АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/8504/12 Справа № 2-1904/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1Ю Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2012 року м. Дніпропетровськ

15 листопада 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 20 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2010 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що з 10 жовтня 2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого мають сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони сімейні стосунки припинили через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, тому просив суд шлюб розірвати.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 грудня 2010 року позовні вимоги задоволені, шлюб сторін розірвано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Частина 1 статті 3 Сімейного кодексу України проголошує, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Крім зазначеного, у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" розяснено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

У тому випадку, коли суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, він постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 2003 року, від шлюбу мають сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що сімейні стосунки сторони остаточно припинили у січні 2007 року через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, тому ухвалив законне рішення про розірвання шлюбу сторін.

Колегія приймає до уваги, що апелянтом визнано факт припинення сімейних стосунків з позивачем та відсутність можливості збереження сім»ї.

Посилання апелянта на необхідність скасування оскаржуваного рішення з метою розгляду питання про розірвання шлюбу лише після вирішення по суті цивільної справи про розділ майна подружжя є безпідставним та не спростовує правильність висновків місцевого суду в оскаржуваному рішенні.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 20 грудня 2010 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді