Справа № 2034/1142/2012
Провадження 2/2034/2765/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2012 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді О.М. Пілюгіної

за участі секретаря Бабенко І.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у селищі Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Яковлівської сільської ради Харківського району Харківської області про визнання рішення незаконним, про поновлення порушеного права власності, визнання дійсним державного акту, відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач завернувся до суду до відповідача з позовом, який неодноразово уточнював, доповнював та остаточно просить визнати незаконним та недійсним рішення Яковлівської сільської ради від 30 грудня 2010 року «Про скасування рішення виконавчого комітету Яковлівської сільської ради № 56 від 09 липня 2002 року «Про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1 у с. Ржавець по вулиці 1-го Травня, 21» та скасувати його, як таке що порушує право володіння, користування та розпорядження належною позивачу земельною ділянкою, також просить поновити його порушене право володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,1825 га в с. Ржавець, по вулиці 1-го Травня, 21 (27), та визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку, визнати дійсним Державний акт на право власності на землю серії Р1№ 719096, що виданий Яковлівською сільською радою 09 липня 2002 року на підставі рішення № 56. Крім того просить стягнути з відповідача на свою користь суму спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 5000 гривень та суму спричиненої моральної шкоди у розмірі 5000 гривень. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у 1989 році, відповідно до рішення ОСОБА_2 райвиконкому № 459 від 16 травня 1989 року йому було відведено у постійне користування земельну ділянку у садівничому товаристві «Мечта». У 2002 році за згоди правління садівничого товариства позивач був виключений із його членів, а земельна ділянка вилучена із загальної площі земель садівничого товариства та була включена до земель Яковлівської сільської ради за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Ржавець, вулиця 1-го Травня, 21. У 2002 році позивач зібрав необхідний пакет документів і на підставі рішення Яковлівської сільської ради № 56 від 09 липня 2002 року позивачу було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1825 га, яка складається із двох земельних ділянок, що розділена проїжджою частиною дороги, в с. Ржавець, по вулиці 1-го Травня, 21, для обслуговування житлового будинку та був виданий державний акт на право власності на землю за № 1076. Протягом 2002-2010 років позивачу був виданий паспорт на житловий будинок за вказаною адресою, пройшла зміна нумерації будинку з № 21 на № 27, управлінням земельних ресурсів Харківського району позивачу були видані кадастрові номери на земельні ділянки. Усі вказані дії свідчили про те, що вказана земельна ділянка розташована в межах населеного пункту Ржавець. У серпні 2010 року при оформленні через фірму ПП «НВП Амальгама-Строй» документів на отримання нового державного акту та внесенні даних у електронну базу даних були узгоджені межі земельних ділянок із сусідами і акт узгодження був підписаний посадовими особами Яковлівської сільської ради Харківського району Харківської області. У лютому 2011 року позивач дізнався про те, що рішенням 4-ї сесії 6-го скликання Яковлівської сільської ради Харківського району Харківської області від 30 грудня 2010 року за протестом ОСОБА_2 міжрайонного прокурора Харківської області скасовано рішення виконавчого комітету Яковлівської сільської ради № 56 від 09 липня 2002 року «Про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1 у с. Ржавець по вулиці 1-го Травня, 21», оскільки вказана земельна ділянка розташована за межами населеного пункту і на даний час Яковлівська сільська рада не має права розпорядження землями, які знаходяться за межами населеного пункту, а на час видачі позивачу державного акту на право власності на земельтну ділянку не було чіткого розмежування земель. Позивач вважає, вказане рішення незаконним, тому звернувся до суду за захистом свого права власності на земельну ділянку. Дії відповідача про скасуванню рішення № 56 від 09 липня 2002 року, спричинили позивачу матеріальну шкоду, оскільки позивачем були витрачені кошти на виготовлення технічної документації, узгодження у різних інстанціях, з яких відшкодуванню підлягає сума у розмірі 5000 гривень. Прийняття відповідачем рішення, яке протирічить усім попереднім офіційним документам про територіальне розташування земельних ділянок спричинило позивачу моральні страждання, у розмірі 5000 грн., оскільки це викликало загострення захворювань, оскільки був змінений усталений життєвий склад у звязку із необхідністю звертатися до різних інстанцій за захистом своїх прав. За вказаних обставин позивач звернувся до суду із позовом за захистом своїх прав.

Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові, не заперечував, що дійсно продав житловий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Ржавець, вулиця 1-го Травня, 21 і в теперішній час не є його власником, проте зауважив, що земельну ділянку на якій розташований вказаний будинок він не продавав і тому є законним власником земельної ділянки за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Ржавець, вулиця 1-го Травня, 21.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на його безпідставність та недоведеність, крім того вказав, що позивач продав житловий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Ржавець, вулиця 1-го Травня, 21(27) іншій особі, а відповідно до норм діючого законодавства при переході права власності на нерухоме майно, до особи переходить і право власності на земельну ділянку на якій розташоване нерухоме майно, тому позивач вже не є власником земельної ділянки стосовно якої було прийняте рішення 4-ї сесії 6-го скликання Яковлівської сільської ради Харківського району Харківської області від 30 грудня 2010 року і вказане рішення не порушує будь яких прав позивача.

Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши надані докази, приходить до висновку про те, що вимоги позивача задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Позивач в якості доказів по справі надав суду: протокол проведення перевірки документації із землеустрою та обмінного файла за земельну ділянку за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Ржавець, вулиця 1-го Травня, 21; державний акт на право приватної власності на землю за вказаною адресою на імя позивача; листи на імя позивача ОСОБА_2 районної державної адміністрації Харківської області, Яковлівської сільської ради Харківського району Харківської області, ОСОБА_3 містобудування та архітектури ОСОБА_2 обласної державної адміністрації, ОСОБА_2 районного відділу земельних ресурсів, Головного управління Держкомзему у Харківській області, Генеральної прокуратури України, прокуратури Харківської області, довідка ОСОБА_2 районного відділу реєстрації ОСОБА_2 регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при державному комітеті України із земельних ресурсів при Державному комітеті України із земельних ресурсів», Акт встановлення та погодження меж земельної ділянки, ОСОБА_3 Держкомзему у ОСОБА_2 районі Харківської області, технічний паспорт на житловий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Ржавець, вулиця 1-го Травня, 21 на імя позивача, рішення Виконавчого комітету Яковлівської сільської ради № 56 від 09 липня 2002 року, рішення 4-ї сесії 6-го скликання Яковлівської сільської ради Харківського району Харківської області від 30 грудня 2010 року, договір № 1056 про надання послуг по узгодженню технічної документації із землеустрою, договір № 1056 про розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, протокол погодження договірної ціни на надання послуг, рахунки.

Відповідно до статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею, спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Статтею 120 Земельного Кодексу України, встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, при цьому істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти, а у разі укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 16 ЦК України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів, у тому числі шляхом:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, виходячи з того, що позивач продав житловий будинок, що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Ржавець, вулиця 1-го Травня, 21(27) і не є його власником, про що позивач не заперечував у судовому засіданні, враховуючи, що до набувача вказаного житлового будинку перейшло і право власності на земельну ділянку на якій розташований житловий будинок, а з відчуженням нерухомого майна, позивач втратив право власності на земельну на якій розташований проданий ним будинок, тому будь які рішення відповідача з приводу вказаної земельної ділянки не можуть порушувати права позивача, і право вимагати усунення порушень прав власності на таку земельну ділянку у разі існування таких порушень, переходить до набувача нерухомого майна, тому суд відмовляє позивачу з задоволенні вимог про визнання незаконним, недійсним, скасування рішення Яковлівської сільської ради від 30 грудня 2010 року «Про скасування рішення виконавчого комітету Яковлівської сільської ради № 56 від 09 липня 2002 року «Про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1 у с. Ржавець по вулиці 1-го Травня, 21» та відмовляє в задоволені вимог про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Ржавець, вулиця 1-го Травня, 21(27). При цьому також виходить, з тих обставин, що позивачем не надано доказів на підтвердження його посилань, що відбулося відчуження тільки частини земельної ділянки, а інша залишилась у його власності.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди також є безпідставними, тому суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог і в цій частині, при цьому не приймає до уваги надані позивачем докази, оскільки вони за відсутності порушення прав позивача на земельну ділянку, не мають суттєвого значення для вирішення вказаної справи.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України суд відносить за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 33, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 120 Земельного Кодексу України, ст. 120 Земельного Кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог - повністю відмовити.

Судові витрати понесені ОСОБА_1 віднести за його рахунок.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, а особами, без участі яких постановлено рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду в апеляційний суд Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляцію не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ О.М. Пілюгіна