АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/1146/12 Справа № 22-ц/490/1146/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1А Доповідач - Котушенко С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2012 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2010 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна та зустрічним позовом про усунення перешкод у реалізації права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (після зміни прізвища Радченко) про поділ майна. Позивач вказував на те, що з 2003 року проживав з відповідачкою однією сімєю. В 2004 році ними була придбана квартира АДРЕСА_1, яка зареєстрована на імя відповідачки.

Перед новорічними святами 2009 року відповідачка поїхала до своїх батьків і не повернулась, заявила, що не бажає жити в м.Зеленодольську. Він пропонував сплатити їй вартість частини квартири, але вона відмовилася.

Посилаючись на те, що вказана квартира придбана під час спільного проживання, позивач просив визнати її спільною сумісною власністю, визнати за ним та відповідачкою право власності на 1/2 частину квартири за кожним.

В серпні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом про усунення перешкод у реалізації права власності. В обґрунтування позову посилалась на те, що квартира є її власністю, оскільки придбана за кошти, які вона взяла у борг в сумі 3 000 доларів США та за її особисті гроші в сумі 500 доларів США, які вона отримала від продажу належної їй квартири.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 відмовляється виїхати з квартири, ОСОБА_2 просила усунути перешкоди у реалізації права власності на належну їй квартиру шляхом виселення його з квартири.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено, а у задоволенні позову ОСОБА_2Є відмовлено.

Додатковим рішенням від 29 листопада 2010 року суд вирішив питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення як незаконного та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.74 СК України, якщо чоловік та жінка проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Встановивши, що проживаючи однією сімєю з серпня 2003 року без реєстрації шлюбу, сторони 20 серпня 2004 року придбали квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована на імя відповідачки, суд першої інстанції обґрунтовано визнав цю квартиру спільною сумісною власністю сторін, визнав за кожним з них право власності на 1/2 частину квартири та відмовив у задоволенні зустрічного позову про виселення ОСОБА_3 з даної квартири.

При встановленні зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про незастосування судом позовної давності до вимог ОСОБА_3 не є підставою для скасування рішення з огляду на наступне.

У відповідності з ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Даних про подання до ухвалення оскарженого рішення ОСОБА_2 заяви про застосовування позовної давності матеріали справи не містять. Крім того, перебіг строку давності на звернення з позовом про право власності на квартиру починається не з часу її придбання, а від дня, коли особа довідалася про факт порушення свого права (ст.261 ЦК України).

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи не мають правового значення для вирішення спору, висновки суду першої інстанції не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, доказам у справі дана оцінка відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, підстав для скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: