Справа № 1312/2-5419/11 Головуючий у 1 інстанції: Гірник Т.А.
Провадження № 22-ц/1390/2594/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Бойко С.М.,Шеремети Н.О.

при секретарі: Служала А.Ю.

з участю: представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 Аваль на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 06 грудня 2011 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 06 грудня 2011 року задоволено позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 Аваль, третьої особи Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріальнго округу ОСОБА_6, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Визнано таким, що не підлягає до виконання виконавчий напис за №568 приватного нотаріуса ОСОБА_6 від 06.04.2011 року про звернення стягнення на майно на квартиру АДРЕСА_1, як на предмет іпотеки за договором іпотеки №3870/9723/325570 від 19.12.2007 року у забезпечення виконання умов кредитного договору від 19.12.2007 року за №014/9723/74/54529.

Рішення суду оскаржило Публічне акціонерне товариство ОСОБА_5 Аваль.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення постановлене з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідностю висновків суду обставинам справи. Вказує, що відповідач виконав всі необхідні підготовчі дії для вчинення нотаріусом виконавчого напису, що спростовує всі посилання позивача на порушення п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в частині ненаправлення чи неотримання відповідного повідомлення. Звертає увагу суду, що на адресу позивача було направлено вимогу від 17.02.2011 р. №С14-114-1-2-7/616 про порушення забезпеченого іпотекою зобовязання за кредитним договором, що стверджується повідомленням про вручення поштових відправлень №646, 638. Вважає, що позиція суду про те, що підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення не відповідає підпису ОСОБА_2, грунтується лише на припущеннях, оскільки для вирішення даного питання необхідні спеціальні знання, а саме призначення почеркознавчої експертизи.

Крім цього зазначає, що стягнення суми заборгованості за кредитним договором в судовому порядку не спростовує безспірності заборгованості і є лише одним із способів захисту порушеного права з метою стягнення заборгованості за рахунок іншого майна боржника. Також вказує, що у рішенні не наведено, які норми законів чи підзаконних нормативних актів, які регулюють процес вчинення нотаріусами України виконавчих написів, були порушені нотарісом.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Районним судом встановлено, що 06.04.2011року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 вчинено виконавчий напис №568 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2

Стягнення на квартиру звернуто згідно договору іпотеки №3870/9723/325570 від 19.12.2007 року, який укладений у забезпечення виконання кредитного договору від 19.12.2007 року № 014/9723/74/54529, укладеного між ВАТ ОСОБА_5 Аваль та ОСОБА_7, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 119 000 доларів США із датою повернення до 19.12.2023 року.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що на час вчинення виконавчого напису існував спір між банком та боржником за кредитним договором та позивачем, як поручителем, у банку не було підстав для звернення із заявою про вчинення виконавчого напису, оскільки ним не дотримано вимог ст. 35 Закону України Про іпотеку, а у нотаріуса відсутні достатні підстави для видачі 06.04.2011 року виконавчого напису №568 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Колегія суддів вважає вірним висновок районного суду про те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусу не було подано документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, про наявність спору свідчить і знаходження в суді позову про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Твердження апелянта про те, що до заяви про вчинення виконавчого напису були додані всі необхідні документи, передбачені п.284 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України і у суду не було підстав вважати, що такі документи не були подані, є голослівним та не підтвердженим належними та допустимими доказами, що є його обовязком відповідно до ст.ст. 10 ч.3, 60 ч.1ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України Про іпотекуу разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною першою ст.35 цього ж Закону передбачено, що у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушеного зобовязання, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Однак, позивачем не подано доказів того, що боржнику ОСОБА_7, яка є відмінною від іпотекодавця, взагалі надсилалась письмова вимога про усунення порушення по кредитному договору від 19.12.2007 року № 014/9723/74/54529, оскільки письмові вимоги повідомлення, які знаходяться на а.с.95-103 стосуються кредитного договору №014/9723/82/51320 від 21.08.2007 року та договору іпотеки від 22.08.2007 року щодо квартири АДРЕСА_3, як і більшість матеріалів даної справи, та не мають жодного відношення до предмету спору по цій справі.

Крім того, враховуючи, що кредитний договір № 014/9723/74/54529 від 19.12.2007 року укладений на строк до 19.12.2023 року, станом на 09.02.2011 року прострочена заборгованість позичальника становила лише 27053,84 долари США, з яких 19876,28 доларів США це несплачені проценти та 7177,56 доларів США нарахована пеня(а.с.85), тобто взагалі відсутня заборгованість по тілу кредиту, у переведенні Залізничного районного суду м. Львова уже знаходилась справа за позовною заявою від 09.04.2010 року ПАТ ОСОБА_5 Аваль до ОСОБА_7, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19.12.2007 року, вартість предмета іпотеки, визначена у договорі іпотеки, є значно вищою, ніж сума заборгованості за кредитним договором, колегія суддів приходить до висновку, що вчиненням виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 були порушені вимоги чинного законодавства та права позивача ОСОБА_2

Колегія суддів вважає необґрунтованим твердження апелянта про те, що у рішенні не наведено, які норми законів чи підзаконних нормативних актів, які регулюють процес вчинення нотаріусами України виконавчих написів, були порушені нотарісом.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 Аваль відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 06 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: