Броварський міськрайонний суд Київської області
========================================================================
Провадження № 2/1007/3380/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

11 грудня 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.,

при секретарі Сулоєвій А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 35 000, 00 грн. та 16000,00 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 17 червня 2010 року він придбав у відповідача автомобіль НОМЕР_1, 2005 року випуску. За усною домовленістю між сторонами укладений договір купівлі-продажу зазначеного транспортного засобу, згідно якого позивач сплатив грошові кошти в сумі 35 000, 00 грн., а відповідач натомість передав ключі, свідоцтво про реєстрацію автомобіля та нотаріально посвідчену довіреність на право володіння, користування та розпорядження автомобілем.

Але як вказує позивач в тексті позовної заяви відповідач укладаючи з ним договір приховав, той факт, що автомобіль перебуває під арештом та оголошений в розшук. В результаті даної обставини вказаний транспортний засіб було вилучено у позивача працівниками ДАІ та реалізовано через СП Юстиція, а вилучені кошти були внесені на погашення боргу ОСОБА_2 У звязку з цими подіями у позивача погіршився стан здоровя, він перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом ішемічна хвороба серця, крім того позивач має інвалідність 3 групи, вважає, що йому задана моральна шкода. За таких обставин позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 35 000, 00 грн. та 16000,00 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи та винесення заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надав.

Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини справи, та надані докази, дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 червня 2010 року на імя позивача ОСОБА_2 видана генеральна довіреність з правом керувати транспортним засобом - автомобілем марки ВАЗ, модель 21124, д.н.з. НОМЕР_2, зняття з реєстраційного обліку та постановлення на реєстраційний облік та ін., посвідчена приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_3

Після закінчення дії довіреності від 17 червня 2010 року, видана довіреність від 07 червня 2011 року також від імені ОСОБА_2 на імя позивача також з правом керувати транспортним засобом - автомобілем марки ВАЗ, модель 21124, д.н.з. НОМЕР_2, зняття з реєстраційного обліку та постановлення на реєстраційний облік та ін., посвідчена приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу ОСОБА_4

В матеріалах справи міститься постанова про відмову в порушенні кримінальної справи винесена старшим оперуповноваженим СКР Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області ст. лейтенантом міліції ОСОБА_5 від 21 лютого 2012 року на підставі ст. 190 КК України, п. 2 ст. 6, ст. 97 КПК України, оскільки в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки злочину. В постанові зазначається, що опитаний ОСОБА_2 пояснив, що в 2005 році він звертався до Броварського МВ по факту зникнення свого автомобіля НОМЕР_3 котрий залишив на стоянці, але забув де саме та передчасно звернувся до міліції. Автомобіль було знайдено в іншому місці, так як він не памятав де його залишив. Після чого звернувся до Броварського МВ, щоб перевірку по раніше поданій заяві не проводити. Також пояснив, що свій автомобіль він продав ОСОБА_1 по дорученню та на момент продажу автомобіля про накладений арешт йому відомо не було.

В поясненнях відібраних у ОСОБА_2 працівником міліції 20 лютого 2012 року зазначається, що він дійсно продав автомобіль НОМЕР_3 ОСОБА_1, котрий частково з ним розрахувався.

Але ні в постанові про відмову в порушенні кримінальної справи від 21 лютого 2012 року, а ні у відібраних поясненнях ОСОБА_2 не міститься посилання на суму грошей, яка була отримана відповідачем від позивача ОСОБА_1 в рахунок продажу автомобіля.

Інших доказів на підтвердження наведених обставин, які б свідчили про передачу коштів в розмірі 35000 грн. 00 коп. ОСОБА_2 позивачем суду не надано, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В обґрунтування завданої моральної шкоди в розмірі 16000 грн.00 коп., позивач послався та надав суду виписний епікриз № 2044 за період знаходження на лікуванні в лікарні УМВС з 17 листопада 2010 року по 29 листопада 2010 року, виданого 29 листопада 2010 року, але не підписаний ні лікуючим лікарем, ні зав.віділенням, крім того не проставлена печатка лікувального закладу, тому суд не може прийняти до уваги вказаний доказ як належний.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінюючи в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, наведені обставини у позовній заяві не підтверджені належними доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 57-60, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків в розмірі 35000 грн. (тридцять пять тисяч гривень 00 коп.) та моральної шкоди в розмірі 16000 грн. (шістнадцять тисяч гривень 00 коп.) відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. Г. Радзівіл