Справа № 2012/113/2012
РІШЕННЯ

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2012 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі : головуючого - судді Труханович В.В.

при секретарі - Редіній Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Будівельного підприємства "Водрем - 21" Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за дні вимушеного прогулу, компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки, відпускних, відшкодування моральної шкоди та зобов'язання вчинити певні дії, суд

Встановив:

В січні 2012 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 з позовом до Будівельного підприємства "Водрем 21" Товариства з обмеженою відповідальністю (далі БП Водрем - 21 ТОВ) в якому просить суд постановити рішення на підставі якого, стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 01.11.2009 року по 28.02.2010 року на загальну суму 8000,00 грн., грошових коштів за 24 дні щорічно оплачуваної відпустки у 2010 році в сумі 1 578,00 гривен, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2008, 2009 роки у сумі 3 156,00 гривен, середній заробіток за період з 25.03.2010 року до ухвалення рішення по цій справі в сумі 48 000,00 гривен (із розрахунку 24 місяця по 2 000,00 грн. за кожен місяць), зобовязати відповідача по справі звільнити ОСОБА_1 за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП та внести відповідний запис до його трудової книжки з 25.03.2010 року, зобовязати БП «Водрем-21»ТОВ видати ОСОБА_1 його трудову книжку, а також стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з оплати судового збору за подання заяви про забезпечення доказів в сумі 94,10 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2 000,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він з 01.11.2001 року по 24.03.2011 року працював на Будівельному підприємстві «Водрем-21»у формі ТОВ на посаді електромонтажника 4-го розряду по кабельним сітям. Однак відповідач досі не виплатив йому заробітну плату у розмірі 2 000,00 грн. за кожен місяць, починаючи з 01.11.2009 року по 28.02.2010 року., тобто 8 000,00 грн. Також позивач зазначає, що в період з 01.03.2010 року по 24.03.2010 року він знаходився у щорічній відпустці, при цьому відповідач не виплатив йому відпускних посилаючись на те, що у нього немає роботи, а також що позивач звільнений, копії наказу про звільнення позивач не отримував. Сума заборгованості за період знаходження у відпустці складається з: 2 000,00 грн. х 12 місяців = 24 000,00 грн. - заробітна плати за рік, 24 000,00 грн. : 365 днів = 65,75 грн. заробітна плати за кожен день, 65,75 грн. х 24 дня = 1 578 гривень відпускні за вищезазначений період. Протягом двох років, а саме з 2008 по 2009 рік позивачу не було надано щорічну відпустку, яку він оцінює в 3 156,00 грн. із розрахунку 65,75 грн. за кожен день відпустки, протягом 48 днів. Також БП «Водрем - 21 ТОВ не видав позивачу трудову книжку, що в свою чергу створює труднощі для позивача у подальшому працевлаштуванні. На вимоги позивача про виплату йому заробітної плати за вищевказаний період відповідач спочатку обіцяв її сплатити, коли в нього будуть грошові кошти при цьому посилаючись на тяжке матеріальне становище та світову кризу, при цьому постійно тягнув час з розрахунком. В подальшому відповідач взагалі відмовився виплатити позивачу заборгованість а також видати трудову книжку. Після 23.03.2010 року позивач фактично припинив трудові відносини з відповідачем, оскільки роботи на підприємстві не було. Однак на даний час відповідач не зробив запису у трудову книжку про причини звільнення та відмовляється повернути трудову книжку. Внаслідок таких протиправних дій відповідача, а саме: невиплата заробітної плати вчасно, відпускних, не видача трудової книжки, що завдало багато незручностей позивачу з його неможливістю подальшого працевлаштування, позивач зазнав моральну шкоду, яка виразилась у глибоких душевних стражданнях ( у вигляді негативних почуттів: страху, незахищеності , відчаю, невдоволення, роздратованості, неможливості самореалізації як фахівця) та багатьох незручностях (неможливості працевлаштуватися, необхідності докладати додаткові зусилля для пошуку на життя, необхідності звертатися до різних державних структур та фахівців в галузі права за необхідною допомогою). Зважаючи на викладені обставини позивач оцінує моральну шкоду розмірі 2000,00 грн. та вважає, що це є найменшою компенсацією за ті душевні страждання та незручності, які він зазнав в наслідок неправомірних дій з вини відповідача. У звязку з викладеним позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом. В судовому засідання позивач та його представник заявлений ОСОБА_1 позов підтримали, просили його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, у звязку з чим на підставі вимог ст. 224 ЦПК України вважаю можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його часткового задоволення, виходячи з наступного. При винесенні рішення суд керується вимогами ст. 60 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 1 листопада 2000 року працює у відповідача на посаді електромонтажника 4-го розряду по кабельним мережам. (а/с 9) Як вбачається з пояснень позивача та його представника, починаючи з 01.11.2009 року по 28.02.2010 року роботодавець перестав виплачувати позивачу заробітну плату, у зв`язку з чим заборгував останньому 8000,00 грн., із розрахунку 2000,00 грн. за кожен місяць. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Також позивач зазначає, що в період з 01.03.2010 року по 24.03.2010 року він знаходився у щорічній відпустці, при цьому відповідач не виплатив йому відпускних посилаючись на те, що у нього немає роботи. Кожен хто працює, маж право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час стаття 45 Конституції України. Згідно статті 74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствам, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичній особи, надаються щорічні (основні та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Сума заборгованості за період знаходження позивача у відпустці складається з: 2000,00 грн. (щомісячна оплата праці) помножена на 12 місяців = 24000,00 грн. - заробітна плата за рік, 24000,00 грн. : 365 днів = 65,75 грн. заробітна плати за кожен день, 65,75 грн. х 24 дня = 1578 грн. відпускні за вищезазначений період. Відповідно до вимог статті 75 КЗпП України щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Протягом двох років, а саме з 2008 по 2009 рік позивачу не було надано щорічну відпустку, компенсація за невикористання якої складає 3156,00 грн. із розрахунку 65,75 грн. за кожен день відпустки, протягом 48 днів. На підставі вимог ч. 1 ст. 83 КЗпП України відповідач повинен був виплатити позивачу грошову компенсацію за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Також, як зазначив позивач, відповідач 25.03.2010 р. повідомив його про те, що роботи на підприємстві не має та він є звільненим, але до цього часу не провів із ним остаточний розрахунок, а тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 235 КЗпП України відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а саме за 24 місяці у розмірі 48000 грн. При цьому позивач та його представник зазначають, що роботодавець після того як повідомив про звільнення позивача не видав йому копію наказу про звільнення та трудову книжку, що суперечить вимогам статті 47 КЗпП України, якою передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобовязаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Внаслідок протиправних дій відповідача (невиплата заробітної плати вчасно, відпускних, не видача трудової книжки, що завдало багато незручностей позивачу з його неможливістю подальшого працевлаштування) та з його вини позивач зазнав моральну шкоду, яка виразилась у глибоких душевних стражданнях (у вигляді негативних почуттів: страху, незахищеності, відчаю, невдоволення, роздратованості, неможливості самореалізації як фахівця) та багатьох незручностях (неможливості працевлаштуватися, необхідності докладати додаткові зусилля для пошуку коштів на життя, необхідності звертатися до різних державних структур та фахівців в галузі права за необхідною допомогою), тому відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду у розмірі 2000 грн. В своїх позовних вимогах позивач також просить суд зобовязати БП «Водрем -21»у формі Товариства з обмеженою відповідальністю звільнити його за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та внести відповідний запис до трудової книжки з 25.03.2010 року. Пунктом 1 частиною 1 статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірванні власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, стосовно звільнення позивача за вищезазначеними обставинами та внесення відповідного запису до трудової книжки, оскільки позивачем не було надано суду жодного документа який би підтверджував підстави його звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Приймаючи рішення стосовно відшкодування судових витрат, суд виходить з принципу частини 1 статті 88 ЦПК України, якою передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судового збору в сумі 94,10 за подання заяви про забезпечення доказів, що підтверджується квитанцією від 29.11.2011 року (а/с 21) та витрати на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн. (а/с 18) На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-227, 233 ЦПК України, ст.ст. 8, 43, 45 Конституції України, ст. ст. 40, 47, 74, 75, 115, 235, 237 КЗпП України, ст. 32 Закону України «Про оплату праці», суд -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 до Будівельного підприємства "Водрем 21" Товариства з обмеженою відповідальністю - задовольнити частково. Стягнути з Будівельного підприємства "Водрем - 21" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01.11.2009 р. по 28.02.2010 р. у сумі 8000 (вісім тисяч) гривень. Стягнути з Будівельного підприємства "Водрем - 21" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на користь ОСОБА_1 грошові кошти за 24 дні щорічної оплачуваної відпустки у 2010 році у сумі 1578 гривень. Стягнути з Будівельного підприємства "Водрем - 21" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 2008, 2009 роках у сумі 3156 гривень. Стягнути з Будівельного підприємства "Водрем - 21" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 25.03.2010 р. до ухвалення рішення по цій справі. Стягнути з Будівельного підприємства "Водрем - 21" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у сумі 2000 (дві тисячі) гривень. Зобовязати Будівельне підприємство "Водрем - 21" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю видати ОСОБА_1 його трудову книжку. Стягнути з Будівельного підприємства "Водрем - 21" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на користь ОСОБА_1 судові витрати: судовий збір у сумі 94,10 гривень, витрати на правову допомогу у сумі 2000 гривень. У задоволені іншої частини позову ОСОБА_1 відмовити. Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя В. В. Труханович