Справа № 1003/3369/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2012 року Білоцерківський міськрайоний суд у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в місті Білій Церкві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 20.10.2001 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, сімейне життя не склалося, оскільки відповідачка зраджувала в подружньому житті, а він в свою чергу зловживав спиртними напоями, все це негативно впливало на розвиток та психіку їхньої дитини, більше 5 років вони проживають окремо, припинили шлюбні відносини, подружні почуття між ними відсутні, а тому він вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідач в суді позов визнала, не заперечує проти розірвання шлюбу, але пояснила, що їхня сімя розпалася в звязку з тим, що позивач зловживав спиртними напоями, матеріально сімю не забезпечував, влаштовував бійки.

Згідно з ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання відповідачем позову провадиться в порядку, передбаченому ст.174 цього Кодексу.

За ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Так, судом встановлено, що сторони з 20.10.2001 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про одруження, поясненнями сторін.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу.

Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо більше 5 років, наміру зберігати сімю не мають.

З пояснень сторін встановлено, що майнові спори між ними відсутні, а питання щодо утримання сина вони будуть вирішувати в судовому порядку.

Враховуючи те, що сторони не мають наміру зберігати їхній шлюб, суд вважає за недоцільне надавати сторонам строк для примирення, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу відповідач бажає залишити прізвище-Полякова.

На підставі ст.4 Декрету КМ України «Про державне мито» суд вважає за можливе стягнути з позивача за його згодою державне мито за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС в розмірі 17 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 24,56, 110,112,113 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10,60,88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 20 жовтня 2001 року в відділі РАЦС Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 1222, - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище-Полякова.

Стягнути з ОСОБА_1 держмито в розмірі 17 грн. за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_4