Справа № 1328/8414/12 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/1390/7568/12 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О. Категорія: 59
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Бойко С.М., Зверхановської Л.Д.

при секретарі: Служалі А.Ю.

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Львова від 19 жовтня 2012 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Управління Західного оперативного командування Міністерства Оборони України про стягнення 15522,43 грн. недоплаченого грошового забезпечення за травень - жовтень 2003 р. і січень - жовтень 2004 p., встановленого Указом Президента України від 05.05.2003 року у розмірі 70% грошового забезпечення, 6360, 73 грн. допомоги на оздоровлення за 2003 - 2004 p., а також провести індексацію цих коштів.

Оскаржуваною ухвалою у відкритті провадження відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2, вважає, що така постановлена з порушенням норм процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи. Покликається на те, що суд при постановленні оскаржуваної ухвали порушив вимоги ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", згідно з якою до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразові додаткові види грошового забезпечення. І оскільки грошове забезпечення є заробітною платою, то такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства. Апелянт вважає, що Управління Західного Оперативного Командування України МО України не є органом владних повноважень, не виконує жодних управлінських функцій і в даному випадку виступає як суб"єкт господарювання, який зобов"язаний при звільненні працівника зі служби у зв"язку із скороченням штатів провести з ним повний розрахунок відповідно до вимог ст.116 КЗпП України. З цих підстав просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Західного оперативного командування Міністерства Оборони України про стягнення 15522,43 грн. недоплаченого грошового забезпечення за травень - жовтень 2003 р. і січень - жовтень 2004 p., встановленого Указом Президента України від 05.05.2003 року у розмірі 70% грошового забезпечення, 6360, 73 грн. допомоги на оздоровлення за 2003 - 2004 p., а також індексацію цих коштів, суддя посилався на п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України, згідно з якою суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з врахуванням наступного.

Відповідно до роз»ясень, викладених у п. п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляд справ у суді першої інстанції» вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен керуватися тим, що згідно зі ст.124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а згідно з п.п. 1,3 ч.І ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом (статті 1,12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства

Згідно з положеннями ч.2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь - які рішення, дії чи бездіяльність суб»єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи Законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.І ст.17, п.1 ч.2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв»язку зі здійсненням суб»єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно - правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб»єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб»єктом владних повноважень згідно п.7 ч.І ст.З КАС України є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб»єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З врахуванням вищезазначених положень чинного законодавства колегія суддів погоджується з висновком судді про те, що заявлені позовні вимоги про стягнення грошового забезпечення та допомоги на оздоровлення є публічно - правовим спором за участю суб»єкта владних повноважень - Управління Західного оперативного командування МО України, а тому такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Суддя суду першої інстанції, визначившись з характером спірних правовідносин, врахувавши те, що юрисдикція спору визначається за сукупністю критеріїв, серед яких не лише суб»єктний склад учасників спірних правовідносин, а й характер таких правовідносин, прийшов до вірного висновку, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, і що позивачем при поданні позову не дотримано правил підвідомчості, та правомірно застосував наслідки, встановлені п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України, відмовивши позивачу у відкритті провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги висновків судді не спростовують, є безпідставними.

Відповідно до п.1 ч.І ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог процесуального закону, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст. 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити, ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Львова від 19 жовтня 2012 року - залишити буз змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Бойко С.М.

Зверхановська Л.Д.