Справа № 2-4563/2011p.
№ 2/0417/639/2012
26 березня 2012 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді - Грищенко В.М.
при секретарі - Заяць М.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на час навчання, -
В листопаді 2011 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання, в якій з урахуванням уточнень просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня подачі позовної заяви і до закінчення сином навчання, а також за минулий час, а саме з 01.01.2011 року.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що відповідач по справі є батьком її сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчався Машинобудівному коледжі Дніпропетровського Національного Університету, а на даний час навчається в Дніпропетровському Національному Університеті ім. О.Гончара, на денній формі навчання, на економічному факультеті. Також, зазначила, що відповідач в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відмовляється, тому вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів у примусовому порядку.
Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти за минулий час, оскільки вона вживала заходів щодо одержання аліментів, але не могла їх отримати в звязку з ухиленням останнього від їх сплати.
В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалив, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України та за згодою позивача, провести заочний розгляд справи по наявних матеріалах справи.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою ОСОБА_1, від шлюбу 31 грудня 1992 року в них народився син ОСОБА_3 (а.с. 5,6).
31 грудня 2010 року ОСОБА_3 виповнилося вісімнадцять років, тобто він досяг повноліття.
ОСОБА_3 до 30.06.2011 року навчався в Машинобудівному коледжі Дніпропетровського Національного Університету (а.с. 9).
З 01.09.2011 року ОСОБА_3 навчається в Дніпропетровському Національному Університеті ім. О. Гончара, на денній формі навчання (а.с. 10).
Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Визначаючи розмір аліментів на повнолітню дочку, суд керувався вимогами ст. ст. 182, 200, 201 СК України.
Підстав для звільнення відповідача від обовязку утримувати дітей, передбачені ст. 188 СК України, судом не встановлено.
Відповідач є працездатною особою, чи має на утриманні неповнолітніх або непрацездатних осіб судом не встановлено, тому має можливість і обовязок утримувати повнолітнього сина до закінчення навчання.
Згідно ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти та утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
У відповідності зі ст.ст. 180, 184 СК України батьки зобов'язані утримувати і надавати матеріальну допомогу на дитину, при цьому розмір аліментів за заявою платника або одержувача аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, у випадку якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, або частина доходу одержує в натурі.
Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що підстав для визначення аліментів у твердій грошовій сумі в даному випадку немає, тому відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, повинний бути визначений у частці заробітку (доходу) батька.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь повнолітньої дитини на її утримання повинен складати ј частину всіх видів його доходів.
Стосовно заявлених вимог позивача, щодо стягнення аліментів за минулий період суд дійшов до наступного. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до вимог ст. 191 ч. 2 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Доказом того, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів, але не могла їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати, є рішення Індустріального районного суду від 10.12.2010р. (а.с. 11), згідно якого було вирішено стягувати з ОСОБА_2, на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, на користь матері ОСОБА_1, аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку з 01.01.2011р., до 30.06.2011р. включно. Також, відповідно до ухвали компетентного Суду Російської Федерації, Ямало-Ненецького автономного округу від 28.10.2011р. (а.с. 28) клопотання ОСОБА_1 щодо примусового виконання рішення Індустріального районного суду від 10.12.2010р. не може бути задоволено, у звязку з тим, що до клопотання не додано доказів належного сповіщення відповідача про дату і час розгляду справи.
Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Згідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення для вирішення справи. Наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що позивач зробив все можливе для отримання аліментів, а саме: звернулась до суду із позовною заявою, звернулась із клопотанням про примусове виконання рішення суду, однак не змогла отримати аліменти у звязку з ухиленням відповідача від їх сплати. Відповідач мав можливість добровільно виконати рішення Індустріального районного суду, однак не зробив цього, що є свідченням ухилення останнього від сплати аліментів.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 214 грн. 60 грн.
Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 198, 199, 200, 201 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 79, 88, 213, 214, 215-218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.
Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3 аліменти на час його навчання в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 01.01.2011 року та на весь час його навчання, але не більш ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 214 грн. 60 коп.
Рішення підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: В.М.Грищенко