Справа № 1329/2-821/11 Головуючий у 1 інстанції: Гоцко В. І.
Провадження № 22-ц/1390/3750/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І. Категорія: 44
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.

з участю секретаря Рванцової О.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 березня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, з участю третьої особи сектору громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Яворівського РВ ГУ МВСУ у Львівській області, про усунення перешкод, виселення, скасування реєстрації ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 12 березня 2012 року позов задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні та розпорядженні спірною квартирою. Вселено ОСОБА_2 і ОСОБА_6 у вказану квартиру. В решті позову відмовлено. Проведено розподіл судових витрат.

Рішення оскаржила ОСОБА_2 В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обємі. Виселити відповідача із спірної квартири та зняти його з реєстрації. Вважає оскаржуване рішення незаконним. Вказує, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права при неповно зясованих обставинах справи. Зазначає, що вона стала власником спірної однокімнатної квартири внаслідок договору дарування. Такий договір є чинним, ніким не оскаржений. Відповідач постійно влаштовує сварки, неодноразово її побив. З листопада 2010 року не допускає її і дочку в спірну квартиру. Іншого житла вона не має. Порушення правил співжиття відповідачем робить неможливим їх спільне проживання у однокімнатній квартирі. Вона змушена наймати житло. Вжиті до відповідача заходи громадського впливу результатів не дали.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Встановлено, що позивач є власником квартири № 1 у будинку № 7 на вулиці І.Мазепи у м.Новояворівську Яворівського району Львівської області відповідно до договору дарування від 18 липня 2002 року. Сторони та їх неповнолітня дочка ОСОБА_6 зареєстровані у цій квартирі та проживали у ній. Шлюб між сторонами розірвано 13 січня 2011 року. З листопада 2010 року позивач з дочкою не проживають у спірній квартирі. Посилаються на те, що причиною їх непроживання у спірній квартирі є неправомірна поведінка відповідача, який неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за насильство в сімї. Такими діями відповідача їм чиняться перешкоди у користуванні житлом.

Відповідно до ст.ст. 317, 383 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї та інших осіб.

Згідно з вимогами ст. 157 ЖК України членів сімї власника житла може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Частиною 1 ст. 116 ЖК України встановлено: якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних провадииться без надання іншого жилого приміщення. Тобто, для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.

Встановлено, що відповідач, вдаючись до насильства в сімї, чинить перешкоди позивачеві та дочці сторін для проживання у спірній квартирі, чим порушує їх права, які підлягають судовому захисту. Відтак, судом задоволено позовні вимоги про зобовязання відповідача не чинити перешкод позивачеві у користуванні та розпорядженні спірною квартирою, вселення позивача з донькою у цю квартиру.

Суд прийшов до висновку, що наявними у справі доказами не встановлено, що відповідач робить неможливим проживання позивача з дитиною у спірному житлі, іншого житла для проживання він не має, а тому суд не знайшов підстав для виселення відповідача з житлового приміщення та зняття його з реєстрації з названого житлового приміщення по вказаній адресі.

При встановленні зазначених фактів судом першої інстанції не порушено норм матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.І ст.307, ст.ст. 308, 313, п.1 ч.І ст.314, ст.ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: