Справа № 0417/4821/2012
Справа № 2/0417/3296/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 вересня 2012 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючої судді Слюсар Л.П.

при секретарі Щіголєвій Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за договорами позики. В ході розгляду справи позовні вимоги були уточнені. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві, уточнених позовних заявах і в ході судового розгляду посилалася на те, що 06 січня та 24 лютого 2009 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, згідно з яким вона передала відповідачу у борг грошові кошти в сумі 4000 грн. 00 коп. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки. За умовами договору ОСОБА_2 прийняла на себе зобовязання повернути їй отримані в борг грошові кошти на протязі року і щомісячно сплачувати проценти в розмірі 300 грн. Крім того, 18 березня 2009 року між нею та відповідачем був укладений іще один договір позики, згідно з яким вона передала відповідачу у борг грошові кошти в сумі 8000 грн. 00 коп. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки. За умовами договору ОСОБА_2 прийняла на себе зобовязання повернути їй отримані в борг грошові кошти на протязі року і щомісячно сплачувати проценти в розмірі 600 грн. У визначений договорами строк та пізніше відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконала і повернула лише 4050 грн. Просила суд: стягнути із відповідача на її користь суму боргу в розмірі 51318 грн., що складається з суми боргу по борговій розписці на суму 8000 грн.: борг за процентами 17779 грн. + 3% - 533 грн. 37 коп. + основний борг 8000 грн. + 9% -720 грн. + сума інфляції 1716 грн. 43 коп. = 28748 грн.80 коп. По борговій розписці на суму 4000 грн.: борг за процентами 10800,00 + 3% -324 грн. + 4000 грн. + сума інфляції 1161грн. 60 коп. + 9% -360 грн. = 16605 грн. 60 коп. , та інфляційні за три роки від основного боргу 12000 грн. х 24,7% = 2964 грн. та судові витрати по справі.

Відповідач у судове засіданні зявилася. Позовні вимоги не визнала, вважає позов безпідставним. Вказала, що вона дійсно брала в борг грошові кошти у ОСОБА_1, які вона брала частками, так 06 січня 2009 року ОСОБА_1 передала їй грошові кошти в сумі 2000 грн., при цьому 10.02.2009 року вона заплатила їй 200 грн. за користування її грошовими коштами за січень 2009 року та 150 грн. відсотки за користування грошовими коштами. 24 лютого 2009 року вона взяла в борг у ОСОБА_1 в борг грошові кошти ще в сумі 2000 грн. 00 коп. і за пропозицією ОСОБА_1 24 лютого 2009 року вона написала розписку, в якій підтвердила факт отримання в борг від неї 4000 грн. При цьому вона зобовязалася віддати борг впродовж року, тобто до 24 лютого 2010 року. 18 березня 2009 року вона взяла в борг у ОСОБА_1 ще 4000 грн.00 коп. За пропозицією ОСОБА_1 вона написала нову розписку в підтвердження отримання грошових коштів на загальну суму 8000 грн. Тобто розписка від 18.03.2009 року містить свідчення про отримання нею грошових коштів в цілому на загальну суму 8000 грн. за період з січня по березень 2009 р. При цьому ОСОБА_1 пояснила, що написану розписку від 24 лютого 2009 року на суму 4000 грн. вона загубила в звязку з ремонтом в її квартирі. Тому вона попросила щоб вона склала нову розписку на загальну суму Всього в 2009 році вона сплатила ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 11300 грн. В цю суму входила основна сума боргу та відсотки за користування грошовими коштами позивача. Вважає, що розрахувалася з ОСОБА_1 у повному обсязі. Однак позивач не залишила її у спокої і наполягала, що вона їй заборгувала, що сплачена нею сума склала лише частину відсотків за користування грошовими коштами, що вона ще винна їй відсотки за користування грошима та саму суму боргу. Вважає, що вона нічого ОСОБА_1 не винна, свій борг перед нею сплачено у повному обсязі. Сплатила борг у передбачений розпискою строк, а тому вимоги позивача стосовно повернення суми боргу, стягнення індексу інфляції, 3% річних за прострочку платежу вважає безпідставними. Нажаль, розписок позивач при отриманні грошових коштів від неї не писала, оскільки вона їй довіряла та не вимагала написання розписок. Вона сподівалась на порядність позивача і ніколи не думала, що вона використає цю ситуацію проти неї. При цьому позивач умовчує факт отримання нею грошових коштів по кредитному договору з кредитною спілкою Дніпровід 15.07.2009 року в сумі 3000 грн., який фактично погашався нею, що підтверджується наявними в неї квитанціями про сплату кредитних зобовязань на імя позивача. Просила в задоволені позову відмовити.

Суд, вислухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 січня 2009 року та 24 лютого 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики. За договором позики ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 4000 гривень, а ОСОБА_2 зобовязувалася повернути таку ж суму грошових коштів на протязі року та оплачувати проценти по 300 грн. щомісячно ( а.с.61). На підтвердження отримання коштів відповідачем позивач надала розписку від 24.02.2009 року.

Крім того 18 березня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики. За договором позики ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 8000 гривень, а ОСОБА_2 зобовязувалася повернути таку ж суму грошових коштів на протязі року та оплачувати проценти по 600 грн. щомісячно ( а.с.15). На підтвердження отримання коштів відповідачем позивач надала розписку від 18.03.2009 року.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зазначені договори позики від 24.02.2009 та 18.03.2009 року нотаріально посвідчено не було, викладено у простій письмовій формі.

В судовому засіданні відповідач не заперечувала факт отримання грошових коштів в загальній сумі 8000 грн., заперечуючи факт отримання грошовий коштів на загальну суму 12000 грн., вказуючи на те, що написана розписка від 18 березня 2009 року містить свідчення про отримання нею грошових коштів в цілому на загальну суму 8000 грн. за період з січня по березень 2009 року, однак суд не може взяти до уваги дане твердження відповідача, оскільки наявність у позивача розписки від 24 лютого 2009 року свідчить про неповернення боргу відповідачем.

Позивач не заперечувала факт отримання від відповідача грошових коштів на загальну суму 4050 грн., що також підтверджується квитанціями ПАТ КБ ПриватБанк від 11.08.2011 року на суму 500 грн., від 15.09.2011 року на суму 500 грн., від 17.11.2011 року на суму 400 грн. ( всього 1400 грн., а.с. 43) та отриманням коштів по кредитному договору від Кредитної спілки № Дніпро від 15.07.2009 року в сумі 2700 грн., який фактично погашався ОСОБА_2 ( а.с. 45-48).

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Суд не може прийняти до уваги твердження відповідача, що нею погашена вся сума боргу, оскільки суду не надано жодних належних доказів, які б підтвердили факт передачі грошових коштів, а наявність розписок у позивача свідчить про непогашення боргу відповідачем.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення суми боргу підлягають задоволенню частково. З відповідача підлягає стягненню на користь позивача неповернена сума боргу у розмірі 7950 грн. 00 коп.

Щодо заявлених позовних вимог, щодо стягнення з відповідача інфляційних та 3% річних , то суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в цій частині. Так суд не може прийняти до уваги розрахунок позивача, тому що, як вбачається із долучених доказів по справі та встановлено в судовому засіданні залишок боргу становить 7950 грн., крім того, як вбачається із наданого позивачем розрахунку цих сум нею застосовано при розрахунку індексу інфляції та 3% річних ( 9%) зрозумілі лише їй відсотки.

Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача процентів за користування позикою за період з 19.03.2009 року по 18.03.2012 року в сумі 17779 грн. та 10800 грн.00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Відповідно до положень Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг надання коштів у позику є фінансовою послугою. Фінансова послуга надається з метою отримання прибутку, різновидом якого є проценти. Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також фізичними особами субєктами підприємницької діяльності, якщо це передбачено законом. В інших випадках надання грошових коштів на умовах позики зі сплатою процентів не допускається.

Виходячи із вищевикладеного суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог в цій частині позову.

Аналізуючи розрахунок загальної суми боргу який наданий позивачем, то із нього вбачається, що позивачем було включено в розрахунок загальної суми боргу відповідача ( пояснення а.с. 28 зв.) і моральна шкода в розмірі 3000 грн., однак такі позовні вимоги позивачем не заявлялися, позовна заява не уточнювалася в цій частині та судовий збір не оплачувався.

Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 214 грн. 60 коп.

Керуючись: ст. ст.625, 1047,1049, 1050, ЦК України, ст. ст. 3,7,11,15, 15,57, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договорами позики в розмірі 7950 гривень 00 коп. та судові витрати по справі в розмірі 214 грн. 60 коп., а всього 8164 грн. 60 коп. ( Вісім тисяч сто шістдесят чотири гривні 60 коп.)

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар