоматив», третя особа Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг», про стягнення моральної шкоди, заподіяної при виконанні трудових обовязків,- -

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Локоматив»- ОСОБА_4,

позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2011 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2 з обмеженною відповідальністю «Локоматив» (надалі- ТОВ «Локоматив») і просив стягнути у відшкодування моральної шкоди 400 000 грн. у звязку з втратою стійкої професійної працездатності в розмірі 65 % та встановлення другої групи інвалідності.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що він працював слюсарем ремонтником ТОВ «Локомотив», що згідно договору підряду № 3450 від 14.07.2010 року (додаткова угода №3) виконувало капітальні ремонтні роботи вентиляційної камери агломераційного цеху №2 ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг ". Знаходячись на висоті, без металевої огорожі та поясу безпеки, він втратив рівновагу і впав з неогородженої площадки з відмітки +9.200 на площадку, яка знаходилася на відмітці +4.400, отримавши при цьому сполучену травму: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забійну рану правої вушної раковини, забійну рану чола, забій грудної клітки, забій передньої черевної стінки, неповне травматичне відсічення лівої верхньої кінцівки на рівні ліктьового суглобу, ускладненим шоком 111-1У ступеню, нагноєння операційної рани.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 14 березня 2012 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Локомотив» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_3 А П відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Локомотив» судовий збір в сумі 500 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ТОВ «Локоматив» просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, оскільки судом не надано належної оцінки нещасного випадку, не взято до уваги, що випадок з позивачем стався з його вини, відповідач не порушував права у сфері трудових відносин. Позивач не надав доказів про завдання йому моральної шкоди діями або бездіяльністю відповідача. При ухваленні рішення суд не взяв до уваги розяснення у постанові Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» і стягнув моральну шкоду не вірно застосувавши норми матеріального права ст. 153, 237-1 КЗпП України та ч.1 ст.1167 ЦК України.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працював слюсарем-ремонтником ТОВ «Локомотив», яке згідно договору підряду № 3450 від 14.07.2010 року (додаткова угода №3) виконувало капітальні ремонтні роботи вентиляційної камери агломераційного цеху №2 ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг".

09.02.2011 року, працюючи в зміні з 07.00 -17.00, позивач разом з іншими членами бригади отримали наряд-допуск на виконання робіт по виготовленню та монтажу м/конструкцій, розбивці стін з цегли, прибирання лома чорних металів, будівельного сміття в рядах И-1-Л-1 корпусу подрібнення та сортування агломерату агломераційного цеху №2. Прийшовши на місце виконання робіт вони побачили, що на відмітці +9.200 висить частина арматурної плити, яка трималася на необрізаних арматурних стержнях. Площадка на відмітці +4.400 не була огороджена, що було небезпечно. Разом із майстром ОСОБА_6 позивач виконував вирубку частини монолітної плити розмірами 3.0м х 2.0 м товщиною 160 мм на відмітці +9.200 вентиляційної камери корпусу подрібнення та сортування агломерату, яка перебувала в підвішеному стані, одночасно виконував прибирання сміття на площадці +4.400. Приблизно о 10.30 год. ОСОБА_3 піднявся на площадку з відміткою +9.200 для того щоб перевірити чи встановлена металева огорожа, поясом безпеки не користувався.

Знаходячись на висоті без металевої огорожі та поясу безпеки ОСОБА_3 втратив рівновагу і впав з неогородженої площадки з відмітки +9.200 на площадку, яка знаходилася на відмітці +4.400, отримавши при цьому сполучену травму: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забійну рану правої вушної раковини, забійну рану чола, забій грудної клітки, забій передньої черевної стінки, неповне травматичне відсічення лівої верхньої кінцівки на рівні ліктьового суглобу, ускладненим шоком 111-1У ступеню, нагноєння операційної рани.

Позивач тривалий час проходив курс стаціонарного лікування, переніс декілька операцій у звязку з отриманою травмою.

Адміністрацією ТОВ «Локомотив» надано позивачеві матеріальну допомогу у розмірі 3000 грн.

Згідно висновку МСЕК від 07.06.2011 року позивачу первинно встановлено 65 % втрати працездатності та 2 група інвалідності з наступним переоглядом 01.07.2012 року (а.с. 19).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_3 А П та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязане з виробництвом, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 25 лютого 2011 року (а.с. 11-16), причиною нещасного випадку є невиконання посадових обов'язків начальника п.п 3.13.1,3.13.3,3-13.5, посадової інструкції майстра тов. «Локомотив», п3.13.1.3 посадової інструкції начальника дільниці ТОВ «Локомотив», та порушення ОСОБА_3 Правил охорони праці під час виконання робіт на висоті, що спростовує доводи апеляційної скарги в частині відсутності вини відповідача в настанні нещасного випадку.

Спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що розмір моральної шкоди необґрунтований відповідають дійсності, оскільки при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, суд не врахував роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» і не обґрунтував розмір моральної шкоди в сумі 50 000 гривень.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, їх інтенсивність і довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках та ступінь вини позивача в нещасному випадку, вважає необхідним на підставі п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 50 000 гривень до 40 000 гривень.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Локоматив» задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 14 березня 2012 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Локоматив» на користь ОСОБА_3 з 50 000 (пятдесяти тисяч) гривень до 40 000 (сорока тисяч) гривень.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: