Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22ц-4337/2012р. Головуючий у 1 інстанції: Яркіна С.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2012 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Бєлки В.Ю.,

Суддів Кримської О.М.,

ОСОБА_2

При секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 21 червня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа ВГІРФО Запорізького РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області, про усунення перешкод в здійсненні прав власника та визнання втратившим право користування житловим приміщенням та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи ОП ЗМБТІ, приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа ВГІРФО Запорізького району РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області, про усунення перешкод в здійсненні прав власника та визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, який в подальшому уточнила.

У позовній заяві зазначала, що вона є одноособовою власницею житлового будинку № 11, який розташований по вул. Крутоярівській с. Канівське Запорізького району, Запорізької області, вказаний факт підтверджується договором купівлі-продажу будинку посвідченим 01.06.2002року, ОСОБА_6, приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області за реєстраційним номером 2083.

Відповідно до довідки з місця проживання позивачки, в її будинку, окрім неї, зареєстровані: її мати ОСОБА_7, донька ОСОБА_8, бабуся ОСОБА_9 та відповідач по справі.

Мати позивачки перебувала у шлюбі з відповідачем з 28.10.1995 року по 31.05.2002 року.

У 2003 році мати позивачки попросила її тимчасово прописати відповідача до належного їй на праві власності будинку, так як відповідач бажав продати квартиру та йому необхідно було терміново виписатися. Однак, на теперішній час відповідач не є чоловіком матері позивачки та є для її родини сторонньою особою.

Відповідач, дізнавшись про ту обставину, що позивачка бажає розпоряджатися своїм житлом, почав чинити їй перепони щодо володіння власністю, а саме не допускаючи до будинку.

На момент звернення до суду, позивачка не мала можливості розпоряджатися своєю власністю в повному обсязі, оскільки в її будинку залишався зареєстрованим відповідач, який свою поведінкою перешкоджає їй володіти та розпоряджатися власністю та чинить перешкоди у розпорядженні позивачкою її майном.

В звязку з вказаними обставинами, позивачка просила суд усунути перепони в користуванні належного їй на праві приватної власності житлового будинку № 11 по вул. Крутоярівській с. Канівське Запорізького району, Запорізької області, шляхом визнання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим будинком № 11 по вул. Крутоярівській с. Канівське Запорізького району, Запорізької області.

В свою чергу, у лютому 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи ОП ЗМБТІ, приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним та визнання права власності на ? частку будинку.

У позовній заяві зазначав, що з матірю позивачки перебував у шлюбі з 28.10.1995 року по 22.02.2011 року. Майно, яке було придбане за час перебування у шлюбі, він та його колишня дружина поділити самостійно не змогли, тому він звернувся до суду з позовом про поділ майна. У перелік спільного майна було включено: житловий будинок № 11 по вул. Крутоярівській в с. Канівське Запорізького району Запорізької області, вартістю 85 000 грн., автомобіль «Форд-Сіера» 1987 року випуску, державний номер НОМЕР_1, вартістю 15 000 грн., однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, вартістю 25 000 грн., а всього на суму 130 000 грн., де відповідачу належить ? частка майна. Але він дізнався, що колишня дружина оформила право власності на спірний будинок на свою доньку ОСОБА_4, яка мала намір його продати. ОСОБА_3 також зазначав, що не знав про наміри відповідачки ОСОБА_4 та її матері, а тому за власні кошти зробив значні поліпшення житлового будинку, сплачував податок на землю та необхідні комунальні платежі.

У звязку з вказаними обставинами, позивач просив суд визнати частково недійсним договір купівлі-продажу будинку № 11 по вул. Крутоярівській в с. Канівське Запорізького району Запорізької області, визнати за ним, як за чоловіком ОСОБА_7, право власності на придбану в шлюбі ? частку житлового будинку № 11 по вул. Крутоярівській в с. Канівське Запорізького району Запорізької області.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 03.04.2012 року позови обєднано в одне провадження.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 21 червня 2012 року позовну заяву ОСОБА_4 задоволено.

Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_4 належним їй житловим будинком, розташованим за адресою: с. Канівське, вул. Крутоярівська, 11, Запорізького району Запорізької області, визнано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 втратившим право користування житловим приміщенням.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОП ЗМБТІ, Приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним та визнання права власності відмовлено.

Частково не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду скасувати в частині відмови йому у визнанні права власності на ? частку будинку, ухвалити нове рішення, яким визнати за ним право власності на 1/3 частину будинку.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до норм процесуального права передбачається, що обставини цивільних справ зясовуються судом на засадах змагальності , в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Щодо обовязку доказування і подання доказів, то відповідно до ст.. 10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 01 червня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області за р.№ 2083, ОСОБА_4 (донька ОСОБА_3 та ОСОБА_7О.) придбала у ОСОБА_5 та ОСОБА_10 житловий будинок № 11 по вул. Крутоярівська в с. Канівське Запорізького району Запорізької області .

Обґрунтовуючи позов про визнання недійсним вищеназваного договору та визнання за ним право власності на частину будинку, ОСОБА_3 посилався як на підставу свого позову на те, що за власні кошти зробив переобладнання в спірному будинку, які суттєво вплинули на його вартість, а також на ст. ст. 230, 232 Цивільного кодексу України.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами щодо визнання частково недійсним договору купівлі-продажу будинку №11 по вул. Крутоярівській в с. Канівське Запорізького району Запорізької області та визнання за відповідачем права власності на ? частину спірного будинку як за чоловіком, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку та дійшов до вірного висновку про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог.

Висновки суду підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Доводи апелянта про те, що в період перебування у зареєстрованому шлюбі, за рахунок його праці здійснене поліпшення будинку які призвели до збільшення його вартості, а тому він має право на ? частину спірного нерухомого майна, є безпідставними, так як названі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами у розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України.

Посилання апелянта на те, що він приймав участь у витратах на утримання будинку також є неприйнятними, оскільки діючим законодавством не визначена така підстава для визнання права власності.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з вищеназваного положення процесуального закону, колегія суддів вважає, що вимоги апелянта про визнання за ним право власності на 1/3 частину спірного будинку є безпідставними, так як такі позовні вимоги не були предметом розгляду суду першої інстанції.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство повязує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Право на судовий захист та його спосіб передбачено ст.16 ЦК України, і зокрема ст. 391 цього ж Кодексу, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції, виходячи з фактичних обставин справи та названих норм закону, дійшов до висновку про те, що відповідач, не проживаючи в ІНФОРМАЦІЯ_2 та будучи зареєстрованим у названому будинку, який належить позивачу на праві приватної власності, чинить перешкоди ОСОБА_4 у користуванні власністю.

При цьому районний суд навів у рішенні відповідні доводи з посиланням на надані по справі докази та положення закону.

Судове рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 не оскаржується.

Виходячи з вимог змагальності сторін, обовязків доказування і подання доказів, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 21 червня 2012 року у цій справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: