Номер провадження № 22-ц/1590/5201/12
Головуючий у першій інстанції Максимович
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2012 м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Сватаненка В.І.

судді Суворова В.О.

судді Черевка П .М.

за участю секретаря Лисенка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 4 серпня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 - Про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

7 травня 2010 року до суду із зазначеним позовом звернувся ОСОБА_2, посилаючись на те, що 10 травня 2007 року сталась дорожньо-транспортна пригода, під час якої ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху, допустив зіткнення з іншим автомобілем. У автомобілі ОСОБА_1 в якості пасажирів знаходились його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4, які отримали відповідно тяжкі та середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження. Порушена відносно відповідача кримінальна справа, була припинена відповідно до Закону України Про амністію. Через необхідність піклування про здоровя дружини та сина позивач змушений був достроково розірвати контракт з іноземним судновласником, втративши заробіток за 2 місяці 1500 доларів США; витратив сплату за авіаквиток 1017 доларів, що дорівнювало в цілому 12710,85 грн. Крім того, діями відповідача його причинена моральна шкода, яку він оцінює у 10000 грн.

Відповідач позов не визнав, під час ухвалення рішення суду, у судовому засіданні участі не приймав.

Рішенням суду від 4 серпня 2011 року позов задоволено частково. Судом стягнено матеріальні збитки 12710,85 грн. В стягненні моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, а також неповно та невірно зясовано обставини, що мають значення для справи. Позивач посилається на те, що судом безпідставно розглянута справа у його відсутність та ухвалено рішення 04.08.2011 року.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає частково.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з врахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Згідно до п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно до ст. 11 ЦПК Україн, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 виходив з того, що через ДТП, яке сталося з вини ОСОБА_1 під час якого дружина та дитина ОСОБА_2 зазнали тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 був вимушений достроково на два місяці розірвати контракт, внаслідок чого не отримав дохід у розмірі еквівалентному 1500 доларів США (7575 грн.), а також ОСОБА_2 був вимушений понести витрати щодо оплати авіаквитків у розмірі еквівалентному 1017 доларів США (5135,85 грн.). Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення моральної шкоди, суд виходив з того, що позивачем не було доведено заподіяння моральних страждань, та відповідно моральна шкода.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується частково, вважає його необґрунтованим в частині стягнення витрат на авіабілети.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 скоїв злочин, передбачений ст. 286 ч. 2 КК України, від якого потерпіли дружина та син позивача ОСОБА_2

Вина ОСОБА_1 у скоєнні злочину встановлена постановою Біляївського районного суду Одеської області від 28.08.2007 року, яка була залишена без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10.06.2008 року.

Судом було встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди позивач ОСОБА_2 перебував за межами України у звязку з виконанням рейсу на судні іноземного судновласника з 12.11.2006 року, але через сімейні обставини, обумовлені травмою дружини та дитини в автомобільній аварії, контракт був достроково розірвано 24.05.2007 року, що на два місяці раніше, ніж передбачалося.

Зміна екіпажу , у складі якого працював ОСОБА_2, була здійснена 24.07.2007 року.

Базовий щомісячний оклад ОСОБА_2 складав 750 доларів США, що підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах цивільної справи.

Таким чином, втрачений заробіток ОСОБА_2 за два місяці складає 1500 доларів США, що станом на відповідний період часу склало 7575 грн.

Зобовязання, що виникли внаслідок завданої позивачу шкоди, належать до не договірних зобовязань, які з огляду на чинне цивільне законодавство України можна сформулювати як ознаку протиправності дій, бездіяльності, якими завдана фізичним особам майнова шкода. У таких /деліктних/ зобовязаннях заподіювач шкоди зобовязаний її відшкодувати.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідальна за шкоду особа звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкода завдана не з її вини, отже предметом доказування у деліктних зобовязаннях є наявність шкоди, протиправність поведінки, причинний звязок, вина заподіювача шкоди.

Відповідач ОСОБА_1 - заподіювач шкоди вважається винним, поки не доведе, що шкода завдана не з його вини.

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_1 не довів своєї невинності у ДТП та не надав суду докази, які б могли довести відсутність його вини та непричетність у ДТП, таким чином матеріальна шкода, завдана ОСОБА_2, підлягає стягненню, але не в повному обсязі, з наступних підстав.

Не підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті авіа білетів у розмірі 1017 доларів США, які, як стверджує ОСОБА_2, були придбані за його особисті кошти.

З матеріалів справи вбачається, що вартість авіабілетів ОСОБА_2 за переліт Панама-Богота-Париж-Київ 26.05.2007 року була сплачена компанією ОЛОШЕНС ОСОБА_5ЛТД, що вбачається з відповіді вказаної компанії на адресу Федерації морських професіональних союзів України від 29.11.2011 року.

ОСОБА_2 не були понесені витрати по оплаті авіа білетів у розмірі 1017 доларів США 5135,85 грн.), а тому зазначена сума не підлягає стягненню з ОСОБА_1 на його користь.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи справу не перевірив обґрунтованість всіх доказів по справі, всебічно їх не дослідив та не дав їм належної оцінки.

В частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди, то суду першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні вказаних вимог.

Фізичні особи мають право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, що є важливою гарантією захисту.

Під моральною шкодою, заподіяною позивачу по справі, є втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань та інших негативних явищ, заподіяних позивачу діями відповідача.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода підлягає відшкодування незалежно від майнової шкоди та розміру її відшкодування.

Розмір відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, повязаних з противоправною поведінкою та страждань, ступеня вини особи, яка завдала шкоду.

Таким чином, моральна шкода відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

ОСОБА_2 не було доведено, що діями ОСОБА_1 йому була заподіяна моральна шкода, у звязку з чим вимоги ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Також на користь ОСОБА_2 підлягають понесені ним судові витрати у розмірі 314,10 грн.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Отже, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, у відповідності до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про задоволення позову частково.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч. 1 п.2, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 4 серпня 2011 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду 7575 грн., судові витрати 314,10 грн., а всього стягнути 7889,10 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області В.І. Сватаненко

ОСОБА_6

ОСОБА_7