АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/3315/12 Справа № 2-2775/11 Головуючий у 1 й інстанції - Шестакова З.С. Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2012 року м. Дніпропетровськ 17 травня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого -

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до міського комунального виробничого підприємства «Дніпроводоканал», про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2009 року позивачі ОСОБА_6 і ОСОБА_7 звернулись до суду з даними позовами посилаючись на те, що 15 серпня 2007 року ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 проводилися роботи по укладанню каналізаційних труб на будівельному майданчику, що розташований по АДРЕСА_1. У зв'язку з порушенням водієм екскаватору, працівником МКВП «Дніпроводоканал», ОСОБА_12 правил безпеки під час проведення робіт з підвищеною небезпекою, стався обвал ґрунту зі стін траншеї, внаслідок чого всі троє громадян загинули. ОСОБА_6 і ОСОБА_7 перебували у зареєстрованих шлюбах із загиблими, відповідно, ОСОБА_11 і ОСОБА_10 та пережили душевні страждання у зв»язку зі смертю чоловіків, тому на підставі ст.ст. 1167, 1168 ЦК України просили суд стягнути на користь кожної моральну шкоду у розмірі одного мільйону гривень.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2010 року справа № 2-1179/10 за позовом ОСОБА_6 та справа № 2-2377/09 за позовом ОСОБА_7 об'єднані в одне провадження.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2010 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 та ОСОБА_7 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування оскарженого та направлення справи до суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне оскаржуване рішення скасувати з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог у повному обсязі, місцевий суд виходив з того, що підстави для задоволення позовів відсутні, оскільки не встановлена вина МКВП «Дніпроводоканал» у заподіянні шкоди позивачам, однак з таким висновком суду погодитись не можна.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 15 серпня 2007 року ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 проводилися роботи по укладанню каналізаційних труб на закритому будівельному майданчику ТОВ ТБК «Валган», що розташований по АДРЕСА_1.

У зв'язку з порушенням водієм екскаватору, працівником МКВП «Дніпроводоканал», ОСОБА_12 правил безпеки під час проведення робіт з підвищеною небезпекою, стався обвал ґрунту зі стін траншеї, внаслідок чого ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 загинули (т. 1 а.с. 5, т. 2 а.с. 7, 10 - 16).

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2009 року, який набрав законної сили, ОСОБА_12 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, а позовні заяви ОСОБА_6 і ОСОБА_7 залишені без розгляду (т. 2 а.с. 10 -16).

Вказаним вироком суду встанолвено, 15 серпня 2007 року для ОСОБА_12, що виконував копання траншеї з використанням екскаватора на базі автомобіля «Татра» держномер НОМЕР_1, був робочим днем, завдання прослідувати на територію будівельного майданчика по АДРЕСА_1 для виконання робіт по укладанню каналізаційних труб він отримав від заступника керівника дільниці МКВП «Дніпроводоканал», який здійснював керівництво роботою та визначив необхідний обсяг проведення цих робіт (т. 2 а.с. 10 -16).

Станом на 15 серпня 2007 року автомобіль «Татра», держномер НОМЕР_1, перебував у володінні МКВП «Дніпроводоканал» і наказом №199 від 27.02.2006 року даний транспортний засіб був закріплений за працівником МКВП «Дніпроводоканал» - машиністом екскаватора ОСОБА_12

Також судом встановлено, що станом на 15 серпня 2007 року позивачки перебували у зареєстрованих шлюбах із загиблими, відповідно, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 та пережили душевні страждання у зв»язку зі смертю чоловіків (т. 1 а.с. 5, 6, т. 2 а.с. 6, 17).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У ч. 2. ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. Підприємницькі товариства, кооперативи відшкодовують шкоду, завдану їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від імені товариства чи кооперативу.

У п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" №6 від 27.03.1992, з відповідними змінами та доповненнями, роз»яснено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо).

У п. 5 постанови пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" №6 від 27.03.1992, з відповідними змінами та доповненнями, зазначено, що при розгляді справ про відшкодування шкоди за ст. 441 ЦК суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 440 ЦК, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації. Господарські (підприємницькі) товариства, кооперативи відповідають за шкоду на підставі ст. 441 ЦК у випадках її заподіяння як їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від їх імені, так і особами, які виконують роботу за трудовим договором.

У п. 9 постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995, з відповідними змінами та доповненнями, роз»яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що станом на 15 серпня 2007 року володільцем джерела підвищеної небезпеки - автомобіля «Татра», держномер НОМЕР_1 - був МКВП «Дніпроводоканал», зважаючи на те, що смерть ОСОБА_10 і ОСОБА_11 заподіяна з вини ОСОБА_12 під час перебування останнього у трудових відносинах з відповідачем МКВП «Дніпроводоканал» та у зв»язку з виконанням ним трудових обов»язків, колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь кожної з позивачок моральної шкоди у відповідності до п. 1 ч. 2. ст. 1167, ч. 1 ст. 1172 ЦК України.

Колегія звертає увагу, що докази виконання постраждалими ОСОБА_10 і ОСОБА_11, які були працівниками МКВП «Дніпроводоканал», своїх трудових обов»язків під час нещасного випадку суду не надані. Крім того, встановлення факту настання смерті зазначених осіб у зв»язку з виконанням ними трудових обов»язків є предметом розгляду іншої цивільної справи за позовом прокурора Індустріального району м. Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_13, ОСОБА_7, ОСОБА_6 до МКВП «Дніпроводоканал» про встановлення факту що має юридичне значення, яка перебуває в провадженні Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська та до цього часу по суті не розглянута.

Твердження представника відповідача про загибель ОСОБА_10 і ОСОБА_11 не під час виконання трудових обов»язків не спростовує наявність обов»язку МКВП «Дніпроводоканал» відшкодувати позивачам моральну шкоду на підставі п. 1 ч. 2. ст. 1167, ч. 1 ст. 1172 ЦК України.

Посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_12 заподіяв шкоду не у зв»язку з виконанням виробничого завдання є надуманими та спростовуються зібраними у справі доказами, зокрема, вироком суду, що набрав законної сили.

Крім того, у суді не доведено наявність договірних правовідносин між ТОВ ТБК «Валган» та МКВП «Дніпроводоканал» з приводу виконання робіт по укладанню каналізаційних мереж на будівельному майданчику по АДРЕСА_1.

Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_6, колегія приймає до уваги характер та обсяг душевних страждань позивачки, пов»язаних з раптовою смертю її чоловіка ОСОБА_11, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, необхідність самостійно виховувати спільного із загиблим сина ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 2 а.с. 6, 17). Виходячи з викладеного, із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія дійшла висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_6 моральної шкоди у необхідному та достатньому розмірі 25000,0 грн.

Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_7, колегія приймає до уваги характер та обсяг душевних страждань позивачки, пов»язаних з раптовою смертю її чоловіка ОСОБА_15, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках (т. 1 а.с. 5, 6). Виходячи з викладеного, із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія дійшла висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_7 моральної шкоди у необхідному та достатньому розмірі 25000,0 грн.

Отже, згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 4 ст. 61 ЦПК України передбачено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Зважаючи на те, що викладені вище обставини районний суд до уваги не взяв, оскаржуване рішення ухвалене з порушенням вимог матеріального та процесуального закону, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави судового збору у розмірі 500,0 грн.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2010 року - скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з міського комунального виробничого підприємства «Дніпроводоканал» на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 25000 (двадцяти п'яти тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з міського комунального виробничого підприємства «Дніпроводоканал» на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 25000 (двадцяти п'яти тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з Міського комунального виробничого підприємства «Дніпроводоканал» на користь держави судовий збір у розмірі 500 (п'ятсот) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді