Справа № Провадження №22-ц-1284/12 22-ц/1090/1431/12 Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія21Доповідач у 2 інстанції Корзаченко
УХВАЛА

Іменем України

15 лютого 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Лащенка В.Д.

суддів: Кулішенка Ю.М., Корзаченко І.Ф.

при секретарі: Соловйову А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання. Позов обгрунтовувала тим, що 3 червня 2003 року між нею та її онукою ОСОБА_2 укладений нотаріально посвідчений договір довічного утримання.

За умовами договору вона передала у власність ОСОБА_2 належні їй на праві приватної власності 32/100 частин будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Кооперативна, 8, взамін чого відповідачка зобов'язувалася надавати позивачці та її чоловікові ОСОБА_4 довічно матеріальне забезпечення.

Протягом багатьох років відповідачка не належно не виконувала передбачених договором обовязків. Добровільно розірвати договір відповідачка відмовилася.

Позивачка просила розірвати договір довічного утримання та визнати за нею право власності на 32/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями: 2/3 частки сараю - "Б", оглядової ями - "б", 1/3 частки огорожі - "N" та сараю - "Д", що розташований за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Кооперативна, 8; скасувати заборону відчуження 32/100 часток житлового будинку.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2011 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідачка просить скасувати рішення суду з підстав неповного зясування обставини справи та порушення норм процесуального права.

Апеляційну скаргу необхідно відхилити з таких підстав.

Встановлено, що 3 червня 2003 року між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її онукою ОСОБА_2 укладений договір довічного утримання. За умовами договору непрацездатна за віком ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_2 належні їй на праві приватної власності 32/100 частин будинку із відповідними надвірними будівлями, у тому числі 2/3 частини сараю - "Б", оглядової ями - "б", 1/3 частини огорожі »та сараю - "Д", що розташовані за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Кооперативна, 8, взамін чого відповідач зобов'язувалася надавати відчужувачеві ОСОБА_3 та її чоловікові ОСОБА_4 довічно матеріальне забезпечення.

Відповідно до п. 7 договору довічного утримання за згодою сторін обов'язок набувача майна з надання відчужувачу довічного забезпечення визначається у вигляді: забезпечення права безоплатного пожиттєвого проживання у відчужуваній частині будинку; забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід і вечеря); здійснення догляду та необхідної допомоги; надання побутових послуг (прання постільної білизни, ремонт побутової, а також аудіо-, відеотехніки тощо); забезпечення згідно із рецептами лікарів належними лікувальними засобами, незалежно від їх вартості.

У п. 8 даного договору визначено, що грошова оцінка зазначених у цьому договорі видів матеріального забезпечення на місяць за згодою сторін визначається 50 (п'ятдесят) грн.

Відповідачка ОСОБА_2 перераховані вище обов'язки за договором довічного утримання з жовтня 2010 року не виконувала, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про те, що вони протягом багатьох років не бачили, щоб ОСОБА_2 допомагала своїм бабі та діду, купувала їм продукти харчування, ліки, прала білизну.

Відповідачка пояснювала, що на час укладення договору їй було лише 18 років. До жовтня 2010 року у неї не було екземпляру договору довічного утримання і їй не був відомий зміст договору. Після народження у неї дітей у 2007 році та у 2009 році обсяг допомоги, яку вона надавала позивачці, зменшився, оскільки вона не працювала і мала на утриманні дітей.

Відповідачка не надала суду доказів того, що вона належним чином виконувала свої обовязки, передбачені договором довічного утримання.

Ті обставини, що позивачка не вимагала надання допомоги, що відповідчка до певного часу не знала переліку своїх обовязків, передбачених договором, не спростовують висновків суду, оскільки відповідно до вимог ст. 755 ЦК України договір довічного утримання підлягає розірванню у разі невиконання набувачем своїх обовязків незалежно від його вини.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висноків суду.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізовного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді: