Справа № 401/3061/12
(2-п/401/57/12)
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Спаї В.В.,
при секретареві - Конькової А.О.,
за участі представника позивача ОСОБА_1,
за участі відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську заяву відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення,
Відповідачі звернулися до суду із заявою про перегляд рішення, ухваленого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 24.01.2012 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення, в її обґрунтування посилаючись на те, що з поважних причин не мали змоги прибути до суду задля участі у судовому розгляді справи (необізнаність із розглядом справи судом), на те, що у квартирі АДРЕСА_1 мешкає неповнолітня дитина та не було отримано згоди органу опіки та піклування на її виселення, та про яку позивачем було замовчено при зверненні до суду.
Разом з тим, відповідно до заяви відповідачів про перегляд заочного рішення вони вселилися у дану квартиру та зареєстрували місце проживання за згодою колишнього власника; не зважаючи на те, що він помер, зазначене не припиняє родинних стосунків із ним. Разом з тим, неповнолітня дитина є онукою покійного ОСОБА_7О, іншого житла відповідачі не мають, та, не зважаючи на те, що у ОСОБА_2 є квартира, проживання в ній доньки ОСОБА_3 неможливо, оскільки дане житло не придатне для проживання та окрім того відповідач ОСОБА_2 вимушена винаймати собі житло, оскільки жити двома сімями неможливо.
У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 підтримала вимоги заяви повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним у заяві, та просила суд повністю її задовольнити. Інші відповідачі у судове засідання не зявилися, та відповідно до пояснень відповідача ОСОБА_2 інший відповідач ОСОБА_5 доглядає хвору дитину, а причина, з якої незявився у судове засідання відповідач ОСОБА_6 їй невідома, останній не мешкає за однією адресою з її донькою. За згодою учасників процесу суд розглядав заяву відповідачів у відсутності відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_3
Заслухав пояснення учасників процесу (представник позивача заперечував проти задоволення заяви, наголошуючи на тому, що відповідач ОСОБА_8, надаючи пояснення в даному судовому засіданні, підтвердила надходження до поштової скриньки листів із прохання зявлення до поштового відділення для отримання кореспонденції із суду), утім, свідомо ігнорувала необхідність їх отримання, повідомив про те ,що не маж сенсу бігати на пошту та їх забирати; разом з тим, відповідно до пояснень представника позивача відповідачі не мають жодного відношення до житлового приміщення, не доводяться родичами померлому ОСОБА_7 тощо. На переконання представника позивача заява відповідачів є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Заслухав пояснення учасників процесу, суд дійшов до висновку про наявність підстав для залишення заяви відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_3 без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Отже, виходячи зі змісту даної правової норми, скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з'явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин та докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Що стосується того, що відповідачі не з'являлися в судові засідання, не повідомив про причини неявки з поважних причин, оскільки не були обізнані про розгляд справи судом, то зазначене спростовується матеріалами справи та поясненнями самого відповідача ОСОБА_8 в даному судовому засіданні, яка пояснила про відсутність сенсу бігати на пошту та забирати листи.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України; відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За розгляду справи позивач, на переконання суду, довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України, та, розглядаючи цивільну справу, судом відповідно до закону були встановлені факти та відповідні правовідносини, та, оскільки для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення та лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку, утім, дані умови судом при розгляді даної заяви про скасування заочного рішення встановлені не були.
Позивач (донька померлого ОСОБА_7О.) є власником квартири АДРЕСА_1 у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом; право власності зареєстровано у встановленому законом порядку. При цьому є помилковим з огляду на матеріали судової справи посилання відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_3 про те, що вони є членами родини померлого: шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 був розірваний (у відповідності до свідоцтва 06.11.2006 р. зроблений відповідний запис), колишнє подружжя мешкало окремо, що й не заперечувалося відповідачем ОСОБА_8 у судовому засіданні, інших дітей померлий не мав.
Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК.
За наведених вище обставин підстав для задоволення заяви не вбачається, тому, керуючись ст. ст. 231, 210 ЦПК України, суд
Заяву відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення від 24.01.2012 р. залишити без задоволення.
Розяснити відповідачеві, що заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя