РІШЕННЯ

Іменем України

17.08.2012 м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді Вельможної І.В.,

за участю секретаря судового засідання: Міненко Н.Є.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Змієві Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Задонецької селищної ради Зміївського району Харківської області Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, третя особа Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області,

встановив:

ОСОБА_2 24 липня 2012 року звернулася до суду з позовом до Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями №56 по вул. Курортній в с. Задонецьке Зміївського району Харківської області, після померлого батька ОСОБА_3. В обґрунтування свого позову ОСОБА_2 зазначила, що 19 листопада 1992 року померла її мати ОСОБА_4, 30 січня 2000 року помер її батько ОСОБА_3 За життя батьки збудували житловий будинок з надвірними будівлями, на який рішенням виконкому Готвальдівської районної ради народних депутатів від 19 вересня 1989 року №401 було оформлено право власності. Після смерті батька, єдиною спадкоємицею на зазначений вище будинок є ОСОБА_2, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщин вона не зверталася, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року) фактично прийняла спадщину. На даний час у неї виникла необхідність у оформленні своїх прав на спадкове майно, але згідно інформації КП «Зміївське бюро технічної інвентаризації» свідоцтво про право власності на будинок №56 по вул. Курортній в с. Задонецьке Зміївського району Харківської області за життя ОСОБА_3 не отримував, оскільки не звертався із заявою про його видачу. На даний час позивач не має змоги отримати відповідне свідоцтво, а тому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями №56 по вул. Курортній в с. Задонецьке Зміївського району Харківської області.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 в судове засідання не зявилися, подали до канцелярії суду заяви, в яких зазначили, що на задоволені позовних вимог наполягають, просили справу розглядати за їх відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до канцелярії суду заяву, в якій просив прийняти рішення на розсуд суду за відсутності представника Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини не явки не повідомили.

Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до свідоцтва про народження серії ЯР №925250 батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 / а.с.6/

Після реєстрації шлюбу позивачеві було присвоєно прізвище ОСОБА_2 / а.с.8/

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_6 померла 19 листопада 1992 року в с. За донецьке Зміївського району Харківської області. / а.с.16/

ОСОБА_3 помер 30 січня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 120532, виданим 15 травня 2007 року Задонецькою сільською радою Зміївського району Харківської області. /а.с. 17/.

У відповідності до довідки КП «Зміївське бюро технічної інвентаризації» від 07.05.2012 року, рішенням Готвальдівської районної ради народних депутатів від 19.09.1989 року №401, що прийняте на підставі рішення виконкому Задонецької сільської ради народних депутатів від 12.09.1989 року №55 було оформлено право власності на житловий будинок №56 по вул. Курортній в с. Задонецьке Зміївського району Харківської області в цілому на імя ОСОБА_3, але свідоцтво не видавалось так як ОСОБА_3 свого часу не звертався з заявою про його видачу. На теперішній час свідоцтво про право власності на будинок видати не можливо. / а.с.18/

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частина 1 статті 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення.

Згідно з ч. 1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК УРСР (в редакції 1963 року), цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

У відповідності до ст. 530 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

З довідки Зміївської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 26 липня 2012 року за №4331 вбачається, що після померлої 19 листопада 1992 року ОСОБА_6 та померлого 30 січня 2000 року ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини або відмову від спадщини, у встановлений законом шестимісячний термін, до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. / а.с.28/

Таким чином, судом встановлено, що за життя на імя ОСОБА_3 на підставі рішення Готвальдівської районної ради народних депутатів від 19.09.1989 року №401, що прийняте на підставі рішення виконкому За донецької сільської ради народних депутатів від 12.09.1989 року №55 було оформлено право власності на житловий будинку №56 по вул. Курортній в с. Задонецьке Зміївського району Харківської області, тобто він фактично був власником зазначеного нерухомого майна та це майно входить до складу спадкового майна. Однак через те, що ОСОБА_3 за життя не отримав свідоцтва про право власності на жилий будинок, позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на прийняття спадщини, передбачене чинним ЦК України.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що ОСОБА_2 на виконання вимог ст. ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року) прийняла спадщину, що відкрилась після смерті батька, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову ОСОБА_2 до Задонецької селищної ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, третя особа Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області та необхідності його задоволення.

Керуючись ст.ст. 1218, 1225, 1236, 1268 ЦК України, ст.. ст.. 548, 549 ЦК України /в редакції 1963 року/, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до Задонецької селищної ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, третя особа Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями №56, що розташований по вул. Курортній в с. Задонецьке Зміївського району Харківської області в порядку спадкування за законом, після смерті 30 січня 2000 року ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: