Номер провадження 2/2603/739/12
Справа №2-215/12
РІШЕННЯ

Іменем України

16 березня 2012 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Скрипка О.І.

при секретарі Федорченко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кооперативу по експлуатації автостоянок «Піонерський» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 17.08.2009 року між ним та відповідачем було укладено договір, відповідно до умов якого відповідач приймає під охорону належний позивачу транспортний засіб та зобовязується забезпечити його схоронність, згідно вимог «Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках», затверджених Постановою КМ України від 22.01.1996 р. № 115, а у випадку угону, розукомплектації або пошкодження під час зберігання нести відповідальність відповідно до встановленого законодавством порядку. Позивач зобовязувався виконувати встановлені вимоги правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, Статуту кооперативу і рішень правління кооперативу «Піонерський» та щомісячно, не пізніше 30 (31) числа, по встановленому тарифу здійснювати оплату за поточний місяць в касу кооперативу, і свої зобов»язання за вказаним договором він виконує вчасно та в повному обсязі.

24.04.2011 року він (позивач) поставив належний йому на праві власності автомобіль НОМЕР_1, на території автостоянки Кооперативу по обслуговуванню автостоянок «Піонерський» по вулиці Попудренка, 54.

30.04.2011 року йому співробітниками автостоянки по телефону було повідомлено, що автомобіль пошкоджено та державний номерний знак від автомобіля валяється на землі. Виїхавши на автостоянку, ним було виявлено наступні пошкодження автомобіля:

-номерний знак НОМЕР_2 з слідами пошкоджень у вигляді воронкоподібних поглиблень та подряпин;

-пошкоджений пластиковий тримач переднього номера з залишками притискної рамки, який лежав у траві біля переднього бамперу;

-пошкодження правого переднього крила над колесом зі слідами глибокої деформації металу у вигляду воронкоподібних поглиблень та перпендикулярними подряпинами по відношенню до землі, з пошкодженням лаку, фарби та грунту. На підкрилку колеса також видно сліди паралельних подряпин, що нагадують укуси собак;

-свіжі великі подряпини передньої частини капоту в напрямку від лобового скла до краю капоту (решітки радіатора) з пошкодженням лакофарбового покриття до грунту;

-свіжі чисельні подряпини з пошкодженням лакофарбового покриття переднього лівого крила (ближче до лівої фари) завдані перпендикулярно по відношенні до землі;

-дрібні подряпини бампера і решітки радіатора;

-великі подряпини по хрому решітки радіатора.

Вказані пошкодження були зафіксовані складанням акту від 30.04.2011 року за підписами позивача, свідків та працівників автостоянки: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а в подальшому було викликано міліцію та зроблено заяву (повідомлення) про злочин, яка була зареєстрована в ЖРЗПпЗ під № 7392 від 04.05.2011 р.

06.05.2011 року дільничним інспектором Деснянського РУ ГУ МВС України в м.Києві майором міліції ОСОБА_6 було винесено Постанову № 5508 про відмову в порушенні кримінальної справи за ознаками злочину передбаченого ст.194 КК України.

Відповідно до складеного ФОП ОСОБА_7 ОСОБА_8 №1715 про оцінку майна (автотоварознавче дослідження), матеріальний збиток завданий позивачу, як власнику автомобіля НОМЕР_1, внаслідок пошкодження станом на 11.05.2011 року складає 7896,14 грн. (сім тисяч вісімсот девяносто шість гривень 14 коп.). Крім того, на оплату за проведення вказаного дослідження ним було сплачено 350 грн.

Оскільки відповідачем не було належним чином виконано обовязків по зберіганню транспортного засобу, в добровільному порядку відмовився відшкодовувати завдані збитки, то він має відшкодувати заподіяну внаслідок ушкодження автомобіля матеріальну шкоду в сумі 8246 грн. 14 коп.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 4000 грн., посилаючись на те, що внаслідок пошкодження автомобіля і невиконання відповідачем зобов»язань за договором він терпить і продовжує терпіти тяжкі душевні страждання, змушений звертатися до різних інстанцій за захистом своїх прав, що призвело змін в організації його життя та негативно вплинуло на його самопочуття, вимагало додаткових зусиль для відновлення морального стану та призвело до госпіталізації до лікарні.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали.

Представники відповідача проти позову заперечували. При цьому вказали, що між сторонами не укладався договір зберігання, а тому між сторонами не виникло цивільно-правових відносин і відповідач не має зобов»язань перед позивачем щодо зберігання його майна, оскільки за договором від 17.08.2009 року про зберігання майна сторонами є позивач та голова кооперативу автостоянок «Піонерський» ОСОБА_9, тобто відповідач не є стороною цього договору. Також вказали, що акт пошкодження транспортного засобу, складений 30.04.2011 року, не є належним і допустимим доказом по справі, оскільки був складений після виїзду позивача з території автостоянки, що на їх думку може свідчити про імовірність пошкодження автомобіля в момент перебування його у володінні позивача. Крім того, послались, що позивачем встановлено навіс над його парко місцем, який створює перешкоди в належному виконанні обов»язків відповідачем по зберіганню транспортних засобів.

Заперечуючи проти розміру матеріальної та моральної шкоди, представники відповідача також заперечували, вказуючи на те, що розмір матеріальної шкоди є необґрунтованим, оскільки при його розрахунку враховувалась вартість робіт з відновлення деталей, які не були пошкоджені, а факт заподіяння моральної шкоди не доведений, грошове обґрунтування цієї шкоди необґрунтоване, а тому відсутні правові підстави для її стягнення. Також, представники відповідача заперечували проти стягнення судових витрат.

Крім того, представник відповідача ОСОБА_10 зазначив суду, що перед складанням акту пошкодження транспортного засобу автомобіль перебував у володінні позивача, який здійснив на ньому рух, тобто не знаходився на зберіганні відповідача. Представник відповідача вважає, що не виключено можливість необережного або умисного пошкодження автомобіля самим позивачем під час знаходження автомобіля у його володінні, коли він 30.04.2011 року прибув на автостоянку і залишив стояночне місце, а пошкодження тримача переднього номерного знаку могло статися при постановці позивачем автомобіля на парко місце внаслідок притиснення до огороджувальної сітки. Крім того, представник позивача вважає, що неможливо встановити, чи був автомобіль пошкоджений під час зберігання чи під час перебування у володінні позивача.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, позивач є власником автомобіля НОМЕР_1 (а.с.11).

Як вбачається з копії договору від 17.08.2009 року, оригінал якого було оглянуто під час судового засідання, позивач уклав договір з відповідачем в особі голови кооперативу автостоянок «Піонерський» ОСОБА_11, відповідно до якого кооператив «Піонерський» приймає під охорону транспортний засіб ОСОБА_1 і зобов»язується забезпечити його схоронність згідно вимог Правил, а у випадку угону, розукомплектації або пошкодження під час зберігання нести відповідальність відповідно до встановленого законодавством порядку. Позивач зобовязувався виконувати встановлені вимоги правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, Статуту кооперативу і рішень правління кооперативу «Піонерський» та щомісячно, не пізніше 30 (31) числа, по встановленому тарифу здійснювати оплату за поточний місяць в касу кооперативу (а.с.9).

Як пояснив в судовому засіданні позивач, проти чого не заперечували представники відповідача і це підтвердили свідки, він має постійне паркомісце на автостоянці, перепустку для проїзду на її територію, постійно користується автостоянкою та своєчасно сплачує за надані послуги, вносячи кошти в касу кооперативу, що свідчить про фактичне виконання сторонами умов вищевказаного договору. Також, про те, що між сторонами дійсно укладено договір про зберігання, свідчить і журнал обліку транспортних засобів на автостоянці «Піонерська», відповідно до якого позивач користується парко місцем № 683 тимчасово з 25.11.2008 року. Вказаний договір підписано ОСОБА_11 як головою кооперативу, який відповідно до Статуту має право на укладання договорів з фізичними та юридичними особами, та скріплено печаткою кооперативу.

Таким чином, з урахуванням змісту договору та дій з боку сторін по його фактичному виконанню, суд не приймає до уваги твердження представників відповідачів про те, що зазначений договір укладався позивачем з ОСОБА_11, як з фізичною особою, а не як з посадовою особою кооперативу, а тому не породжує правових наслідків для відповідача. Посилання представника відповідача ОСОБА_12 на те, що він заперечує проти вимог позивача, оскільки оригінал такого договору відсутній в правлінні, свідчить лише про наявність порушень при веденні діловодства у кооперативі, а не відсутність правовідносин між сторонами.

Тобто, суд вважає встановленим факт укладання між сторонами договору зберігання транспортного засобу.

30.04.2012 року позивачем було виявлено пошкодження належного йому автомобіля, зокрема:

-номерний знак НОМЕР_2 з слідами пошкоджень у вигляді воронкоподібних поглиблень та подряпин;

-пошкоджений пластиковий тримач переднього номера з залишками притискної рамки, який лежав у траві біля переднього бамперу;

-пошкодження правого переднього крила над колесом зі слідами глибокої деформації металу у вигляду воронкоподібних поглиблень та перпендикулярними подряпинами по відношенню до землі, з пошкодженням лаку, фарби та грунту. На підкрилку колеса також видно сліди паралельних подряпин, що нагадують укуси собак;

-свіжі великі подряпини передньої частини капоту в напрямку від лобового скла до краю капоту (решітки радіатора) з пошкодженням лакофарбового покриття до грунту;

-свіжі чисельні подряпини з пошкодженням лакофарбового покриття переднього лівого крила (ближче до лівої фари) завдані перпендикулярно по відношенні до землі;

-дрібні подряпини бампера і решітки радіатора;

-великі подряпини по хрому решітки радіатора.

Вказані пошкодження були зафіксовані в акті про пошкодження транспортного засобу від 30.04.2011 року, складеному та підписаному позивачем, свідками ОСОБА_13, ОСОБА_3 та охоронцями автостоянки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.14).

В подальшому, 04.05.2011 року позивач звернувся до Деснянського РУГУ МВС України в м.Києві з заявою (повідомленням) про злочин, яка була зареєстрована в ЖРЗПпЗ під № 7392 від 04.05.2011 р. і, за результатами розгляду якої, 06.05.2011 року дільничним інспектором Деснянського РУ ГУ МВС України в м.Києві майором міліції ОСОБА_6 було винесено Постанову № 5508 про відмову в порушенні кримінальної справи за ознаками злочину передбаченого, ст.194 КК України (а.с.13, 14, 15, 16).

Відповідно до ОСОБА_8 №1715 про оцінку майна (автотоварознавче дослідження) від 11.05.2011 року, матеріальний збиток завданий позивачу, як власнику автомобіля НОМЕР_1, внаслідок пошкодження складає 7896,14 грн. (сім тисяч вісімсот девяносто шість гривень 14 коп.). Крім того, на оплату за проведення вказаного дослідження ним (позивачем) сплачено 350 грн. (а.с.35, 140-157).

Відповідно до ч.1 ст.936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов»язується зберігати річ, яка передається їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно ч.1 ст.942 ЦК України, зберігач зобов»язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Як передбачено ч.1 ст.950 ЦК України, за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Водночас, як вбачається з наданої суду копії статуту кооперативу по експлуатації автостоянок «Піонерський» (а.с.102-110), зокрема з розділу 2, кооператив створено з метою надання послуг по зберіганню та технічному обслуговуванню транспортних засобів, створення належного автосервісу та отримання прибутку.

Відповідно до п.3.1 статуту, одними з видів діяльності кооперативу є будівництво та експлуатація автостоянок для зберігання транспортних засобів, що знаходяться в особистій власності громадян, надання послуг по зберіганню транспортних засобів, тобто відповідач є професійним зберігачем, а тому на нього поширюється дія ч.2 ст.950 ЦК України, професійний зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі, якщо не доведе, що це сталося внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач, приймаючи її на зберігання, не знав і не міг знати, або внаслідок умислу чи грубої необережності поклажодавця.

Тобто, професійні зберігачі відповідають за схоронність майна незалежно від провини, що також відповідає і загальному правилу ЦК України про можливість відповідальності без вини (ст.614 ЦК України).

Як встановлено в судовому засіданні, і це підтверджено поясненнями сторін та свідків, 24.04.2011 року позивач залишив належний йому автомобіль НОМЕР_1, на зберігання на автостоянці відповідача. При цьому жодних пошкоджень транспортного засобу на момент заїзду автомобіль не мав.

30.04.2011 року охороною стоянки було виявлено, що номерний знак автомобіля було відірвано, про що повідомлено позивача, а в подальшому було виявлено пошкодження автомобіля, про що було складено відповідний акт з участю власника автомобіля, свідків та охоронців.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти позову, посилаючись на те, що позивач виїздив з території автостоянки, був відсутній 20 хвилин, після чого повернувся та викликав охоронців, повідомивши їм про пошкодження автомобіля, тобто ці пошкодження виникли під час перебування автомобіля у володінні позивача поза межами стоянки, про що охороцями було зроблено відповідний запис у журналі.

Суд не приймає ці заперечення до уваги, виходячи з наступного.

Як вказав в судовому засіданні позивач, в той день він мав намір забрати автомобіль зі стоянки для виїзду на автомийку. В першій половині дня йому зателефонували з автостоянки та повідомили про те, що номер від його автомобіля було відірвано, після чого він прибув на автостоянку, в кімнаті охоронців забрав пошкоджений номерний знак і разом з охоронцем вирушив до паркомісця, де побачив пошкодження тримача державного номерного знаку. Оскільки він з охоронцем підійшли до передньої частини автомобіля, роздивлялись пошкодження тримача через огорожу (сітку), крім того, автомобіль був брудний та знаходився у сутінках під навісом, інші пошкодження крил, капоту, бамперу та решітки радіатора одразу ними помічені не були.

Оскільки пересування без номерного знаку заборонено і виникла необхідність в заміні тримача номеру в зв»язку з його ушкодженням, позивач залишив автостоянку для його придбання. При цьому, враховуючи велику відстань від паркомісця до виїзду з автостоянки, він на автомобілі під»їхав до пункту охорони перед виїздом зі стоянки, де залишив автомобіль, а сам громадським транспортом вирушив за придбанням тримача. Повернувшись на автостоянку та зустрівши свідка ОСОБА_3, позивач піднявся до кімнати охорони, де зробив запис у книзі виїзду про те, що виїздить. Однак, під час встановлення тримача виявив інші пошкодження автомобіля, про що невідкладно повідомив охоронців та склав відповідний акт, який було підписано свідками та охоронцями, а також зробив запис у книзі виїзду, що не виїжджав з території автостоянки.

Позивач також зазначив, і це не заперечувалось ні представниками відповідача, ні свідками, що за встановленим порядком на автостоянці, водії роблять запис у книзі виїзду про свій намір виїхати з автостоянки в момент прибуття на неї, а не безпосередньо перед самим виїздом з території стоянки. В зв»язку з цим він спочатку, після придбання тримача зробив запис про виїзд, однак, помітивши пошкодження, зробив запис про те, що він не виїздив, проти чого на той момент не заперечували охоронці.

Виходячи з характеру пошкоджень, вони були завдані собаками, які охороняють автостоянку. Крім того, позивач вказав, що випадок пошкодження автомобілів тваринами на даній автостоянці вже не перший.

Суд приймає до уваги ці пояснення позивача, оскільки вони є послідовними, логічними, не суперечать матеріалам справи та підтверджуються показами свідків.

Так, як пояснив в судовому засіданні свідок ОСОБА_3, 30.04.2011 року він з позивачем мали виїхати на належному позивачу автомобілі на автомийку, в зв»язку з чим він (свідок) прибув на автостоянку, де очікував позивача біля в»їзду на неї. Він помітив автомобіль позивача, який стояв на території автостоянки перед виїздом з її території. Через деякий час до нього підійшов позивач, який повідомив, що було пошкоджено тримач номеру, в зв»язку з чим він їздив придбати новий та рушив на автостоянку. Під час встановлення номерного знаку були виявлені пошкодження у вигляді подряпин на автомобілі, в зв»язку з чим було складено акт, який він (свідок) також підписав. Свідок стверджує, що автомобіль позивача знаходився на автостоянці, з новим тримачем номерного знаку позивач на автостоянку прибув пішки.

Покази вказаного свідка суд приймає до уваги, оскільки вони є послідовними, логічними, не суперечать іншим доказам по справі. Крім того, вказаний свідок не є зацікавленим у результатах розгляду справи.

Допитані в якості свідків охоронці автостоянки ОСОБА_4 та ОСОБА_14 пояснили, що 30.04.2011 року приблизно о 08.00 год. під час прийняття зміни виявили відсутність номерного знаку на автомобілі позивача. Перевіривши за журналом той факт, що позивач номерні знаки від автомобіля не забирав, свідок ОСОБА_14 повернулась на паркомісце, де в траві виявила пошкоджений номерний знак, про що телефоном повідомили позивача. Після того, як позивач прибув на автостоянку та отримав номерний знак, він разом зі свідком ОСОБА_14 вирушили до автомобіля, де виявили пошкодження тримача номерного знаку. При цьому інших пошкоджень виявлено не було. Після цього позивач на власному автомобілі виїхав з території автостоянки, через деякий час повернувся та вказав на пошкодження його автомобіля, про що склав акт, який вони підписали.

Як зазначили свідки, вони зробили запис у книзі обліку транспортних засобів про те, що автомобіль позивача заїхав з пошкодженнями, однак, не вказали, в який час вони зробили такий запис і не змогли пояснити, чому у журналі відсутній підпис позивача про здійснення такого запису, як це передбачено п.12 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених Постановою КМУ від 22.01.1996 року (зі змінами та доповненнями), або чому відсутній акт про відмову позивача поставити свій підпис у журналі. Крім того, свідок ОСОБА_4 вказала, що вказаний запис було зроблено після того, як позивач залишив автостоянку, що ставить під сумнів достовірність цього запису.

Що стосується запису позивача про те, що він не виїздив з території автостоянки, то свідки вказали, що позивач міг самостійно зробити такий запис, жодного акту про те, що він зробив такий запис самовільно, фактично здійснивши виїзд, ними не складалось.

Свідки підтвердили, що дійсно на території автостоянки є собаки, які на даний час знаходяться на прив»язі. На час пошкодження автомобіля позивача собаки вільно пересувалися по території стоянки. Свідки також підтвердили, що були випадки пошкодження автомобілів тваринами.

Покази вказаних свідків в частині підтвердження факту виїзду позивача з автостоянки суд оцінює критично і не приймає до уваги, оскільки свідки є працівниками автостоянки, а тому є зацікавленими особами у розгляді справи, а також не підтверджуються доказами по справі. В іншій частині покази свідків не суперечать зібраним доказам по справі та узгоджуються між собою та поясненнями сторін, а тому заслуговують на увагу.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що перебував у ремонтній зоні неподалік від паркомісця позивача, бачив, що позивач з»їхав з місця паркування, однак не бачив, чи дійсно позивач виїздив з території автостоянки. Про те, що позивач виїхав зі стоянки на автомобілі, він зробив висновок самостійно зі слів позивача, який йому пояснив, що їздив купувати новий тримач для номеру. Він бачив пошкодження автомобіля позивача, в зв»язку з чим підписав відповідний акт. Свідок також підтвердив, що територія стоянки охороняється собаками, які на час пошкодження вільно пересувались територією, на даний час знаходяться на прив»язі, а також вказав, що чув про випадки пошкоджень автомобілів на даній стоянці тваринами.

Суд приймає покази свідка до уваги, окрім його висновку про те, що позивач виїздив за тримачем для номерного знаку на автомобілі, оскільки це є припущенням свідка, що ґрунтуються на помилковому розумінні пояснень позивача.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає встановленим той факт, що пошкодження автомобіля позивача відбулося в період його зберігання на території автостоянки, а тому приймає до уваги акт пошкодження транспортного засобу, складений 30.04.2011 року. Також суд враховує і те, що при складанні акту жодних заперечень з боку охоронців стоянки не було, про що свідчать їх підписи.

Той факт, що пошкодження не були виявлені одразу при прибутті до паркомісця позивача разом з охоронцем, не свідчать про їх відсутність у той момент.

Відповідачем також не надано доказів того, що ці пошкодження були завдані автомобілю під час, коли він знаходився у володінні позивача (як встановлено судом це момент виїзду з паркомісця і залишення його біля приміщення охорони).

Що стосується посилань представників відповідача на те, що позивачем над паркувальним місцем самовільно встановлено навіс, що створило перешкоди для належного виконання обов»язків по зберіганню транспортних засобів з боку відповідача, оскільки навіс обмежує оглядовість паркомісця, то суд ці посилання до уваги не приймає, оскільки як встановлено в судовому засіданні, випливає з пояснень позивача та підтверджується показами свідків, навіси над паркомісцями можуть бути встановлені лише за погодженням з головою кооперативу, даний навіс розташований над чотирма паркомісцями, а не тільки над паркомісцем позивача. Крім того, свідок ОСОБА_13 вказав, що даний навіс було встановлено за дорученням попереднього голови кооперативу ОСОБА_11 ще до того, як позивач почав ставити свій автомобіль на це паркомісце.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується розміру заподіяної матеріальної шкоди, то суд погоджується з визначеним розміром і не приймає до уваги твердження представників відповідача про те, що при розрахунку її розміру враховувалась вартість робіт з відновлення деталей, які не були пошкоджені, зокрема шумоізоляція капоту, форсунки склоомовачів, ущільнення капота, позначення типу на кришці задка тощо.

При цьому, суд виходить з того, що види робіт по переліченим деталям при складанні звіту зазначенні, як с/у, тобто «снятие/установка», а не заміна чи ремонт, що є необхідним під час проведення ремонтних робіт.

Крім того, заперечуючи проти розміру заподіяної матеріальної шкоди, представники відповідача з клопотанням про призначення авто товарознавчої експертизи не звертались, інших доказів на спростування вказаного висновку не надали, а тому в якості обґрунтування розміру матеріальної шкоди суд приймає наданий позивачем ОСОБА_8 №1715 про оцінку майна (автотоварознавче дослідження) від 11.05.2011 року, яким розмір матеріальних збитків позивачу визначено у розмірі 7896 грн. 14 коп., а також квитанцію про понесення витрат позивачем за складання такого звіту в сумі 350 грн.

Суд також вважає, що відповідачу була заподіяна моральна шкода, при визначенні розміру якої виходить з наступного.

У справах за позовами щодо виконання зобов»язань за договором, вимоги про відшкодування моральної шкоди можуть бути задоволені, коли така відповідальність передбачена законодавством, що регулює такі правовідносини. Правовідносини, що склались між сторонами щодо зберігання транспортного засобу, належного позивачу, регулюються також і ЗУ «Про захист прав споживачів», про що безпосередньо зазначено у п.8 Правил зберігання автотранспортних засобів на автостоянках, затверджених Постановою КМУ від 22.01.1996 року (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Оскільки суд вважає доведеними та обґрунтованими вимоги позивача щодо наявності права на таке відшкодування, оскільки внаслідок пошкодження автомобіля і невиконання відповідачем зобов»язань за договором він терпить і продовжує терпіти тяжкі душевні страждання, змушений звертатися до різних інстанцій за захистом своїх прав, що призвело змін в організації його життя і вимагало додаткових зусиль для відновлення морального стану, то визначає розмір відшкодування моральної шкоди у 1000 грн., що на думку суду відповідає принципам співмірності та розумності.

В зв»язку з частковим задоволенням позовних вимог, відповідно до положень ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір розмірі 82 грн. 46 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. та витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги в розмірі 2500 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 88, 179, 212, 214, 233 ЦПК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», Правилами зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених Постановою КМУ від 22.01.1996 року (зі змінами та доповненнями), ст.ст.936, 937, 942, 943, 950, 977 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Кооперативу по експлуатації «Піонерський» на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 8246 грн. 14 коп., у відшкодування моральної шкоди 1000 грн., судовий збір у розмірі 82 грн. 46 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., витрати, понесені на правову допомогу в сумі 2500 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: