Справа № Провадження № Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія26Доповідач у 2 інстанції Корзаченко
УХВАЛА

Іменем України

7 березня 2012 року колегія судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі :

головуючого Лащенка В.Д.

суддів Кулішенка Ю.М., Корзаченко І.Ф.,

при секретарі Соловйову А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду від 26 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановила:

26 вересня 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Позов обгрунтовував тим, що на підставі укладеного сторонами 6 травня 2008 року договору позики він передав відповідачу ОСОБА_2 в борг 30000 доларів США. Відповідач зобовязався повернути борг до 1 червня 2008 року.

1 липня 2008 року він уклав з відповідачем договір позики, відповідно до якого він передав відповідачу в борг 20000 доларів США, які відповідач зобовязався повернути до 27 вересня 2008 року.

Цього ж дня 1 липня 2008 року він уклав з відповідачем ще один договір позики, відповідно до якого він передав відповідачу в борг 75000 доларів США, які відповідач зобовязався повернути до 27 вересня 2008 року.

На підтвердження укладення договорів позики відповідач видав три розписки. Борги за трьома договорами позики відповідач не повернув.

Позивач просив стягнути з відповідача борг в сумі 996250 грн. та 3% річних за прострочення зобов'язання в сумі 89662 грн., а всього 1085912 грн. 50 коп. боргу.

Рішенням Вишгородського районного суду від 26 грудня 2011 року позов задоволено. Постановлено стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 1085912 грн., витрати на судовий збір в розмірі 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., а всього 1 087 732 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду з підстав неповного зясування обставин справи.

Апеляційну скаргу необхідно відхилити з таких підстав.

Встановлено, що на підставі укладеного сторонами 6 травня 2008 року договору позики позивач ОСОБА_3 передав відповідачу ОСОБА_2 в борг 30000 доларів США. Відповідач зобовязався повернути борг до 1 червня 2008 року.

1 липня 2008 року позивач уклав з відповідачем договір позики, відповідно до якого він передав відповідачу в борг 20000 доларів США, які відповідач зобовязався повернути до 27 вересня 2008 року.

Цього ж дня 1 липня 2008 року позивач уклав з відповідачем ще один договір позики, відповідно до якого він передав відповідачу в борг 75000 доларів США, які відповідач зобовязався повернути до 27 вересня 2008 року.

Договори позики укладені в письмовій формі, що підтверджується виданими відповідачем розписками. Борги за трьома договорами позики відповідач не повернув.

З урахуванням наведеного суд дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Доводи апелянта про те, що розписки не підтверджують факту укладення договору, не грунтуються на законі і не підтверджені доказами. У розписках зазначене прізвище, імя, по батькові відповідача, його адреса. Позивач приєднав до позовної заяви копію паспорта відповідача та копію картки з ідентифікаційним номером відповідача.

Відповідач не надав доказів на підтвердження того, що розписки підписав не він.

У паспорті відповідача і у довідці адресного бюро м. Києва від 18 жовтня 2011року зазначено, що відповідач зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1.

У повідомленні Старопетрівської сільської ради від 19 липня 2011 року зазначено, що рішенням Старопетрівської сільської ради від 25 грудня 2006 року адреса домогосподарства по вул.Леніна, 94-А в с. Старі Петрівці, де зареєстрований ОСОБА_2, змінена на вулицю ОСОБА_4, 120.

Таким чином, відповідач не міняв місця проживання, а змінилася назва вулиці та номер будинку.

Суд неодноразово надсилав відповідачу повістки із зазначенням адреси с. Ст. Петрівці, вул ОСОБА_4, 120 і адреси с.Ст. Петрівці, вул Леніна, 94-А, але відповідач повістки не одержував.

Повістку з повідомленням про призначення справи на 26 грудня 2011 року суд надіслав відповідчу на адресу, зазначену у його паспорті і довідці адресного бюро: с. Старі Петрівці по вул Леніна, 94-А, але відповідач повістку не одержав.

Відповідно до ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, що беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або повідомлення вручене їм належним чином.

З урахуванням наведеного відповідач належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи.

Апелянт посилається на те, що позивач пропустив строк позовної давності та що суд необгрунтовано не застосував позовну давність. Зазначені доводи апелянта є необгрунтованими з таких підстав.

Позивач надіслав позовну заяву до суду поштою 26 вересня 2011 року, що підтверджується поштовим конвертом з датою ( а.с.18).

За договорами позики від 1 липня 2008 року на суму 20000 доларів та на 75000 доларів відповідач зобовязався повернути борги до 27 вересня 2008 року.

Подавши позовну заяву 26 вересня 2011 року, позивач не пропустив строк позовної давності щодо вимог про стягнення боргів у сумі 20000 доларів і 75000 доларів.

За договором позики, укладеним 6 травня 2008 року на суму 30000 доларів, відповідач зобовязався повернути борг до 1 червня 2008 року. Стосовно вимог про стягнення боргу в сумі 30000 доларів за цим договором позики позивач пропустив строк позовної давності.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідач не подав заяви про застосування позовної давності, тому суд обгрунтовано не застосував позовну давність.

На день ухвалення судом рішення курс долара США до гривні становив 7,98 грн.

Суд визначив суму боргу у гривнях за курсом 7,97 грн., що не порушує права відповідача.

Суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, колегія,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду від 26 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: