АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/1716/12 Справа № 2-2621/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2012 року м. Дніпропетровськ

29 березня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Ленінської районного відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи Управління державної автомобільної інспекції УМВС України в Дніпропетровській області, Державна податкова інспекція у Ленінському районі м. Дніпропетровська, про визнання права власності на рухоме майно, виключення майна із акту опису та арешту, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2009 року позивачка звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що 15 червня 2009 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, в ході вчинення виконавчих дій по примусовому виконанню рішення суду про стягнення із її чоловіка ОСОБА_7 суми боргу, помилково накладено арешт на автомобіль ВАЗ 21099, 1997 року випуску, державний номер 552-36АВ, придбаний нею в період шлюбу на підставі біржового договору купівлі-продажу транспортного засобу від 01 вересня 2004 року за кошти, подаровані їй батьком ОСОБА_8 та матір'ю ОСОБА_9. Згідно уточнених позовних вимог позивачка просила суд визнати за нею право власності на автомобіль ВАЗ 21099, 1997 року випуску, державний номер 552-36АВ та виключити дане рухоме майно із акту опису і арешту, скасувати арешт.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2011 року у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що позивачка ОСОБА_6 і відповідач ОСОБА_7 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 2003 року по цей час (а.с. 62).

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2007 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 212 ч. 3, 366 ч.2 КК України із призначенням остаточного покарання у вигляді позбавлення волі строком на п'ять років із позбавленням права займати посади, пов'язані із виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративних функцій строком на три роки, із конфіскацією всього особистого майна. В порядку відшкодування майнової шкоди стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави 8576431 грн. 83 коп. (а.с.83).

В ході проведення виконавчих дій по примусовому виконанню, виданого 28 листопада 2007 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по справі № 1-147/07, виконавчого листа про конфіскацію майна державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції актом від 15 червня 2009 року описано і накладено арешт на автотранспортний засіб марки ВАЗ модель 21099, 1997 року випуску, номер кузова ХТА210990У2030590, тип - седан, державний номер 55236АВ, належний ОСОБА_7 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія ЯАВ № 020550, виданого МРЕВ-2 УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с.58, 60, 80-82, 142).

Судом також встановлено, що даний автотранспортний засіб придбано на товарній біржі за 100,0 грн., що стверджується біржовим договором від 01 вересня 2004 року, укладеного покупцем ОСОБА_6 (а.с.59).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником зазначеного автомобіля є ОСОБА_7, а позивачка має право керування цим автомобілем (а.с.58).

Згідно ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення перешкод у праві користування та розпорядження своїм майном, в тому числі вимагати виключення майна з опису та звільнення його з-під арешту у випадку безпідставного вжиття таких обмежень у зв'язку з зобов'язаннями іншої особи - боржника.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом ч. 1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду із позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

У відповідності до п. 2, 3 ч. 1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, або за кошти, які належали їй, йому особисто.

Частиною ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 61 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

До того часу, поки не буде доведено протилежне, режим спільності майна подружжя означає, що майно належить подружжю без визначення часток кожного з них у праві власності, дружина та чоловік мають рівні права відносно майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя (ст. ст. 63, 65 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст.368 Цивільного кодексу України).

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що спірний автомобіль набуто подружжям ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час перебування у зареєстрованому шлюбі, зважаючи на недоведеність твердження позивачки про належність даного рухомого майна їй на праві особистої приватної власності, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог та правомірно відмовив у задоволенні позову у повному обсязі.

Колегія звертає увагу, що зібраним у справі доказам місцевим судом надана належна правова оцінка, а наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, приймаючи до уваги правильне застосування вимог ст. 88 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді