АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2012 року м. Дніпропетровськ

23 квітня 2012 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Козлова С.П.

при секретарі: Бойко О.Л.,

яка розглянула в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2011 року по цивільній справі за поданням державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, заінтересовані особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про тимчасове обмеження вправі виїзду за кордон, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2011 року до суду з поданням звернувся державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до повного виконання боргових зобовязань у розмірі 1841737,05 гривень на користь ОСОБА_5 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2007 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2010 року замінено стягувача, правонаступником після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_3

Подання обґрунтоване тим, що виконавчий документ знаходиться в провадженні з 25 серпня 2009 року. Добровільно рішення суду ОСОБА_4 не виконане, нерухомого майна чи автотранспортних засобів, на які можливо звернути стягнення за ним не зареєстроване. 28 грудня 2005 року боржник отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон, на постійне місце проживання, до Німеччини.

Обмеження в праві виїзду за межі України, як захід, сприятиме виконанню судового рішення. З посиланням на ст. 377-1 ЦПК України, державний виконавець, просив задовольнити подання.

Представник стягувача - заінтересованої особи ОСОБА_3 - просила подання задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_4 проти подання заперечував, вказував на відсутність наміру виїзду за кордон, з метою ухилення від виконання рішення суду з повернення боргу. Виконавчою службою його майно було описане та на нього накладено арешт, він, періодично, сплачує боргові зобовязання, тому 11 грудня 2009 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було відмовлено у відкритті провадження в обмеженні в праві виїзду за межі України.

Ухвалою суду І інстанції від 02 червня 2011 року в задоволенні подання відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм процесуального права. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2011 року ОСОБА_4 тимчасово обмежений у праві виїзду за межі України. Про розгляд справи в іншому суді було повідомлено Жовтневий районний суд, однак, суд це до уваги не прийняв. Просить скасувати ухвалу суду і залишити подання державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції без розгляду.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість ухвали суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, і дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд правильно встановив фактичні обставини по справі.

З поданням, на підставі ст. 377-1 ЦПК України, Закону України "Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України" до районного суду звернувся державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до повного виконання боргових зобовязань у розмірі 1841737,05 гривень на користь ОСОБА_5 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2007 року, правонаступником після смерті, якого є ОСОБА_3 (а.с. 5-6, 30-33).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються Законом.

При відмові в задоволенні подання, суд виходив з того, що виконавчою службою 17 вересня 2009 року було накладено арешт на рухоме та нерухоме майно боржника ("Витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна" та "Витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна", а.с. 13-14). Підстав та доказів про намір боржника залишити межі держави, з метою ухилитися від погашення боргу, суду не надано.

Всі обставини по справі суд І інстанції перевіряв на день прийняття рішення - 02 червня 2011 року, а суд ІІ інстанції, в межах заявлених вимог та апеляційної скарги, тому прийняття 21 червня 2011 року іншим судом рішення стосовно ОСОБА_4 не може бути підставою для скасування ухвали суду, яку постановлено відповідно до вимог ст. ст. 213-214 ЦПК України.

При вирішенні спору, суд І інстанції в повному обємі зясував права та обовязки сторін, перевірив їх доводи, обставини справи, надав їм належну оцінку і постановив ухвалу, яка відповідає вимогам Закону.

На підставі викладеного та керуючися ст. ст. 303, 307, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2011 року по цивільній справі за поданням державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, заінтересовані особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про тимчасове обмеження в праві виїзду за кордон - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий:

С у д д і: