Номер провадження № 22-ц/1590/5700/12
Головуючий у першій інстанції Гусєва
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2012 м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сватаненка В.І.

суддів Черевка П.М.

ОСОБА_1

за участю секретаря Лисенка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Арцизського районного суду Одеської області від 13 березня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Про повернення в натурі отриманого по договору, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2011 року ОСОБА_2 звернулась із зазначеним позовом до ОСОБА_3, в якому посилається на те, що на підставі договору дарування від 04.03.2004 року вона є власником квартири АДРЕСА_1. Рішенням Арцизського районного суду Одеської області від 05.05.2010 року даний договір дарування було визнано недійсним в наслідок поршення прав неповнолітних дітей при відчуженні квартири. Суд зобовязав її повернути квартиру відповідачу в натурі.

Позивач стверджує, що насправді між нею та ОСОБА_3 24.03.2004 року було укладено договір купівлі-продажу та нею в рахунок покупки квартири було передано відповідачу 7050 грн, що підтверджується відповідними письмовими розписками. Після уточнення позову, позивач просила суд зобовязати відповідача повернути їй в натурі отримані в рахунок продажу квартири 7050 грн. у звязку з удаваним характером правочину від 24.03.2004 року та з урахуванням індексу інфляції всього повернути 17346,53 грн.

Відповідач та його представник позов не визнали, пояснюючи це тим, що з позивачем було укладено договір дарування, але на той період він був у постійному алкогольному спянінні та майже нічого не памятає. Гроші він у позивача брав, але на сплату заборгованості за комунальні платежі. Також позивач по теперішній час не виконала рішення суду, оскільки в квартирі проживає її донька.

Рішенням Арцизського районного суду Одеської області від 13 березня 2012 року у задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати, вважає рішення незаконним і необґрунтованим, постановленим з порушеннями норм матеріального права, невідповідністю висновків суд обставинам справи, у звязку з чим підлягаючим скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлені такі обставини по справі.

На підставі договору дарування ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2.

З довідки Виконавчого комітету Арцизької міської ради Одеської області від 25.10.2010 року вбачається, що ОСОБА_2 проживає разом зі своїм чоловіком за адресою: Одеська область, м. Арциз, вул. Радянської Армії, 19.

Відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування, укладеного між позивачкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3, згідно якого ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_2 прийняла в дар квартиру квартири АДРЕСА_2, який рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 05.05.2010 року визнано недійсним, та зобовязано ОСОБА_2 повернути в натурі ОСОБА_3 вказану квартиру, оскільки був виявлений факт порушення закону при приватизації вказаної квартири, що підтверджується листом Арцизької районної державної адміністрації від 03.02.2005 року.

21.04.2004 року ОСОБА_2 зареєструвала своє право на зазначену квартиру у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 стверджує, що вказаний договір дарування є удаваним, так як фактично сторони укладали договір купівлі-продажу квартири, ОСОБА_2 сплатила ОСОБА_3 грошові кошти.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, зясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що що оспорюваний правочин дарування був двостороннім, вчинений у письмовій формі, нотаріально посвідчений. ОСОБА_2 та ОСОБА_4В. мали необхідний обсяг цивільної дієздатності під час укладання договору, належних письмових доказів, які б свідчили про вчинення сторонами у справі 24.03.2004 року удаваного правочину, ОСОБА_2 надано не було. У звязку з чим судом першої інстанції не було встановлено факту вчинення сторонами договору дарування під виглядом зазначеного договору купівлі-продажу, що виключає визнання договору удаваним.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно до положень ч.1 ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Так, суд першої інстанції під час розгляду справи, прийшов до правильного висновку, що між сторонами по справі був укладений договір дарування квартири, під яким не було приховано укладення договору купівлі-продажу.

При цьому, судова зазначає, що відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Арцизського районного суду Одеської області від 5 травня 2010 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, рада опіки та піклування Арцизської райдержадміністрації, Арцизська міська рада, Арцизське комунальне підприємство Житлловик, державна нотаріальна контора Арцизського району Про визнання договору дарування недійсним позов було задоволено у повному обсязі та визнано недійсним договір дарування від 24.03.2004 року квартири АДРЕСА_3 ( а.с. 10-14).

Підставою задоволення позову було те, що позивачем доведена та обставина, що спірна квартира була приватизована з порушенням прав неповнолітніх дітей та неправомірно подарована ОСОБА_2

Судом не можуть бути прийняті до уваги письмові розписки ОСОБА_3 про отримання від ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 1650 грн. та у розмірі 5400 грн. (а.с.16) начебто наданих ОСОБА_2 ОСОБА_3 в рахунок оплати за вартість квартири, оскільки вказані розписки не можуть бути прийняті судом до уваги, як документи, підтверджуючі оформлення правочину, які забезпечують фіксацію змісту правочину в одному документі та не містять підписів сторін правочину.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні допустимі належні письмові докази, які б могли підтвердити укладання між сторонами по справі договору купівлі-продажу, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 була обґрунтовано відмовлено.

Судова колегія також зазначає, що застосування наслідків визнання правочину недійсним, передбачених ст. 216 ЦК України, можливе у разі визнання правочину недійсним та повернення сторін правочину у первісний стан.

У даному випадку, рішенням суду було встановлено, що між сторонами було укладено договір дарування, який не передбачає таких наслідків як двостороння реституція.

Апеляційна скарга не містить доводів, які мають бути підставами для скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Арцизського районного суду Одеської області від 13 березня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.І. Сватаненко

ОСОБА_1

ОСОБА_8