Справа № 0417/635/2012
Справа №0417/ 2-1432/2012
26 квітня 2012 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючої судді: Слюсар Л.П.
при секретарі : Тимошевській В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа Обслуговуючий кооператив Гаражний кооператив Автомобіліст про визнання права власності на гараж в порядку спадкування за законом,-
В січні 2012 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа Обслуговуючий кооператив Гаражний кооператив Автомобіліст про визнання права власності на гараж в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог позивачка в позовній заяві і в ході судового засідання посилалася на те, що 11 лютого 2010 року помер її батько ОСОБА_2. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з ? частки квартири за №51 в будинку №28 по вул. Косіора у м. Дніпропетровську та автомобільний гараж №1 рід 4 по вул. Батумській 15 у м. Дніпропетровську. Вона є спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв у встановленому законом порядку спадщину. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, від 26.11.2010 р., посвідченого державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори вона успадкувала ? частку квартири за №51 в будинку №28 по вул. Косіора в м. Дніпропетровську. У видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж державним нотаріусом їй було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Рішенням виконкому Амур-Нижньодніпровської райради депутатів трудящихся за №188 від 25.01.1967 року її батьку ОСОБА_2 було дозволено будівництво гаража для автомобіля Волгав кварталі 373-б. Відведена земельна ділянка нині знаходиться на території ОКГК Автомобілістпо вул. Батумській,15 у м. Дніпропетровську. У 1967 році батько за власні кошти на відведеній ділянці збудував гараж №1 ряд 4. Батько збудував гараж за власні кошти до утворення гаражного кооперативу Автомобіліст, сплачував тільки періодичні членські внески на утримання та експлуатацію кооперативних споруд, тобто він був членом кооперативу - власником гаражу на правах особистої власності. Будівництво гаражу власним коштом без внесення паю підтверджується довідкою №100 від 19.09.2009 року, виданою ОКГК Автомобіліст. Загальними зборами членів гаражного кооперативу Автомобіліствід 08 листопада 2008 року, протокол №5 кооператив перейменовано в Обслуговуючий кооператив Гаражний кооператив Автомобілістпо вул. Батумській,15 і прийнята нова редакція Статуту. ОСОБА_2 за життя не оформив правовстановлюючі документи на гараж, оскільки в силу похилого віку не був обізнаний в змінах в законодавстві щодо реєстрації права власності. Після смерті батька вона звернулася до КП Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризаціїіз заявою про реєстрацію права власності на гараж№1 ряд 4 в ОК ГКАвтомобіліст по вул. Батумська,15. Рішенням реєстратора від 11.10.2010 року їй відмовлено в реєстрації права власності на гараж оскільки в КП ДМБТІвідсутні відомості щодо реєстрації права власності на гараж за ОСОБА_2 та рекомендовано звернутися до суду. Рішенням засідання уповноважених від загальних зборів членів правління ОКГК Автомобілістпо вул. Батумська від 20.04.2010 року вона була прийнята в члени кооперативу, замість померлого ОСОБА_2. Просила суд: визнати за нею право власності на автомобільний гараж №1 ряд 4 в обслуговуючому кооперативі Гаражний кооператив Автомобілістпо вул. Батумській,15 в м. Дніпропетровську.
Представник відповідача територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином, про що свідчить відмітка про отримання повідомлення.
Представник третьої особи Обслуговуючого кооперативу Гаражного кооперативу Автомобіліст у Дніпропетровській області в судове засідання зявився. Просив суд позов задовольнити.
Позивачка не заперечувала, щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що Обслуговуючий кооператив Гаражний кооператив Автомобілістбуло створено на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 22.06.1961 року, яким було затверджено рішення Амур-Нижньодніпровської районної ради №1040 від 11.04.1961 року про виділення громадської площадки під будівництво гаражів по Новомосковському шосе у мікрорайоні №2 (на даний час вул. Батумська, 15) ( а.с.14). Відповідно до рішення 24.10.1961 року рішенням Виконкому Амур-Нижньодніпровської райради депутатів трудящихся за №2749 було затверджене положення про добровільну спілку автолюбителів при мікрорайоні №2 АНД району ( а.с.18-19). Рішенням загальних зборів членів спілки автолюбителів власників особистого автомототранспорту при колективному гаражі кварталу 373-Б від 22.07.1970 року був прийнятий статут кооперативу по спільній охороні та експлуатації гаражів-боксів. Кооперативу була присвоєна назва Автомобіліст( а.с.17) На підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 22.03.2002 року було зареєстровано обслуговуючий кооператив Гаражний кооператив Автомобілістпо вул. Батумська, 15 в м. Дніпропетровську (а.с.77).
Згідно до Рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської райради депутатів трудящихся за №188 від 25.01.1967 року ОСОБА_3М. було дозволено будівництво гаража для автомобіля Волгав кварталі 373-б ( а.с.16). Відповідно до довідки О.К.Г.К. Автомобіліст від 10.11.2011 року ( а.с.68) ОСОБА_2 за особисті кошти в 1967 році збудував гараж 1 ряд 4.
В судовому засіданні встановлено, про що не заперечували сторони, ОСОБА_2 збудував спірний гараж до утворення кооперативу Автомобіліст, сплачував тільки періодичні членські внески на утримання та експлуатацію кооперативних споруд. Пайові внески ОСОБА_2 не сплачувалися.
Відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
ОСОБА_2 помер 11 лютого 2010 року ( а.с.10), після його з заявою про прийняття спадщини звернулася його дочка ОСОБА_1 ( дошлюбне прізвище ОСОБА_2) ОСОБА_4 ( а.с. 8,9).
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 листопада 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за №1-2337 спадкоємцем майна ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 11.02.2010 року є його дочка ОСОБА_1, спадщина на яку видано свідоцтво складається з ? частки квартири №51 в місті Дніпропетровську, вулиця Косіора, будинок №28.
Відповідно до протоколу засідання уповноважених від загальних зборів членів правління О.К.Г.К. Автомобіліст №18 від 20.04.2010 року виключено із членів кооперативу з причини смерті ОСОБА_2 і прийнято в члени кооперативу ОСОБА_1 ( а.с.67).
Згідно до довідки О.К.Г.К. Автомобіліст від 10 листопада 2011 року №252 ОСОБА_1 є членом кооперативу О.К.Г.К. Автомобіліст, вул. Батумська,15 на підставі засідання правління від 20 квітня 2010 року №18 і є власником гаражу №1 ряд 4, який збудований ОСОБА_6 в 1967 році за власні кошти ( а.с.68).
Рішенням Реєстратора КП ДМБТІ від 11 жовтня 2010 року ОСОБА_1 відмовлено у реєстрації права власності на гараж ( а.с.59-61).

Відповідно до ст. 15 Закону України „Про власність член гаражного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за гараж, наданий йому в користування, набуває права власності на це майно.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2 за життя не зареєстрував право власності на гараж №1 ряд 4 в О.К.Г.К. Автомобіліст.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У відповідності до ч.1 ст.4 Закону України Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяженьвід 01.07.2004 року №1952-ІV, обовязковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно.

Згідно п.8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації правах власності та інших речових прав на нерухоме майно №7/5 від 07.02.2002 зі змінами та доповненнями, оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески, органами місцевого самоврядування.

Відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради №1116 від 17.06.1999 року, рішення про оформлення права власності на обєкти нерухомого майна приймає у місті Дніпропетровську виконком міської ради.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 28 червня 1991 року Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативівіз змінами та доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998 року № 15, член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набував право власності на це майно і вправі розпоряджатися ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом.

Оскільки попередній власник ОСОБА_2 самостійно збудував гараж, пайові внески, як член ГБК не вносив, право власності на вказаний гараж у відповідності до чинного на той час законодавства у встановленому законом порядку не зареєстрував, доказів щодо виділення земельної ділянки ОСОБА_2 на будівництво гаража суду не надано, тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивачки.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись: Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 28.06.1991 року Про практику розгляду судами цивільних справ, повязаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів№ 5 від 28.06.1991 року зі змінами, Постановою Пленуму Верховного Суду України Про практику у справах про спадкуваннявід 30.05.2008 року № 7, ст.ст. 15,16 Закону України Про власність, ст.ст.328,1216, 1261 ЦК України, ст. 3,7, 11,15, 60,88, 169, 224-226 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії .

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Л.П. Слюсар