Номер провадження № 22-ц/1590/5373/12
Головуючий у першій інстанції Кисельов
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2012 м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Сватаненка В.І.

судді Артеменка І.А.,

судді Черевка П .М.

за участю секретаря Лисенка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Авальв особі Одеської обласної дирекції Акціонерного товариства ОСОБА_1 Авальна рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 березня 2012 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Авальв особі Одеської обласної дирекції Акціонерного товариства ОСОБА_1 Авальдо ОСОБА_2, третя особа Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Уніка- Про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

28.04.2011 року ПАТ ОСОБА_1 Авальв особі Одеської обласної дирекції АТ ОСОБА_1 Авальзвернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, по якому просило суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 014/83361/73/90821 від 19.06.2008 року у розмірі 14452,78 доларів США (еквівалент 114866,36 грн.), а також судові витрати, посилаючись на те, що 19.06.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений вказаний кредитний договір про надання кредиту в сумі 10500 доларів США на строк 36 місяців по 19.06.2011 рік під 13,8 % річних з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом щомісячними фіксованими платежами. Позивач повністю та в строки виконав зобовязання по даному договору перед відповідачем, який у свою чергу не виконав умови п. 5.2. кредитного договору, тобто щомісячно до 15 числа кожного місяця не здійснював часткове погашення кредиту та не сплачував відсотки за користування кредитом відповідно графіку, та після отримання повідомлення, відповідно до умов кредитного договору, не повернув позивачу кредитні кошти та не сплатив відсотки, за користування кредитними коштами.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала частково, та пояснила, що заборгованість за кредитом, а також за відсотками за користуванням кредитом повністю погашена страховою компанією. В той же час, представник банку підтримав позовні вимоги в частині стягнення пені за порушення умов кредитного договору.

Відповідач позовні вимоги не визнав.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15.03.2012 року позовні вимоги ПАТ ОСОБА_1 Авальв особі Одеської обласної дирекції АТ ОСОБА_1 Авальдо ОСОБА_2, третя особа ПАТ СК Унікапро стягнення заборгованості за кредитним договором були залишенні без задоволення.

23.03.2012 року ПАТ ОСОБА_1 Авальв особі Одеської обласної дирекції АТ ОСОБА_1 Аваль подало апеляційну скаргу на вказане рішення суду, по якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що судом першої інстанції під час ухвалення рішення суду були порушенні норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що згідно до договору страхування та страхового сертифікату наступив страховий випадок.

Судом встановлені такі обставини по справі.

17.06.2008 року відповідач звернувся до ВАТ ОСОБА_1 Авальв особі Одеської обласної дирекції ВАТ ОСОБА_1 Аваль(правонаступником якого за всіма правами і обовязками є ПАТ ОСОБА_1 Авальв особі Одеської обласної дирекції AT ОСОБА_1 Аваль) з заявою про надання кредиту в сумі 10500 доларів США.

19.06.2008 року між відповідачем та позивачем був підписаний кредитний договір № 014/83361/73/90821 про надання кредиту в сумі 10500 доларів США на строк 36 місяців по 19.06.2011 рік під 13,8 % річних з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом згідно до графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом щомісячними фіксованими платежами.

З вказаного договору вбачається, що відповідач отримав кредит з метою придбання автомобіля марки Toyota Avensis, 2001 року випуску, який був предметом застави за вищевказаним договором, у звязку з чим, між сторонами був також укладений договір застави від 19.06.2008 року.

Між ЗАТ СК Кредо-Класик та відповідачем був укладений договір добровільного страхування засобу, що є предметом застави № 016307/4006/0000001 від 10.06.2009 року.

Згідно до умов договору страхування та страхового сертифікату до договору предметом страхування є автомобіль марки Toyota Avensis, 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Вигодонабувачем за вказаним договором страхування було ВАТ ОСОБА_1 Аваль. За умовами вказаного договору страхування до страхових випадків відносився угон, викрадення або будь-яке інше незаконне заволодіння.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (стархувальникові) грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник (п. 17 ст. 9 Закону України Про страхування).

Згідно із ч. 4 ст. 3 Закону України Про страхування страхувальники мають право при укладенні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначити фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання відшкодування.

Якщо страхувальником призначений вигодонабувач, страховик сплачує страхове відшкодування вигодонабувачу. Інший порядок сплати страхового відшкодування визначається на підставі окремого листа вигодонабувача.

Тобто на отримання страхового відшкодування від страховика відповідно до умов договору має право виключно вигодонабувач ПАТ ОСОБА_1 Аваль.

Згідно до ст. 16 Закону України Про страхування договір страхування - це письмова угода між страховиком та страхувальником, згідно якої страховик бере на себе обов'язки при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншої особі, визначеному у договорі страхування страховиком, на користь якого укладений договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі в визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 6 Закону України Про страхуванняпередбачено, що загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до ст. 17 вищевказаного Закону визначено, що правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації у відповідному органі під час видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування.

Право на страхові виплати за договором страхування виникає у страхувальника за умови дотримання ним положень таких правил та умов договору.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України Про страхування страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій особі.

Відповідно до договору страхування та страхового сертифікату страхувальник зобовязаний протягом 48 годин повідомити страховика про настання страхового випадку.

30.09.2009 року відповідач звернувся із заявою про виплату страхування у звязку з викраденням транспортного засобу, яке відбулось 29.09.2009 року, тобто відповідач ОСОБА_2 виконував умови договору страхування та страхового сертифікату.

Факт викрадення зазначеного автомобіля підтверджується копією постанови про порушення кримінальної справи від 08.10.2009 року.

Копія зазначеної постанови була представлена страховій компанії.

Таким чином, згідно договору страхування та страхового сертифікату наступив страховий випадок.

Згідно п. 12 договору страхування право на виплату страхового відшкодування мав вигодонабувач, а саме ВАТ ОСОБА_1 Аваль.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідач повідомив позивача про настання страхового випадку - викрадення автомобіля.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача за кредитом виникла з 01.10.2009 року, тобто після викрадення автомобіля.

За договором страхування, а також страховим сертифікатом страхова сума була визначена у розмірі 72296 грн., тобто сума, яка перевищувала розмір заборгованості за кредитним договором на момент викрадення автомобіля.

Судом першої інстанції під час розгляду справи було встановлено, що СК Уніка (правонаступник ЗАТ СК Кредо-Класик) виплатила ПАТ ОСОБА_1 Аваль суму страхового відшкодування у розмірі 66680,68 грн., у звязку з чим, була погашена заборгованість за кредитом, а також за відсотками за користуванням кредитом, але пеня нарахована за договором не була погашена.

Позивачем нарахована пеня за прострочення тілу кредиту у розмірі 6019,66 доларів США, що еквівалентно сумі у розмірі 47842,45 грн., пеня за прострочення відсотків по кредиту у розмірі 1537,99 доларів США, що еквівалентно сумі у розмірі 12223,48 грн.

Відповідно до п. 6.6. кредитного договору у випадку невиконання відповідачем умов цього договору кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції.

Відповідно п. 10.1. кредитного договору № 014/83361/73/90821 від 19.06.2008 року, за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно до ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобовязання (ст. 617 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Під час розгляду справи, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що невиконання зобовязань за кредитним договором зі сторони відповідача було зумовлено саме настанням страхового випадку, а не іншими обставини.

Одночасно, судом звертається увага на ту обставину, що саме позивач, як вигодонабувач мав право на страхове відшкодування, проте дій направлених на отримання страхового відшкодування він не здійснював.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що позивач не має право на неустойку.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ч. 1 ст. 59 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд, давши оцінку поясненням сторін по справі та на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до правильного обґрунтованого висновку, що твердження позивача є недоведеними та не обґрунтованими, у звязку з чим неспроможними та такими, що не спростовують висновків суду, не маючи підстав та доведеності для задоволення позову.

Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, зясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Апеляційна скарга не містить доводів, які мають бути підставами для скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Авальв особі Одеської обласної дирекції Акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області В.І. Сватаненко

ОСОБА_3

ОСОБА_4