АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22-ц/490/6319/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія 26 Доповідач - Григорченко Е.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2011 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Григорченка Е.І.

суддів Лаченкової О.В., Варенко О.П.

при секретарі Качур Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Сведбанкдо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2011 року, де ставить питання про його скасування та ухвалення нового про зменшення суми боргу, посилаючись на те, що рішення незаконне, необґрунтоване, ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2011 року позовні вимоги ПАТ Сведбанкзадоволені, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ Сведбанк стягнено заборгованість за кредитним договором №0301/0606/64-451 від 29.06.2008 року, в розмірі 39828,16 грн., і судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 398,29 грн. та оплатою витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.06.2006 року між АКБ ТАС-Комерцбанк, правонаступником якого є ВАТ Сведбанкта правонаступником якого є ПАТ Сведбанк, було укладено кредитний договір, згідно з яким банком було надано ОСОБА_2 кредит в розмірі 70195,00 грн., на строк з 29.06.2006 року по 20 червня 2011 p., а позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати свої зобов'язання в повному обсязі у строки, передбачені цим договором.

29 червня 2006 року між АКБ ТАС-Комерцбанкта ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за яким остання зобов'язалася перед банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором від 29.06.2006 р. у сумі 70 195,00 грн., строком до 20.06.2011 року з процентною ставкою 19,0% річних за їх використання.

Внаслідок невиконання з боку позичальника за кредитним договором зобов'язань, у частині погашення кредиту та відсотків, виникла заборгованість, розмір якої станом на 19.03.2010 року становить 39828,16 грн., яка складає заборгованість за основним боргом - 18718,52 грн., прострочена заборгованість за основним боргом - 14017,59 грн., несплачені проценти - 783,87 грн., прострочені проценти - 4203.41 грн., пеня за порушення строків погашення основного боргу - 2104,77 грн.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідачів заборгованість за кредитним договором.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, апеляційний суд не находить підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями сторін.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст. ст. 526, 553, 554, 610, 629, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача боргу за кредитним договором, оскільки відповідач неналежно виконує умови кредитного договору.

Доводи апелянта, що позивач, звернувшись з достроковим погашенням кредиту, змінив умови договору, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки право банку достроково вимагати повернення кредиту передбачено п. 3.9 кредитного договору.

Не можуть бути прийняті до уваги посилання апелянта на те, що відсутні докази щодо видачі коштів відповідачу, оскільки кредитним договором передбачено перерахування коштів на рахунок підприємства-продавця автотранспорту на підставі договору купівлі-продажу автомобіля, де покупцем є відповідач.

Крім того, в матеріалах справи знаходиться меморіальний ордер щодо перерахування коштів за автомобіль, придбаний ОСОБА_2 /а.с. 11/.

Інші доводи, приведені в апеляційних скаргах, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки вони зводяться до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом першої інстанції оцінки і висновків суду не спростовують.

Районний суд розглянув справу у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

СУДДІ: