АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 22-ц/491/872/12 Головуючий в 1-й інстанції
Категорія - 27 (І) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

11 квітня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.

суддів: Митрофанової Л.В., Зубакової В.П.

при секретарі: Бадалян Н.О.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 січня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2008 року Відкрите акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором кредиту, посилаючись на неналежне виконання відповідачами зобовязань за укладеним кредитним договором від 02.04.2007 року, забезпеченим порукою, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 06.10.2008 року в сумі 98917,62 грн.

Оскільки відповідачі в добровільному порядку не погашають заборгованість, позивач просив суд стягнути її розмір з відповідачів солідарно, а також 989,18 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 січня 2009 року, описку в якому виправлено ухвалою того ж суду від 03.04.2009 року, позов ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість в сумі 98917,62 грн., а також 989,18 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 ставить питання по скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права щодо належного повідомлення відповідачів про розгляд справи та відсутність правових підстав для ухвалення по справі заочного рішення. Порушення норм матеріального права вбачає в неврахуванні судом того, що позивач не довів розмір заборгованості, оскільки він не надав належних доказів тому, а саме: виписки з позичкового рахунку боржника, квитанцій про сплату, не підтвердив відповідність суми боргу в доларах гривневому еквіваленту. Крім того, позивачем не доведено розміру пені, який втричі перевищує суму боргу, а також не враховано, що договір поруки припинив свою дію, а тому вимоги до ОСОБА_6 є безпідставними.

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», який є правонаступником ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», заперечує проти доводів апеляційної скарги й просить відмовити в її задоволенні й залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 квітня 2007 року між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 74/07-МК, згідно умов якого позивач надав відповідачу ОСОБА_4 кредит на суму 5000 доларів США, зі сплатою відсотків за користуванням кредиту в розмірі 22 % річних з терміном погашення кредиту не пізніше 01.04.2008 року.

В забезпечення виконання зобовязань за укладеним кредитним договором між відповідачем ОСОБА_6 та позивачем 02 квітня 2007 року укладено договір поруки № 74/07-МП.

У звязку з невиконанням ОСОБА_4 взятих на себе зобовязань щодо погашення кредиту, сплати відсотків за його користування станом на 06.10.2008 року виникла заборгованість, яка становить 98917 гривень 62 копійки й складається з 20586 гривень 30 копійок простроченої заборгованості за кредитом, 5323 гривень 58 коп. простроченої заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом, 62612 гривень 09 коп. пені за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту та 10395 гривні 65 копійок пені за прострочку сплати відсотків.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з факту неналежного виконання зобовязання за укладеним кредитним договором боржником ОСОБА_4 в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, й права банку вимагати від відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6, як солідарних боржників, виконання зобовязання, строк якого настав.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 526 ЦК України встановлюється обовязок виконання зобовязання належним чином у відповідності до умов договору, цивільного кодексу та інших нормативно-правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Умовами п.п.3.2 п.3 кредитного договору № 74/07-МК від 02.04.2007 року сторони погодили, що погашення заборгованості за виданими кредитними коштами здійснюється позичальником щомісяця до 10 числа згідно Графіку погашення заборгованості, який є додатком до договору (а.с. 4-6).

Підпунктом 6.1 п.6 договору встановлена відповідальність позичальника за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний ден прострочення.

Згідно п.п. 7.4 п.7 договір діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Відповідно до п.п.2.1, п.п. 2.2 п.2 укладеного договору поруки № 74/07-МП від 02.04.2007 року сторони погодили, що поручитель відповідає перед кредитодавцем за виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором як солідарний боржник в повному обсязі, включаючи повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом і підвищених процентів, сплату комісійної винагороди, неустойки по основному боргу та процентам, а також по відшкодуванню усіх збитків.

При цьому, згідно п.п. 3.1.1 п. 3.1 у випадку невиконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором у зазначені у договорі строки, поручитель зобовязується не пізніше 2-х банківських днів з моменту повідомлення його кредитором (письмового або телетрансмісійного) про невиконання боржником прийнятих на себе зобовязань сплатити грошову суму, яку вимагає кредитор шляхом її перерахування на рахунок кредитора будь-яким способом, вказаним кредитором.

Договір поруки діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань (п.п. 6.2 п.6 а.с. 7-8).

Судом встановлено факт неналежного виконання умов укладеного кредитного договору боржником ОСОБА_4, що нею не оспорюється.

Як вбачається з матеріалів справи, у звязку з порушенням боржником ОСОБА_4 основного обовязку погашення заборгованості по кредиту, позивачем на адресу боржника та поручителя направлялися повідомлення-вимоги про усунення порушення основного зобовязання, які було ними отримано (а.с. 14-28). Однак, жодних заходів щодо виконання таких вимог відповідачами у відповідності до умов укладених ними договорів здійснено не було.

Отже, встановивши факт неналежного виконання ОСОБА_4 зобовязання за укладеним кредитним договором щодо погашення кредиту, сплати відсотків за його користування та пені відповідно до вищенаведених умов договору, суд першої інстанції відповідно до ст. 554 ЦК України й умов кредитного договору та договору поруки, дійшов вірного висновку про обовязок позичальника ОСОБА_4 та її поручителя ОСОБА_6 нести солідарну відповідальність перед банком щодо погашення заборгованості по кредиту.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_4 про припинення договору поруки, оскільки ОСОБА_4 не є стороною укладеного договору поруки й питання про його припинення ставити не може. Крім того, ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанцій поручитель ОСОБА_7 не оспорювала чинності укладеного з позивачем договору поруки відносно дії його строку.

Перевіривши правильність даних розрахунку позивача (а.с. 29), колегія суддів погоджується з розміром стягнутої судом заборгованості за кредитним договором, яка становить 98917 гривень 62 копійки й складається з 20586 гривень 30 копійок простроченої заборгованості за кредитом, 5323 гривень 58 коп. простроченої заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом, 62612 гривень 09 коп. пені за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту та 10395 гривні 65 копійок пені за прострочку сплати відсотків.

Доводи представника відповідача в апеляцій скарзі про те, що позивач не довів розмір заборгованості, оскільки він не надав належних доказів тому, а саме: виписки з позичкового рахунку боржника, квитанцій про сплату, не підтвердив відповідність суми боргу в доларах гривневому еквіваленту колегія суддів вважає безпідставними та такими що спростовуються матеріалами справи, - а саме: розрахунком заборгованості, який містить не тільки дані щодо суми заборгованості, але й дані про фактично здійсненні боржником платежі в рахунок її погашення, а також відомості щодо курсу дол. США відносно гривні за даними НБУ; довідкою банку від 10.10.2008 року щодо даних НБУ про курс за 1 дол. США відносно грн. (а.с. 29, 31).

Не погоджується колегія суддів й з доводами апеляційної скарги представника відповідача про невірність розрахунку позивачем розміру пені, оскільки жодних доказів в спростування правильності даних цього розрахунку ані відповідачем ОСОБА_4, ані її представником суду не надано.

При цьому, колегія суддів погоджується з тим, що нарахована пеня перевищує суму боргу, однак підстав для зменшення її розміру відповідно до ст. 551 ЦК України колегія суддів не вбачає. Тому що жодних доказів в підтвердження наявності обставин, які мають істотне значення ані відповідачем, ані її представником не надано. Оцінюючи податкові декларації в підтвердження майнового стану відповідача ОСОБА_4, колегія суддів враховує, що останні підтверджують її майновий стан не на момент розрахунку заборгованості за кредитним договором, а тому вони не можуть бути належними та допустимими доказами в підтвердження тяжкого матеріального стану. Інших доказів в підтвердження існування істотних обставин, за наявності яких суд міг би дійти висновку про зменшення розміру пені не надано.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині належного повідомлення відповідачів про розгляд справи та відсутність правових підстав для ухвалення по справі заочного рішення не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, відповідно до ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 січня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: