Справа № 22-ц-115/12 Головуючий у 1 інстанції: Дячишин В. Ф.
Провадження № 22-ц/1390/115/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Бойко С.М., Федоришина А.В.

При секретарі: Кубішин І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 11 травня 2010 року по справі за позовом ВАТ КБ «Надра»до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВЛЕНО:

Оскаржуваним рішенням задоволено позов ВАТ КБ «Надра»до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користь ВАТ КБ «Надра»заборгованість в сумі 358 154 грн. 51коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користь ВАТ КБ «Надра» судові витрати в сумі 1820 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати в частині позовних вимог до ОСОБА_6

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Стверджує, що судом не було враховано те, що її чоловік ОСОБА_5 уклав договір поруки без її згоди всупереч ст. 65 СК України. Враховуючи дану обставину договір поруки є недійсним.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін на підтримання та заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Крім того, Законом України „Про банки і банківську діяльність, Положенням „Про кредитування, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28.09.1995 р. № 246 (з наступними змінами та доповненнями), передбачено відповідальність позичальника за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків за його користування.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом та матеріалами справи встановлено, що згідно договору кредитної лінії №159/МБ 45 від 29.02.2008 року Ват КБ "Надра" Львівське РУ надав ОСОБА_3 кредит на суму 42 500 доларів США зі сплатою процентної ставки за кредитом 16,5 % річних з терміном погашення 28.02.2013 року. Зазначеним договором були передбачені права та відповідальність сторін.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором, між Банком та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено Договори поруки від 29.02.2008 року.

Задовольняючи позов про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції вірно виходив з дії кредитного договору та договорів поруки, укладених між сторонами, в яких обумовлені права та обов'язки сторін та відповідальність сторін за невиконання чи неналежне виконання сторонами зобов'язань, взятих на себе умовами договорів. З боку позивача умови договорів виконано, відповідачами порушено взяті на себе кредитним договором та договорами поруки зобов'язання, що потягнуло за собою нарахування штрафних санкцій передбачених умовами договору на відповідачів.

Безпідставними є покликання апелянта на те, що ОСОБА_5 уклав договір поруки без її згоди всупереч ст. 65 СК України, оскільки положення ст.65 СК України стосується саме розпорядженням майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосується права одного з подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів і не створює обовязків для другого з подружжя. Порука є способом забезпечення виконання зобовязань (як правило, грошового), а не правочином (угодою) щодо розпорядження майном, належним поручителю, договір поруки не створює обовязків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором, а відтак суд вірно прийшов до висновку, що згода подружжя вимагається у разі розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 11 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з часу набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: