Справа № 22-ц-1543/12 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С. І.
Провадження № 22-ц/1390/1543/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Богонюка М.Я., Савуляка Р.В.

з участю секретаря Рванцової О.О.

з участю ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Відкритого (тепер Публічного) акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», ОСОБА_5, про стягнення відшкодування, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 63 554,20 грн. страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 9 вересня 2008 року між ним та відповідачем укладений договір № 32 - 31/063054 добровільного страхування наземного транспорту, згідно якого страховик зобовязався у разі настання страхового випадку сплатити страхувальнику страхове відшкодування у розмірі, строки та у порядку, що визначені договором, а страхувальник зобовязався вчасно і в повному обсязі сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Обєктом страхування є майнові інтереси, повязані із володінням, користуванням, розпорядженням застрахованим наземним транспортним засобом Nissan X Trail, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Транспортний засіб був застрахований і на випадок ДТП. Страховий платіж у розмірі 10 700,73 грн. ним сплачений повністю.

9 червня 2009 року біля будинку № 57 на вулиці Личаківській у м.Львові невідомий вантажний автомобіль здійснив наїзд на припаркований належний йому автомобіль. Внаслідок цього його автомобіль був приведений в рух та вчинив наїзд на інший припакований перед ним автомобіль. Причетний до ДТП вантажний автомобіль зник з місця пригоди. Транспортні засоби отримали технічні ушкодження.

4 вересня 2009 року о 21 годині ОСОБА_5 у м. Львові біля будинку № 128 на вулиці Личаківській, керуючи транспортним засобом марки Мercedes, реєстраційний номер НОМЕР_2, перед початком обгону не переконався, що він (позивач), рухаючись попереду по тій самій смузі, подав сигнал про намір повороту ліворуч, продовжив рух, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів, що спричинило їх технічні ушкодження. Таким чином, настали два страхові випадки, про що він (страхувальник) вчасно повідомив страховика, надавши всі необхідні документи. Однак, відповідач листом від 7 серпня 2009 року повідомив, що прийняв рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. При цьому по першому випадку мотивуючи тим, що відсутнє офіційне

підтвердження обставин події, а по другому - без обґрунтування. Вважає, що страхова компанія не виконала своїх зобовязань за договором при настанні страхових випадків. Просить стягнути суму страхового відшкодування, яка підтверджена письмовими доказами.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача відшкодування в розмірі 1 826 грн. Проведено розподіл судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_4

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення змінити та задовольнити позов в повному обсязі. Вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповно зясованих обставинах справи. Зазначає, що із застрахованим за договором добровільного страхування у відповідача належним йому автомобілем сталося два страхових випадки в червні та вересні 2009 року. Страхові випадки сталися під час дії договору. Внаслідок технічних ушкоджень, спричинених його автомобілю, йому спричинено матеріальну шкоду. Після настання кожного із страхових випадків він повідомив страховика про ці випадки та надав всі необхідні документи для нарахування і проведення страхових виплат. Однак, такі виплати не здійснені безпідставно, чим порушено його права.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечив, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, оскільки суд першої інстанції зробив свої висновки без належних підстав, справу вирішено без достатньої перевірки обґрунтованості вказаних вимог; висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, встановленим на підставі повної і всебічної перевірки доказів, їх дослідження і правильної оцінки; тому з висновками суду погодитися не можна.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.3, ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення цим вимогам не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Страхування є системою захисту майнових прав осіб та гарантує поновлення майнових інтересів.

Відповідно до ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій визначеній договором особі, а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Істотні умови такого договору визначені у ст. 982 ЦК України.

Таким чином, виходячи зі змісту цих норм, при настанні страхового випадку страховик зобовязаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише у тому разі, якщо невиконання умов договору страхувальником перешкоджає страховику переконатися, що подія є страховим випадком.

Встановлено, що ОСОБА_4 є власником автомобіля Nissan X Trail, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

9 вересня 2008 року ВАТ (тепер - ПАТ) «Страхова компанія «Універсальна» (страховик) та ОСОБА_4 (страхувальник) уклали договір № 32-31/063054 добровільного страхування наземного транспорту, згідно якого страховик зобовязався у разі настання страхового випадку сплатити страхувальнику (його спадкоємцям у встановлених чинним законодавством випадках) або вигодонабувачу страхове відшкодування у розмірі, строки та у порядку, що визначені договором; а страхувальник зобовязався вчасно і в повному обсязі сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови цього договору. Відповідно до умов даного договору відповідач взяв на себе зобовязання при настанні страхового випадку, в тому числі ДТП, виплатити ОСОБА_4 страхове відшкодування згідно умов договору. Відповідно до умов договору виплата страхового відшкодування здійснюється на підставі заяви страхувальника протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Загальний строк дії договору з 10 вересня 2008 року до 9 вересня 2009 року. Франшиза при першому, другому, третьому страховому випадку становить 0,00 %. Страховий платіж в розмірі 10 700,73 грн. сплачено страхувальником 9 вересня 2008 року.

9 червня 2009 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача та іншого невстановленого автомобіля. Автомобіль позивача перед ДТП був припаркований біля будинку № 57 на вулиці Личаківській у м.Львові. Зі слів очевидців автомобіль ЗІЛ здійснив зіткнення з транспортним засобом позивача, внаслідок чого той пошкодив автомобіль Опель, реєстраційний номер НОМЕР_3. Причетний до ДТП вантажний автомобіль з місця події зник.

Листом № 1228/09-106 від 7 серпня 2009 року відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні вимог про стягнення страхової виплати за цим випадком суд першої інстанції посилався на те, що відповідно до матеріалів ДТП, що мала місце 9 червня 2009 року, зокрема схеми події (зворот), та довідки ВДАІ м. Львова від 9 червня 2009 року (а.с.68-71) транспортний засіб позивача отримав ушкодження переднього бампера з правої сторони. При цьому, пошкодження заявлені позивачем у заяві про страхове відшкодування у вигляді ушкоджень заднього бампера, накладки кришки, ліхтаря заднього ходу, заднього лівого крила та заднього бризговика відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 10 червня 2009 року (а.с.72), спеціалістом відповідача визначені як такі, що не повязані з вказаним ДТП. Така позиція спростовується наявними у справі доказами. Зокрема, в протоколі огляду транспортного засобу від 10 червня 2009 року, складеному на бланку відповідача, зазначено перелік пошкоджень автомобіля позивача (в тому числі і пошкоджень задньої частини цього автомобіля), а також зазначені варіанти усунення цих пошкоджень по кожній позиції. Допитаний в якості свідка працівник відповідача ОСОБА_6, який складав даний протокол, підтвердив правильність цього документа. Виходячи з механізму ДТП, який не оспорюється сторонами, такі пошкодження мали обєктивно виникнути, оскільки автомобіль позивача був приведений в рух внаслідок прискорення від удару в задню частину вантажним автомобілем та зіткнувся з автомобілем, що був припаркований попереду. При цьому автомобіль Опель від зіткнення отримав технічні ушкодження. Відтак, від удару вантажного автомобіля належний позивачу транспортний засіб отримав прискорення, яке частково компенсоване цим ударом, однак був приведений в рух та здійснив наїзд на інший автомобіль, що обєктивно стверджується наявними у справі доказами.

Суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що ОСОБА_4 згідно умов договору страхування вчасно звернувся із заявою про настання страхового випадку і подав всі необхідні документи щодо ДТП. Тому відповідач зобовязаний був здійснити страхову виплату по страховому випадку, який мав місце 9 червня 2009 року. Разом з тим, за основу для визначення суми відшкодування судом було взято копію калькуляції від 1 грудня 2010 року, надану відповідачем.

Виходячи з позицій ст.ст. 57-59 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів, така калькуляція не може слугувати доказом, що має значення для вирішення справи, оскільки у ній відсутні відомості про особу, яка склала цю калькуляцію, немає товарного маркування запчастин, а також відсутні підписи та печатки. Відтак, доводи представника відповідача в частині, що відповідно до розрахунку страхової компанії «Універсальна» (а.с.73-74), складеного згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки транспортних засобів, сума збитку внаслідок ДТП, яка мала місце 9 червня 2009 року, становить 1 826 грн., до уваги не можуть бути взяті.

Відповідач не провів оцінку пошкоджень транспортного засобу належним чином, хоч обовязок визначити розмір завданого збитку договором (п.4.1.) покладений на страховика; а згодом безпідставно відмовив позивачу у проведенні страхової виплати за відсутності підстав, передбачених ст.26 Закону України «Про страхування» та ст. 991 ЦК України. Позивачем надано оцінку вартості пошкодженого автомобіля відповідно до рахунків. Ці рахунки не спростовані належними та допустимими доказами. Відтак, з відповідача в користь позивача слід стягнути страхову виплату відповідно до рахунків № КУ005844, № А05844 від 12 червня 2009 року в сумі 6 051,60 грн.

4 вересня 2009 року відбулася дорожньо-транспортна пригода, у якій був пошкоджений належний позивачеві автомобіль. ДТП відбулася при наступних обставинах: ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом Мercedes, реєстраційний номер НОМЕР_2, перед початком обгону не переконався, що позивач, рухаючись попереду по тій самій смузі, подав сигнал про поворот ліворуч, здійснив зіткнення з автомобілем позивача, завдавши йому технічних пошкоджень. Про цю подію позивач у встановлені договором строки повідомив відповідача та надав необхідні для проведення страхового нарахування та виплати документи. Відповідно до довідки ВДАІ м. Львова від 4 вересня 2011 року (а.с.117) внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав технічні ушкодження у вигляді вмятин обох лівих дверей, зірваних накладів вказаних дверей. Перелік пошкоджень наведено в протоколі огляду транспортного засобу, складеного службовою особою відповідача на бланку страхової компанії. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2009 року встановлено вину ОСОБА_5 у цій ДТП.

Матеріалами справи стверджується, що відповідач не провів оцінку пошкоджень транспортного засобу, повязаних із ДТП 4 вересня 2009 року та не провів страхової виплати по цьому випадку. Відмова у проведенні такої виплати не мотивована, не містить дати, вихідного номера, відтак не відповідає вимогам документа за правилами діловодства. Позивачем надано рахунки на запасні частини та ремонтні роботи № НОМЕР_4, № А6535, № КУ 6535, № НОМЕР_5 від 16 вересня 2009 року. Інше належними та допустимими доказами не підтверджено.

Суд першої інстанції при вирішенні спору прийшов до вірного висновку про наявність страхового випадку та права позивача на отримання страхової виплати у цьому випадку, але відмовив у задоволенні вимоги про стягнення страхового відшкодування, посилаючись на те, що позивач отримав страхове відшкодування в повному обсязі ( в сумі 10 926,27 грн.) від ВАТ «Страхова компанія «Нова».

Виходячи із доведеної суми збитків, а також суми страхової виплати, здійсненої страхової компанією «Нова», у якій застраховано відповідальність водія ОСОБА_5, слід зробити висновок, що за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховою компанією «Нова» здійснено часткове відшкодування збитків, завданих позивачеві.

Відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі скоєння водієм транспортного засобу дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування отримує інший учасник ДТП, якому нанесено шкоду. Водій та володілець транспортного засобу, які спричинили ДТП, не отримують відшкодування, але їх обовязок перед потерпілими по відшкодуванню шкоди у частині визначеній умовами договору, приймає на себе страхова організація, яка зазначена у полісі. Тобто, цей Закон забезпечує відшкодування третім особам - потенційним потерпілим. В силу п. 22.1. ст. 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно з ч. 2 абз. 1 п. 36.1 ст. 36 Закону, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеним лімітом. Сторони не заперечують, що позивачем отримано часткове відшкодування від страхової компанії «Нова» у звязку з ДТП, що мала місце 4 вересня 2009 року.

Відповідно до ст. 526 та ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

За змістом ч.1 ст. 991 ЦК України та ч.1 ст. 26 Закону «Про страхування» страховик вправі відмовитися від здійснення страхової виплати у разі одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала. Судом встановлено, що страховою компанією «Нова» здійснено часткове відшкодування збитків, відтак різниця між сумою завданих збитків та відшкодованою сумою підлягає стягненню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що між сторонами укладено договір добровільного страхування наземного транспорту відповідно до вимог закону. При настанні страхових випадків страхувальник виконав умови договору страхування, але страховик відмовив йому у здійсненні страхових виплат за відсутності підстав для такої відмови. Страховик відмовив у проведенні страхових виплат без належного обґрунтування причин відмови, що суперечить вимогам ч.3 ст. 991 ЦК України.

Враховуючи, що вартість запасних частин та ремонтних робіт згідно рахунків № НОМЕР_4, № А6535, № КУ 6535, № НОМЕР_5 від 16 вересня 2009 року становить 57 502,60 грн., з врахуванням отриманої виплати від СК «Нова» (10 926,27 грн.), суд приходить до висновку, що стягненню підлягає відшкодування в сумі 46 576,33 грн.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає зміні відповідно до вимог ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено при подачі позовної заяви 635,55 грн. судового збору та 7,50 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи (а.с.2-3). Пропорційно до задоволених позовних вимог із відповідача в користь позивача підлягає стягненню 465,76 грн. судового збору та 7,50 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст. 303, п.п.1, 2 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 309, 313, ч.1 п.1, ч.2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2011 року змінити та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» в користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у звязку з настанням страхових випадків в розмірі 46 576,33 грн. (сорок шість тисяч пятсот сімдесят шість грн. 33 коп.), 465,76 грн. (чотириста шістдесят пять грн.. 76 коп.) судового збору та 7,50 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: