Номер провадження № 22-ц/1590/5124/12
Головуючий у першій інстанції Рідник
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2012 м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Сватаненка В.І.

судді Суворова В.О.

судді Черевка П .М.

за участю секретаря Лисенко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 січня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи без самостійних вимог: Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області - Про визнання незаконним наказу, визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, розподілу земельної ділянки, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, за участю третьої особи: Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області Про зобов*язання не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою, знесення самочинного будівництва та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

31 січня 2002 року позивач звернулась з зазначеним позовом до суду, в якому просила зобов*язати відповідача усунути перешкоди в користуванні присадибною земельною ділянкою площею 0,0422 га., розташованої по вул. Колгоспна, 53 в селі Корсунці Комінтернівського району Одеської області, звільнивши ділянку від самовільного захвату.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала та 24.09.2002 року звернулась із зустрічним позовом, в якому просила зобов*язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні присадибною земельною ділянкою за тією ж адресою площею 0,0844 га., знести самовільно збудовану на земельній ділянці будівлю та стягнути моральну шкоду у розмірі 5000 грн. і судові витрати.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.11.2003 року, яке було скасовано апеляційним судом Одеської області від 29.09.2005 року та направлено на новий розгляд, в задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Під час повторного розгляду справи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неодноразово уточнювали позовні вимоги. До участі у справі позивачами залучено орган місцевого самоврядування - Красносільська сільська рада Комінтернівського району Одеської області: ОСОБА_2 в якості відповідача, ОСОБА_3 в якості третьої особи з боку позивача, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. В якості співвідповідачів за клопотанням ОСОБА_2 судом до участі у справі залучені ОСОБА_4 і ОСОБА_5

ОСОБА_2 згідно останнього уточнення просила суд визнати незаконними:

- наказ радгоспу Одеськийвід 31.03.1981 року №42-П та рішення виконкому Комінтернівської районної ради народних депутатів від 21.01.1988 року №13 в частині закріплення права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,08 га по вул. Колгоспна в с.Корсунці Комінтернівського району Одеської області;

- визнати недійсними державний акт серії І-ОД № 058934 на право приватної власності на землю площею 0,0422 га, розташовану по вул.Колгоспна, №53 (колишній №37) в с.Корсунці Комінтернівського району Одеської області, виданий Красносільською сільською радою на імя ОСОБА_4 та державний акт серії І-ОД №058933 на право приватної власності на землю площею 0,0422 га, розташовану по вул.Колгоспна, №53 (колишній №37) в с.Корсунці Комінтернівського району Одеської області, виданий Красносільською сільською радою на імя ОСОБА_5;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 06.07.2001 року, за яким ОСОБА_4 і ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_3 купила земельну ділянку площею 0,0844 га, розташовану по вул. Колгоспна, №53 в с. Корсунці Комінтернівського району Одеської області;

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0844 га, яка розташована по вул.Колгоспна, №53 в с.Корсунці Комінтернівського району Одеської області, виданий 15.04.2002 року Красносільською сільською радою ОСОБА_3;

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,075 га, яка розташована по вул.Колгоспна, №51 в с.Корсунці Комінтернівського району Одеської області, виданий 07.05.2003 року Красносільською сільською радою ОСОБА_3;

- визнати недійсним свідоцтво про право приватної власності на будинок №37 (нині №55) по вул.Колгоспна в с.Корсунці Комінтернівського району Одеської області від 10.05.1988 року, видане на імя ОСОБА_3;

- стягнути з ОСОБА_3 на її користь моральну шкоду в розмірі 10000 гривень;

- провести розподіл земельної ділянки площею 1972,52 кв.м., розташованої по вул.Колгоспна, №53 (колишній №37) в с.Корсунці Комінтернівського району Одеської області, яка залишилася після смерті її батьків, виділивши їй 660 кв.м. та зобовязати ОСОБА_3 не чинити їй перешкоди в користуванні їй даною частиною земельної ділянки.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 просила відмовити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 не визнала в повному обсязі і після уточнення свого зустрічного позову просила суд зобовязати відповідачку ОСОБА_2 не чинити їй перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 0,0844 га, яка розташована по вул.Колгоспна, №53 в с.Корсунці Комінтернівського району Одеської області та належить її на праві приватної власності; зобовязати ОСОБА_2 знести самовільно збудовану будівлю на даній земельній ділянці та стягнути судові витрати.

Представники Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області ОСОБА_6 і ОСОБА_7, позов ОСОБА_2 не визнали, вважали його таким, що не ґрунтується на законі і просили відмовити в його задоволенні. Зустрічний позов ОСОБА_3 вважали обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, мотивуючи це тим, що відповідачкою ОСОБА_2 дійсно без належних дозволів і проектної документації, тобто самовільно почато будівництво житлового будинку, у тому числі, на частині земельної ділянки, що знаходиться у власності ОСОБА_3, чим відповідачкою порушено право приватної власності позивача, у звязку з чим та обґрунтовано звернулася до суду з даним позовом.

Відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на час розгляду справи померли. У звязку з відсутністю правонаступників померлих, оскільки спадкового майна на день смерті у відповідачок не було, справа розглянута без залучення інших осіб.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 січня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково: зобов*язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_3 у користуванні земельною ділянкою площею 0,0844 га. за вказаною адресою та знести самочинне будівництво підвальне приміщення на даній земельній ділянці; стягнуті судові витрати в розмірі 774,94 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати у звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, а в задоволенні позову .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність рішення суду в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає частково.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що свуд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог та заперечень, а суд згідно ст.. 11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції дійшов до висновку, що ОСОБА_2 звернулася до суду за захистом своїх неіснуючих прав, у звязку її позов підлягає залишенню без задоволення у повному обсязі. Одночасно також у рішенні зазначено, що права ОСОБА_3 були порушені діями ОСОБА_2, тому зустрічний позов підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом першої інстанції встановлено, що1 серпня 1990 року дочки померлої 26.10.1988 року ОСОБА_8: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 у Восьмій Одеській державній нотаріальній конторі отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з одноповерхового житлового будинку, жилою площею 28,2 кв.м., з надвірними господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с.Корсунці Комінтернівського району Одеської області по вул.Колгоспна, №37 (а.с.4).

На час відкриття спадщини у звязку зі смертю ОСОБА_8 спадковий будинок був розташований на земельній ділянці площею 0.10 га, яка була закріплена за померлою наказом по радгоспу Одеськийвід 16.07.1988 року №110-П після прийняття нею спадщини після смерті чоловіка, ОСОБА_9, померлого 18.09.1987 року (а.с.12).

Згідно запису у погосподарських книгах Красносільської сільської ради №23 за 1983-1985 роки, особовий рахунок №1470 та №18 за 1986-1990 роки, особовий рахунок №1573 за життя ОСОБА_10 за будинком №37 по вул.Колгоспна в с.Корсунці рахувалася земельна ділянка розміром 0.15 га, а після його смерті 0.10 га /а.с.319,320/.

Діючим на час прийняття спадщини спадкоємицями ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 Земельним кодексом УРСР, в редакції 1970 року з наступними змінами, земля знаходилася у виключної власності держави і надавалася тільки в користування (ст.3 ЗК УРСР).

Документами, що підтверджували на тої час право користування землею громадян, які проживали в сільській місцевості, були записи в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад народних депутатів (ч.5 ст.20 ЗК УРСР).

Таким чином, ствердження позивачки за первісним позовом ОСОБА_2 про користування її бать-ками земельною ділянкою розміром 1972.52 кв.м., яка виділялася її батьку, ОСОБА_9, радгоспом Одеськийпо вул.Колгоспна, №37 в с.Корсунці Комінтернівського району Одеської області не відпові-дають дійсності та спростовуються вище приведеними письмовими доказами.

Відповідно до акту від 20.09.2002 року, складеного комісією у складі землевпорядника і депутатів Красносільської сільської ради та дільничного інспектора міліції, за участю сторін, що сперечаються: ОСОБА_2 і ОСОБА_3, на який посилалась позивач, як на доказ, що підтверджує виділення радгоспом Одеськийу 1951 році ОСОБА_9 земельної ділянки площею 1972.52 кв.м., від підпису якого ОСОБА_2 відмовилася, також свідчить про те, що земельна ділянка по вул. Колгоспній, №53 в с.Корсунці становить 10.60 кв.м.

Вказаний в акті розмір земельної ділянки 1972.52 кв.м., це загальна площа земельних ділянок по вул.Колгоспній №51 та №53, що ОСОБА_2 усвідомлювала, у звязку з чим і відмовилася його підписувати (а.с.37-38).

Тому районний суд обґрунтовано вважав безпідставними вимоги позивача про розподіл земельної ділянки площею 1972.52 кв.м. по вул.Колгоспна, №53 в с.Корсунці, яка, на її думку, залишилася після смерті її батьків, з виділенням їй 660 кв.м., оскільки земельна ділянка розміром 1972.52 кв.м. по вул.Колгоспній, №53 (колишній №37) в користування ОСОБА_9 або ОСОБА_8 ніколи не надавалась.

На підставі свідоцтва про право на спадщину від 01.08.1990 року виконкомом Красносільської сільської ради були внесені відповідні записі у погосподарську книгу та відкрити особові рахунки на кожну спадкоємицю. Згідно погосподарської книги №9 за 1996-2000 роки по особовому рахунку №2150 за ОСОБА_2 значиться 1/3 частина житлового будинку та 1/3 частина земельної ділянки, загальною площею 0.0422 га в с.Корсунці по вул.Колгоспна, №53; по особовому рахунку №2150 аза ОСОБА_4 значиться 1/3 частина житлового будинку та 1/3 частина земельної ділянки, загальною площею 0.0422 га в с.Корсунці по вул.Колгоспна, №53; по особовому рахунку №2150 бза ОСОБА_5 значиться 1/3 частина житлового будинку та 1/3 частина земельної ділянки, загальною площею 0.0422 га в с.Корсунці по вул.Колгоспна, №53 (а.с.317-318,322).

Згідно погосподарської книги Красносільської сільської ради за 2001-2005 роки, особовий рахунок №2210 за ОСОБА_2 значиться 1/3 частина аварійного будинку та присадибна земельна ділянка загальною площею 0.0422 га по вул.Клогоспна, №53 в с.Корсунці Комінтернівського району Одеської області (а.с. 325).

Земельним кодексом України в редакції 1990 року, що набув чинність, крім 5 глави, 15 березня 1991 року, було встановлено 3 форми власності на землю: державна, колективна і приватна (ч.1 ст.3 ЗК України).

Відповідно до вимог ЗК України, рішенням виконкому Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 25.07.2000 року №43 ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 були передані в приватну власність, у звязку з прийняттям в рівних частках спадщини на житловий будинок по вул.Колгоспна, 37 (після інвентаризації №53) в с.Корсунці, земельні ділянки кожна площею 422 кв.м. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

На даному же засіданні виконкому Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області рішенням №53 від 25.07.2000 року затверджено акт аварійності і непридатності до житла та визнано таким житловий будинок по вул.Колгоспна, №53 (колишній №37) в с.Корсунці Комінтернівського району Одеської області і рекомендовано його власникам: ОСОБА_2, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 побудувати новий будинок замість старого (а.с.19, 60).

Відповідно до ст.ст.22,23 ЗК України, в редакції 1990 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і отримання документа, який посвідчував це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчувалося державними актами, яки видавалися і реєструвалися сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

На підставі рішення виконкому Красносільської сільської ради від 25.07.2000 року №43 ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 отримали у 2001 році в Красносільській сільській раді Комінтернівського району Одеської області державні акти на право приватної власності на землю, тобто кожна з них стала власницею окремої вільної від будівель земельної ділянки площею 0.0422 га, які мали одну юридичну адресу: Одеська область, Комінтернівський район, територія Красносільської сільської ради, с.Корсунці, вул.Колгоспна, №53 (а.с.8,9,11,18,22,61,62).

Після отримання державних актів на право приватної власності на землю, власниці земельних ділянок ОСОБА_5 і ОСОБА_4, розпорядилися ними на свій власний розсуд.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.07.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_1, реєстр за №1421, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 продали свої земельні ділянки по вул.Колгоспна, №53 в с.Корсунці, які складали загальний розмір 0.0844 га, ОСОБА_3 Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 06.07.2001 року зареєстровано у Красносільській сільській раді 12.07.2001 року за №86 та 15.04.2002 року ОСОБА_3 отримала державний акт на право власності на землю, згідно якого стала власником земельної ділянки площею 0.0844 га, з цільовим призначенням будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( а.с.23,240).

Отже, судом встановлено, що спадкоємиці за законом: ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 прийнявши у встановленому законом порядку спадщину та отримавши відповідно до діючого на тої час законодавства правовстановлюючі документи на спадкове майно, як власники цього майна отримали право на розпорядження цим майном за власним розсудом з дотриманням вимог закону.

Тому, підстав, передбачених законом, для визнання недійсними державних актів на право власності на землю серії І-ОД №058934, серії І-ОД №058933, серії ІУ-ОД №076928, виданих Красносільською сільською радою на імя ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_3, відповідно, та договору купівлі-продажу земельної ділянки серії АЕА №882776 від 06.07.2001 року, районним судом обґрунтовано не встановлено.

Щодо вимог ОСОБА_2 про визнання незаконними наказ по радгоспу Одеськийвід 31.03.1988 року №42-П і рішення виконкому Комінтернівської районної ради народних депутатів Одеської області від 21.01.1988 року в частині закріплення права власності за ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0.08 га по вул.Колгоспна в с.Корсунці Комінтернівського району Одеської області та визнання недійсними державний акт на право власності на землю площею 0.075 га, виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку, розташованої по вул.Колгоспна, 51 в с.Корсунці та визнання недійсним свідоцтва про право власності на будинок №37 ( у т.ч. №55) по вул.Колгоспній в с.Корсунці, судом визнані безпідставними.

Відповідно до витягу із наказу радгоспу Одеськийвід 31.03.1988 року №42-П, підставою для прийняття якого стало рішення виконкому Комінтернівської районної ради №13 від 21.01.1988 року про визнання права власності за громадянами, що здійснили самочинне будівництво житлових будинків на території Фонтанскої, Крижанівської, Красносільської сільських рад, за ОСОБА_3 закріплена присадибна земельна ділянка по вул.Колгоспна в с.Корсунці розміром 0.08 га (а.с.13).

Згідно погосподарської книги Красносільської сільської ради №9 за 1996-2000 роки, по особовому рахунку №2151 за ОСОБА_3 значиться житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований на земельній ділянці площею 0.08 га по вул.Колгоспна, 51 в с.Корсунці Комінтернівського району Одеської області /а.с.321/.

Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІУ-ОД №059972, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №241-О, згідно якого стала власником земельної ділянки площею 0.075 га, розташованої по вул.Колгоспна, 51 в с.Корсунці Комінтер-нівського району Одеської області, переданої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_3 отримала в Красносільської сільської раді 07.05.2003 року (а.с.65-67).

Отже позивач ОСОБА_2 ніякого відношення до оскаржених нею наказу радгоспу і рішення райвиконкому та земельної ділянки по вул.Колгоспній, 51 в с.Корсунці Комінтернівського району Одеської області і збудованого на неї її власницею житлового будинку, тому не має законних підстав щодо оспорювання в судовому порядку законність прийняття цих рішень і законність отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку та житловий будинок.

Одночасно районним судом встановлено, що ОСОБА_2, будучи власницею земельної ділянки площею 0.0422 га, розташованого по вул.Колгоспна, №53 в с.Корсунці самовільно, без отримання відповідного дозволу на будівництво, почала будівництво житлового будинку на земельній ділянці за вказаною адресою, що стало предметом розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_2 за ст.97 КУпАП адміністративною комісією виконкому Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області за результатами розгляду якої прийнято постанову від 14.06.2002 року про зобовязання ОСОБА_2 в місячний термін знести самовільно побудовану будову (а.с.27).

Дана постанова адмінкомісії виконкому сільської ради ОСОБА_2 виконана не була та крім цього, як було виявлено при розгляді справи, ОСОБА_2 здійснено самовільний захват суміжної земельної ділянки, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_3, що підтверджується актом технічної перевірки встановлення (відновлення) меж земельної ділянки від 25.05.2010 року, складеному землевпорядною організацією ТОВ ДІВА ІНВЕСТ ЛТД.

В акті зазначено, що земельна ділянка загальною площею 0.0844 га по вул.Колгоспна, №53 в с.Корсунці Комінтернівського району Одеської області, що належить ОСОБА_3 відповідає встановленим зовнішнім межам земельної ділянки (а.с.238-239); інвентаризаційною відомістю земельної ділянки по вул.Колгоспна, №53 в с.Корсунці Комінтернівського району Одеської області, що виготовлена 21.04.2011 року Комінтернівським РБТІ, з якої вбачається, що на земельній ділянці за вказаною адресою збудовано самовільно будівля під. літ. Д, готовністю 14% та напівпідвал під літ. нпд(Д), готовністю 77%, який виходить за межі земельної ділянки ОСОБА_2 на 4.6 м на ділянку ОСОБА_3, та актом комісії виконкому Красносільської сільської ради від 31.05.2011 року (а.с.274-278, 282).

Суд обґрунтовано не прийняв до уваги посилання ОСОБА_2 на заяви, що були подані нею до виконкому Красносільської сільської ради 07.09.2000 року та 20.01.2002 року на отримання дозволу на будівництва житлового будинку по вул.Колгоспній, №53 в с.Корсунці (а.с.313,314.), як на доказ того, що нею було повідомлено сільську раду про бажання будувати житловий будинок на належній їй земельній ділянці, яка раніше належала її батькам, оскільки ці заяви були тільки підставою для розгляду питання щодо надання виконкомом сільської ради дозволу на забудову земельної ділянки.

Відповідно до діючого на той час законодавства у забудовника повинен був бути встановлений дозвіл на спорудження будинку і належно затверджений проект.

Наслідки самовільного будівництва жилого будинку, господарських і побутових будівель та споруд були визначені ст.105 ЦК України 1963 року, відповідно до якої самочинно збудований будинок або його частина підлягали, за заявою виконавчого комітету відповідної ради, безоплатному вилученню судом і зарахуванню до фонду місцевої Ради народних депутатів або за рішенням виконавчого комітету відповідної ради знесенню громадянином, який провадив самовільне будівництво, або за його рахунок.

Після набуття 1 січня 2004 року чинності нового Цивільного кодексу України наслідки самочинного будівництва визначені ст.376 цього Кодексу. А відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, право власності якого порушуються іншими особами, має право звернутися до суду з позовом про усунення перешкод іншими особами у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власниця земельної ділянки площею 0.0844 га, розташованої по вул.Колгопна, №53 в с.Корсунці, ОСОБА_3 скористалась своїм законним правом, звернувшись з позовом до суду до власника суміжної земельної ділянки ОСОБА_2, яка створила їй перешкоди в користуванні власним майном, почавши будівництво житлового будинку, зайнявши частину її земельної ділянки, яка підлягає звільненню шляхом знесення самовільної будівлі.

Враховуючи те, що усунення перешкод у користуванні і розпорядженні власником земельної ділянки у даному випадку можливо тільки вивільненням ділянки від самочинно збудованої на неї відповідачем будівлі, тому зустрічний позов підлягає частковому задоволенню. Відносно самочинного будівництва власником земельної ділянки у її межах, право на звернення до суду з позовом про перебудову або знесення нерухомого майна, відповідно з до ч.7 ст.376 ЦК України, наділені відповідні органи державної влади або органу місцевого самоврядування.

Отже, оскільки орган місцевого самоврядування, що приймає участь у розгляді справи в якості третьої особи з боку позивача, але не заявив самостійні вимоги щодо предмета спору, а саме знесення самочинно збудованої будівлі відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 на належної її на праві власності земельної ділянки, ОСОБА_3 в цієї частині позову є неналежним позивачем, тому районний суд в цій частині позову ОСОБА_11 обґрунтовано відмовив.

Судова колегія погоджується з вказаними висновками суду та не находить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів, розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч. 1, п.1, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

.

Судді апеляційного суду Одеської області В.І. Сватаненко

ОСОБА_12

ОСОБА_13