Справа № 1329/2-879/11 Головуючий у 1 інстанції: Гуцал І.П.
Провадження № 22-ц/1390/3754/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.

при секретарі: Рванцової О.О.

з участю : ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 23 лютого 2012 року по справі за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_4, ОСОБА_13, ОСОБА_14 до ОСОБА_7 та Камянобрідської сільської ради Яворівського району Львівської області, з участю треті особи ОСОБА_6, управління Держкомзему у Яворівському районі Львівської області, про усунення перешкод у користуванні спільним проходом, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено частково. Визнано частково недійсною приватизацію земельної ділянки площею 0,2500 га, яка розташована в с.Камянобрід Яворівського району Львівської області та державний акт на право власності на землю серії ЯД №525015 від 11 червня 2008 року, виданий ОСОБА_7, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01.08.464.00009, в частині визначеного проходу.

Зобовязано ОСОБА_7 демонтувати встановлені ним дві брами на спільному проході між його присадибною земельною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_6 не чинити перешкод позивачам в користуванні спільним проходом з центральної вулиці до низу (земель запасу).

Зобовязано Камянобрідську сільську раду Яворівського району Львівської області визначити прохід на місцевості з центральної вулиці с.Камянобрід Яворівського району Львівської області між господарствами ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до низу (земель запасу), які проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті позовних вимог відмовлено.

Проведено розподіл судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_7 Вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповно зясованих обставинах справи.

Стверджує, що у відповідності до рішення Камянобрідської сільської ради №110 від 25 січня 2008 року була йому надана у власність земельна ділянка загальною площею 0,2879 га. На підставі даного рішення було замовлено виготовлення технічної документації із землеустрою щодо підготовки та видачі державного акту на право власності на землю. Під час виготовлення технічної документації на землю та винесення меж ділянки в натурі такі були погоджені, в тому числі і з суміжним землекористувачем ОСОБА_6, що підтверджується актом встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористування. Вказує, що з викопіювання генплану забудови с.Камянобрід, а також абрису та кадастрового плану земельної ділянки вбачається, що проходу чи дороги між його ділянкою та ділянкою ОСОБА_6 не існує, хоча вказує, що такий прохід існував, так як він раніше, багато років назад добровільно виділив із земельної ділянки, якою користувався, даний прохід. Йому сусіди заборонили ходити іншою стежкою, тому він перегородив цей прохід. Зазначає, що відповідно до довідок Камянобрідської сільської ради, головного архітектора Яворівського району та управління земельних ресурсів у Яворівському районі під час приватизації не було встановлено жодних обмежень та обтяжень користування земельною ділянкою, не було обумовлено жодних прав інших осіб в користуванні його земельною ділянкою. Крім того, сільською радою не виносилося жодних рішень щодо встановлення проходу чи дороги між його ділянкою та ділянкою ОСОБА_6 як місця загального користування. Оскільки межі земельної ділянки відповідають встановленим межам згідно технічної документації та актів на право власності на земельні ділянки позов не підлягає до задоволення. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Встановлено, що 26 липня 2010 року позивачі звернулися до Камянобрідської сільської ради із письмовою заявою щодо вирішення питання про відновлення спільного проходу, який існував між господарством ОСОБА_6 та ОСОБА_7, який загороджено останнім.

З матеріалів справи, а саме з рішення Камянобрідської сільської ради Яворівського району Львівської області №110 від 25 січня 2008 року вбачається, що ОСОБА_7 була надана у власність земельна ділянка загальною площею 0,2879 га.

З Державного акту на право власності на земельну ділянку від 11 червня 2008 року вбачається, що ОСОБА_7 є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, що розташована в с.Камянобрід Яворівського району Львівської області, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

З Державного акту на право власності на земельну ділянку від 11 червня 2008 року вбачається, що ОСОБА_7 є власником земельної ділянки площею 0,0379 га, для ведення особистого селянського господарства.

Актом встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористування від 2 квітня 2008 року стверджується, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в присутності землевпорядника Камянобрідської сільської ради погодили межі їх суміжних земельних ділянок.

З державного акту на право власності на землю від 31 січня 2000 року вбачається, що ОСОБА_6 передана у власність земельна ділянка площею 0,2943 га, яка розташована у с.Камянобрід Яворівського району Львівської області, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

Викопіюванням суміжних земельних ділянок ОСОБА_7 та ОСОБА_6 стверджується, що спільний прохід між ними дійсно закритий.

Існування спільного проходу між земельними ділянками ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підтверджується викопіюванням з генплану, затвердженого на підставі рішення виконкому Яворівського районної ради народних депутатів від 19 травня 1988 року №163.

Встановлено, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 була усна добровільна згода про існування проходу від центральної дороги до низу (земель запасу). Під час підписання акту існуючих суміжних меж, ОСОБА_7 зобовязався залишити прохід між їхніми земельними ділянками.

Відповідно до ч.3 ст.83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Статтею 212 ЗК України передбачено повернення самовільно зайнятих земельних ділянок: самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними; приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб які самовільно зайняли земельні ділянки; повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

На підставі аналізу наявних у справі доказів суд прийшов до висновку, що спірний спільний прохід між земельними ділянками ОСОБА_7 та ОСОБА_6 існував, однак після приватизації у 2008 році ОСОБА_7 земельної ділянки такий було перекрито, чим порушується право інших осіб, у тому числі-позивачів.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

З такими висновками слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 23 лютого 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: