БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/1007/2735/2012, справа № 1007/8990/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» жовтня 2012 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

при секретарі - Самарець А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: виконавчий комітет Калинівської селищної ради й Калинівська селищна рада Броварського району Київської області, Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області, про встановлення факту прийняття спадщини й визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

У серпні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувала тим, що 03 листопада 1989 року помер її батько ОСОБА_4 На час смерті батька ОСОБА_4 вона була неповнолітньою й проживала у спадковому будинку. Фактично спадщину після смерті батька вона прийняла. Разом із тим, у подальшому, а саме 01 лютого 2011 року, під час подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, яка померла 19 листопада 2010 року, вона довідалася про те, що речові права на будинок № 17 по вулиці Садовій в селищі міського типу Калинівка Броварського району Київської області були оформлені виключно на матір. Просить суд: - встановити факт прийняття нею спадщини, яка відкрилася після смерті її батька ОСОБА_4, який помер 03 листопада 1989 року; - визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину будинку № 17 по вулиці Садовій в селищі міського типу Калинівка Броварського району Київської області.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 позов підтримали й просили його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 позов не визнав й просив у його задоволенні відмовити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_8 позовні вимоги ОСОБА_1 визнала й не заперечувала проти задоволення позову.

У судове засідання треті особи: виконавчий комітет й Калинівська селищна рада Броварського району Київської області, а також Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області представників не направили. Надали до суду письмові клопотання про розгляд цієї цивільної справи у відсутність їхніх представників.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявилися у судове засідання, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 є дітьми ОСОБА_4, який помер 03 листопада 1989 року, та ОСОБА_5, яка померла 19 листопада 2010 року.

Із копії спадкової справи до майна померлого 03 листопада 1989 року ОСОБА_4 видно, що його спадкоємцем була ОСОБА_5, яка із заявою про прийняття спадщини звернулася до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області 15 травня 1990 року. Позивач ОСОБА_1 звернулася до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 01 лютого 2011 року.

Із відміток державного нотаріуса Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області на заяві ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 видно, що місце відкриття спадщини встановлено по довідці Калинівської селищної ради від 28 січня 2011 року № 91, в якій вказано про постійну прописку та проживання спадкодавця у спадковому будинку та його виписку у звязку із смертю. Факт прийняття спадкоємцем спадщини, а також підстава для звільнення від сплати державного мита встановлена по довідці Калинівської селищної ради від 28 січня 2011 року № 91, в якій зазначено про постійну прописку та проживання спадкоємця у спадковому будинку та відсутня інформація про його виписку (а.с.70).

Як вбачається із копії спадкової справи до майна померлої ОСОБА_5 із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися: - ОСОБА_1, - ОСОБА_8, - ОСОБА_2.

За життя ОСОБА_5, а саме 25 грудня 2009 року, склала заповіт, за яким все своє майно заповіла ОСОБА_2. Цей заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Калинівської селищної ради ОСОБА_9

Із копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13 жовтня 2010 року та витягу про державну реєстрацію прав від 13 жовтня 2010 року видно, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належав житловий будинок № 17 по вулиці Садовій в селищі міського типу Калинівка Броварського району Київської області.

Згідно із копіями довідок виконавчого комітету Калинівської селищної ради від 28 січня 2011 року №№ 91, 92 на день смерті ОСОБА_4 був зареєстрований та постійно проживав в селищі міського типу Калинівка по вулиці Садовій, 17. На день його смерті у цьому будинку були зареєстровані: ОСОБА_5 (дружина), ОСОБА_2 (син), ОСОБА_10 (донька). Особовий рахунок № 416 на цей будинок рахується за ОСОБА_4.

З довідки Калинівської селищної ради від 18 травня 2011 року № 505 та копії акту депутата цієї селищної ради ОСОБА_11 від 12 квітня 2011 року видно, що ОСОБА_5 на день смерті була постійно зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. На день її смерті за даною адресою були зареєстровані, але не проживали: ОСОБА_1, ОСОБА_12, ОСОБА_13 Крім того, в акті депутата зазначається, що ОСОБА_1 не проживала за цією адресою із 1989 року по 02 січня 2011 року.

За змістом статей 3, 234 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У суді підлягають встановленню юридичні факти, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області прийнята заява ОСОБА_1 й встановлено факт прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_4 За інших обставин державний нотаріус вчинив би іншу нотаріальну дію щодо цієї заяви. Також дії нотаріуса щодо прийняття заяви та встановлення факту прийняття спадщини не оскаржувалися й протиправними не визнавалися.

Відповідно до статей 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Подібні положення містяться й у статтях 1268, 1269 Цивільного кодексу України (який діє на час розгляду справи).

Дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що у судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 не доведено необхідність встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_4 й надані нею докази не дають можливості дійти до беззаперечного висновку про те, що позивач дійсно на той час фактично проживала у спірному будинку.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 зазначила про те, що після смерті батька ОСОБА_4 між нею та її матірю ОСОБА_5 була домовленість не вирішувати за її життя у судовому порядку питання щодо оформлення речових прав на будинок. Лише 01 лютого 2011 року їй стало відомо про те, що спірний будинок оформлено на ОСОБА_5

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_7 наполягав на застосуванні строку позовної давності у спірних правовідносинах.

Статтями 71, 76 Цивільного кодексу Української РСР визначено, що загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), становить три роки. Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Згідно із статтями 256, 257, 261 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд приходить до висновку про те, що строк позовної давності позивачем ОСОБА_1 із вимогами про встановлення факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, який помер 03 листопада 1989 року, пропущено. Питання про його поновлення зі сторони позивача у судовому засіданні не порушувалося.

Між тим, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її вимог про встановлення факту прийняття спадщини через їхню недоведеність. Надана позивачем довідка виконавчого комітету Калинівської селищної ради від 28 січня 2011 року № 91 містить інформацію лише щодо реєстрації певних осіб у спірному будинку станом на 1989 рік. Жодних інших доказів щодо постійного проживання у цьому будинку ОСОБА_1 станом на 1989 рік до суду позивачем не надано.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України чітко визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд розглядає цивільні справи, з урахуванням вимог статті 157 ЦПК України щодо строків розгляду справ, не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 в частині визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку № 17 по вулиці Садовій в селищі міського типу Калинівка Броварського району Київської області задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З копій свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13 жовтня 2010 року й витягу про державну реєстрацію прав від 13 жовтня 2010 року видно, що житловий будинок № 17 з відповідними надвірними будівлями по вулиці Садовій в селищі міського типу Калинівка Броварського району Київської області належав на праві приватної власності ОСОБА_5. Свідоцтво про право власності видане виконавчим комітетом Калинівської селищної ради 13 жовтня 2010 року.

Таким чином, спірне нерухоме майно набуте ОСОБА_5 не в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 На час розгляду цієї цивільної справи свідоцтво про право власності на нерухоме майно не скасоване.

З огляду на викладене, враховуючи обрані позивачем ОСОБА_1 способи захисту порушених прав, суд приходить до висновку, що цей позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 212 215 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин