Справа №22-ц-498/12Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія30Доповідач у 2 інстанції Кулішенко
УХВАЛА

Іменем України

08 лютого 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Лащенка В.Д.,

суддів: Корзаченко І.Ф., Кулішенка Ю.М.,

при секретарі : Соловйову А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який обґрунтував тим, що 29 грудня 2010 року сталась дорожньо-транспортна пригода. Автомобіль Ореl Vectraпід керуванням ОСОБА_4 в якому на передньому пасажирському сидінні знаходився позивач, зіткнувся з автомобілем Citroen Berlingoпід керуванням ОСОБА_2 Під час аварії в автомобілі знаходились також знайома водія ОСОБА_5 та її донька ОСОБА_6 Дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача, що підтверджується матеріалами кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч.2 ст.286 КК України. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди позивачу було нанесено моральну шкоду, у зв'язку з спричиненням тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а пасажирка ОСОБА_6 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно з висновком експерта № 46/Д від 22.02.2011 року встановлено, що у ОСОБА_3 були: закрито черепно-мозкова травма, струс головного мозку та інше, що відноситься до ушкоджень середньої тяжкості. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди значно постраждало обличчя, були порушені нормальні життєві зв'язки, стосунки з оточуючими людьми. Він вимушено проводив свій час на лікарняному ліжку та страждав від фізичного болю та безпорадності.

За весь час від моменту скоєння ДТП і до теперішнього часу відповідач жодним чином не відшкодував йому, навіть частково, завданої шкоди і навіть не вибачився, що свідчить про його зухвалість та бажання уникнути справедливої відповідальності.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду, яку йому було завдано внаслідок ДТП у розмірі 50 000 грн.

У судовому засіданні суду першої інстанції позивач уточнив свої вимоги та просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 30 000 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2011 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 25000 грн. моральної шкоди завданої внаслідок ДТП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою в якій просить це рішення скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим і відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги? Якими доказами вони підтверджуються? Які факти установлені, що мають значення

для вирішення справи? Які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин?

Згідно із ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, надавши докази відповідно до ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини:

29 грудня 2010 року сталась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були позивач та відповідач.

Відповідно до вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 червня 2011 року відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення виходив зі ст. 23, 1167 ЦК України, та посилався на те, що позивач довгий час перебував на лікарняному ліжку внаслідок заподіяних йому тілесних ушкоджень обличчя та правої руки, поніс моральні страждання, почував себе безпомічним, що відобразилось на його самопочутті, впливало на його відносини в сім'ї, на роботі, створювало нервозність, змушувало докладати додаткові зусилля по організації та нормалізації свого життя (а.с.32).

Постановляючи рішення суд виходив з того, що заподіяння моральної шкоди ОСОБА_3 відповідачем знайшло своє підтвердження в судовому засіданні і обґрунтовано стягнув з ОСОБА_2 25000 гривень.

Доводи апеляційної скарги, щодо відсутності доказів в обґрунтування розміру моральної шкоди не ґрунтуються на матеріалах справи та висновків суду не спростовують. Посилання апелянта на те, що спричинення позивачу його діями моральна шкода підлягає до компенсації в розмірі 7 000 гривень, а не 25 000 гривень не містить серйозного обґрунтування.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів не знайшла підстав для скасування рішення суду першої інстанції і відхиляє апеляційну скаргу ОСОБА_2 та залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді: