Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-658 Головуючий у 1 інстанції: Парій О.В.
2012 р. Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„30 січня 2012 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Забіяко Ю.Г., Кочеткової І.В.

при секретарі: Черненко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 листопада 2011 року у справі за позовом ОСОБА_5 до виконавчого комітету Бердянської міської ради, Управління житлового господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_2, про поновлення строку позовної давності, визнання ордеру на житлове приміщення частково недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2010 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Управління житлового господарства виконкому Бердянської міськради про поновлення строку позовної давності, визнання ордеру на житлове приміщення таким, що не відповідає рішенню виконавчого комітету Бердянської міської ради № 282 від 05.07.1984 року, та про визнання, що зазначені у виданому ОСОБА_6 ордері № 675 від 06.07.1984 року дані про те, що ОСОБА_7Є.є дружиною ОСОБА_6, не відповідали дійсності.

В позові зазначав, що у 1984 році його рідному брату ОСОБА_6 була надана однокімнатна квартира АДРЕСА_1, житловою площею 18,5 кв.м.

У 2000 році брат заповідав йому все своє майно.

13 лютого 2008 року ОСОБА_6 помер.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 вересня 2009 року за ним визнано право власності на ? частку зазначеної квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті брата.

Рішенням Бердянського міського суду Запорізької області від 05 березня 2001 року право власності на іншу ? частку квартири АДРЕСА_2 було визнано за ОСОБА_3А.в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7, померлої 25.01.1994 року.

У листопаді 2008 року , після отримання ним довідки про склад сімї брата та копії рішення виконкому і копії ордеру, йому стало відомо, що за списком на отримання квартир за рішенням виконкому № 282 від 05.07.1984 року надана його брату ОСОБА_6 квартира була зазначена, як двокімнатна, а склад сімї брата вказаний в кількості двох осіб.

Його брат ОСОБА_6 був неграмотною людиною та міг написати тільки три літери в своєму підпису, тому він не міг ознайомитися з ордером на вселення до квартири та не знав про зазначення в ньому кількості кімнат.

Крім того, брату не було відомо і про внесення до ордеру ОСОБА_7 в якості його дружини , яка у шлюбі з ним ніколи не перебувала, не було відомо і про приватизацію квартири у квітні 1993 року, відповідно до якої квартира була передана у спільну сумісну власність ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Вважаючи, що запис у ордері № 675 від 06.07.1984 року про те, що ОСОБА_7Є.є дружиною ОСОБА_6Ф, який не був одружений, був внесений незаконно і не відповідав дійсності, на внесення ОСОБА_7 до ордеру, як члена сімї, його брат ОСОБА_6 письмової згоди не надавав, просив поновити строк позовної давності, і, посилаючись на ст.ст. 278, 316 ЦК УРСР 1963 року, просив визнати невідповідність ордеру № 675, виданого його брату ОСОБА_6 06.07.1984 року на квартиру АДРЕСА_3, списку виданих квартир за рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 05.07.1984 року, визнати внесення до ордеру №675 від 06.07.1984 року даних про ОСОБА_7, як дружину ОСОБА_6, недійсним.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 жовтня 2010 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3, за якою рішенням Бердянського міського суду Запорізької області від 05 березня 2001 року було визнано право власності на ? частку квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 грудня 2010 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача виконавчий комітет Бердянської міської ради.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 вересня 2011 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, ОСОБА_2, якій ? частка квартири АДРЕСА_2 належить на підставі договору дарування від 20.08.2009 року.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 листопада 2011 року позов задоволено частково.

ОСОБА_5 поновлено строк позовної давності.

Визнано ордер № 675 серії 02, виданий 06 липня 1984 року на квартиру № 118 в будинку № 89-А (в даний час № 91) по вул. Орджонікідзе в м. Бердянську частково недійсним, в частині зазначення ОСОБА_7 дружиною ОСОБА_6.

В задоволені іншої частини вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_409 грудня 2011 року подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційого суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задоводльняючи частково заявлені ОСОБА_5 вимоги до виконавчого комітету Бердянської міської ради щодо визнання недійсним ордеру № 675, виданого 06 липня 1984 року брату позивача ОСОБА_6 на вселення у квартиру № 118 будинку № 89-А(у даний час № 91) по вул. Орджонікідзе у м. Бердянську, в частині зазначення в ньому у даних про склад сімї ОСОБА_7, як дружини ОСОБА_6, суд виходив з того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в зареєстрованому шлюбі не перебували, а тому відомості про ОСОБА_7, як дружину, не відповідали дійсності про потребу в поліпшенні житлових умов.

Поновлюючи ОСОБА_5 строк позовної давності, який з вимогами стосовно недійсності виданого його брату ОСОБА_6 06.07.1984 року ордеру звернувся у вересні 2010 року, суд послався на те, що про внесені до ордеру дані позивач довідався лише у листопаді 2008 року, під час оформлення спадщини після смерті брата.

Вирішуючи питання про поновлення строку, суд, зокрема, послався на положеннями ст.ст. 71,80 ЦК УРСР(1963 року), відповідно до яких встановлена в три роки позовні давність є загальним строком для захисту права особи, право якої порушено, а якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Відмовляючи у задоволенні решти вимог, суд послався на те, що внесені до виданого ОСОБА_6 ордеру № 675 від 06.07.1984 року відомості повністю відповідали тим, що були зазначені у рішенні виконавчого комітету Бердянської міської ради № 282 від 05 липня 1984 року про надання житла ОСОБА_6, яке не оскаржувалось(а.с.11-13).

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, заінтересована особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу.

Юридична заінтересованість позивача у цивільному процесі зобовязує довести як наявність спірних матеріальних правовідносин, так і ту обставину, що його права порушені і вони можуть бути захищені у визначений ним спосіб.

Оскільки правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме його прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений до справи відповідач відповідальним за це.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_5 являється власником ? частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті 13 лютого 2008 року брата ОСОБА_6, що підтверджується рішенням Бердянського міськрайонного суду від 08 вересня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_8до Бердянської міської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частку квартири в порядку спадкування за заповітом, захист права власності( т.1 а.с.19-20, 22, 214).

Власником іншої ? частки вказаної квартири на підставі договору дарування від 20.08.2009 року являється ОСОБА_2О.(а.с.а.с.212), до неї власником зазначеної частки являлася ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті 25 січня 1994 року матері ОСОБА_7, що підтверджується набравшим законної сили рішенням Бердянського міського суду Запорізької області від 05 березня 2001 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про встановлення факту родинних відносин, визначення ідеальних часток у праві власності на квартиру, визнання права власності на ? частку квартири в порядку спадкування(т.1, а.с.51,39, 213).

За даними довідки КП „Житлосервіс від 18.08.2010 року особовий рахунок на зазначену квартиру був відкритий на імя ОСОБА_5 з 20.08.1984 року по 21.02.2008 року,тобто до його смерті( т.1,а.с.15).

Згідно з розпорядженням Фонду комунального майна Бердянської міської ради народниї депутатів № 321 від 27 квітня 1993 року, квартира АДРЕСА_2 в порядку приватизації була передана на праві спільної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та зареєстрована за ними 03.09.1993 року на підставі свідоцтва про право власності у реєстровій книзі № д.31 за номером 10973 (т.1, а.с.41,45, 109-113).

Розглядаючи вимоги ОСОБА_5 про визнання недійсним запис про склад сімї у ордері, який був виданий його брату ОСОБА_6 на вселення у квартиру № 118 в будинку № 89-А( у даний час № 91) по вул. Орджонікідзе в м. Бердянську, що належала до державного житлового фонду, а у квітні 1993 року була приватизована на двох осіб, суд керувався нормами ЖК України.

Відповідно до ст.ст. 58, 61 ЖК України ордером є правовстановлюючий документ індивідуального характеру, що видається виконавчим органом місцевої ради, до компетенції якої входить прийняття рішення про надання житла та видача документа, який є єдиною підставою на вселення громадянина особисто або з його сімєю у жиле приміщення та укладання договору найму жилих приміщень державного чи комунального житлового фонду.

За положеннями п.п.70, 72 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР № 470 від 11.12.1984 року, ордер вручається громадянинові, на імя якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера предявляються паспорти(або документи, що їх замінюють) членів сімї, включених до ордера.

При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності. Одночасно подаються паспорти усіх членів сімї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання.

Підстави визнання недійсним ордеру, виданого на жиле приміщення державного або громадського житлового фонду, передбачені ст. 59 ЖК України, згідно якої ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

За обставинами справи, на підставі включення ОСОБА_9 до ордеру на заселення жилого приміщення квартири в якості члена сімї наймача ОСОБА_6 у неї виникло лише право користування зазначеною квартирою, яка належала до державного житлового фонду, що ніяким чином не могло порушувати права позивача, як спадкоємця права власності, а не житлових прав померлого 13 лютого 2008 року ОСОБА_6

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На момент смерті ОСОБА_6 квартира № 118 будинку № 89-А(у даний час № 91) по вул. Орджонікідзе у м. Бердянську до складу державного житлового фонду не входила, ? частка зазначеної квартири належала ОСОБА_6, як власнику приватизованого житла.

Розглядаючи справу, зазначеним обставинам суд належної оіцнки не надав і не врахував, що правовідносини з відповідачами по даній справі з приводу видачі оскарженого позивачем ордеру на вселення у квартиру державного житлового фонду , а також повязані з процесом придбання особами квартири у власність в порядку безоплатної приватизації за своїм характером нерозривно були повязані з особою ОСОБА_6, окільки виникли з приводу реалізації ним особистого субєктивного права на забезпечення та приватизацію житла саме державного житлового фонду, а тому припинилися у звязку з його смерю, отже обєктом спадкування не являлися.

Позивач, заявляючи вимоги про часткове визнання ордеру недійсним, фактично посилався на порушення прав його померлого брата ОСОБА_6Ф, правоздатність якого припинилась у момент смерті( ч.4 ст. 25 ЦК України), а обгрунтованих мотивів порушення виконавчим комітетом Бердянської міської ради та Управління житлового господарства його прав, як спадкоємця, та підстав для захисту їх у обраний ним спосіб, не навів.

За встановлених обставин правових підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_5щодо часткового визнання ордеру недійсним, як способу захисту його порушеного або оспорюваного права, суд не мав, а тому відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення в частині визнання ордеру № 675 серії 02, виданого 06 липня 1984 року на імя ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_2, недійсним в частині зазначення ОСОБА_7, яка померла 25 січня 1994 року, як дружини ОСОБА_6, який помер 21.02.2008 року, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову ОСОБА_5 у задоволенні вказаної вимоги.

Керуючись ст.ст.307, 309, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 листопада 2011 року по даній справі в частині задоволення вимог ОСОБА_5 про визнання ордеру № 675 серії 02, виданого 06 липня 1984 року на квартиру № 118 в будинку № 89-А(у даний час № 91) по вул.Орджонікідзе у м. Бердянську частково недійсним- в частині зазначення в ньому ОСОБА_7 дружиною ОСОБА_6, - скасувати і у задоволенні зазначених вимог ОСОБА_5 - відмовити.

В решті рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: