Справа № 0417/2-1952/2011
№ 2/0417/245/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 липня 2012 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Грищенко В.М., при секретарі Шульга Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризаціїпро визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивачі посилалися на те що вони, як і відповідач у справі, являються дітьми ОСОБА_4, який помер 24 червня 2010 року.

Після смерті їх батька відкрилася спадщина - автомобіль Хонда CIVIK 1995 р.в. держаний знак НОМЕР_1, земельна ділянка № 23 по вул. Фруктовій в КСТ ВисотникІванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області площею 0,1005 га для ведення індивідуального садівництва та трикімнатна квартира АДРЕСА_1. Після смерті батька ОСОБА_4, у встановлений законом строк позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, звернулися до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті батька. Після спливу піврічного строку позивачі знову звернулися до нотаріальної контори з метою отримати свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримати свідоцтва про право на спадщину за законом вони не змогли з тих підстав, що відповідач у справі, їх рідний брат - ОСОБА_3, не визнає їх право на спадщину, утримує у себе документи на спадкове майно і не надає їх нотаріусу для здійснення відповідних нотаріальних дій.

В судовому засіданні позивачі та представник позивача, свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі і просили суд їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилались на те, що позов від імені позивачки ОСОБА_2 подано її представником без відповідних повноважень. Позов містить завідомо неправдиві данні, а саме неправильно зазначена адреса проживання позивачки ОСОБА_2 Позивачами не підтверджено свого права звернення до суду, їх права ніяк не порушені і спору між позивачами і ним, відповідачем у справі немає. Також відповідач зазначив, що його батьком були підписані декілька договорів займу грошових коштів, які він по можливості може надати суду, і вважав що кожен з позивачів повинен сплатити такі зобовязання за рахунок спадкового майна. Відповідач вважає, що також право на спадкування в першу чергу має рідний брат померлого батька - ОСОБА_4, так як він опікувався батьком, приймав участь у його житті.

Окрім того, відповідач в своїх клопотаннях просив суд зобовязати позивача включити в свій позов автомобіль ВАЗ 21013, 1981 року випуску д/н НОМЕР_2, яким володіє позивач ОСОБА_1, так як вважає цей автомобіль спадковим майном та просить з даної цивільної справи виділити матеріали та направити їх до Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області для притягнення позивачів до кримінальної відповідальності, так як вбачає в їх діях ознаки злочину, передбаченого ст. 358 УК України, через те, що вони вказали неправдиві відомості в заяві про прийняття спадщини, а саме, що спадкоємців окрім них немає.

Представник третьої особи Комунальне підприємство ДМБТІв судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив.

Суд вислухавши пояснення позивача, та представника другого позивача, відповідача та його представника, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено наступні факти та обставини.

Позивачі у справі а також відповідач, являються дітьми ОСОБА_4, який помер 24 червня 2010 року, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження позивачів, та свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 (а.с.6-8). Після смерті ОСОБА_4 в Шостій дніпропетровській державній нотаріальні конторі була відкрита спадкова справа № 715/2010. З заявами про прийняття спадщини звернулися позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, а також відповідач ОСОБА_3. Як видно з копії спадкової справи свідоцтва про право на спадщину за законом ні позивачі ні відповідач не отримували.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_4 помер 24 червня 2010 року, (а.с.4), а позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом, 4 червня 2011 року, тобто після встановленого законом шестимісячного строку, для видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування - Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК), законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 27 вищезазначеної Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 ст. отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України, є правом, а не обовязком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ст. 68 Закону України Про нотаріат, державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для спадкування по закону осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва, і склад спадкового майна.

Як було встановлено в судовому засіданні у позивачів, на момент отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, не було документів, які б підтвердили склад спадкового майна. Відповідач в нотаріальну контору відповідні документи теж не надав.

Відповідно до ч. 24 Інструкції затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 Про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами Українинотаріус відмовляє в здійсненні нотаріальних дій, якщо …здійснення такої дії суперечить закону. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено в здійсненні нотаріальної дії, зобовязаний зазначити причину відмови в письмовій формі і розяснити порядок її оскарження.

Відповідно до ч. 114 вищезазначеної Інструкції, державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для спадкування по закону осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва, і склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обовязково вимагаються відповідні документи. Як було встановлено в судовому засіданні, документів які б підтвердили склад спадщини у позивачів не було. Позивачі не вимагали від нотаріуса письмової відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримали від нотаріуса розяснення відмови в усній формі, що не суперечить законодавству про нотаріат.

При розгляді даної справи суд встановив наявність спадкового майна, а саме: автомобіля Хонда CIVIK 1995 р.в. держаний знак НОМЕР_1, земельної ділянки № 23 по вул. Фруктовій в КСТ ВисотникІванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області площею 0,1005 га для ведення індивідуального садівництва та трикімнатної квартири АДРЕСА_1

Земельна ділянка № 23 по вул. Фруктовій в КСТ ВисотникІванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області площею 0,1005 га для ведення індивідуального садівництва, належала померлому ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28 березня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Петриківського нотаріального округу ОСОБА_5 і зареєстрованого в реєстрі за № 404. ( а.с.83)

32/100 частини вищезазначеної квартири належали спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі договору - купівлі продажу від 12.08.1996 року, посвідченого 6-ю ДДНК за реєстром № 3-8595. (а.с.10)

68/100 частин зареєстровані за ОСОБА_4 та його матірю ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.05.1996 року, виданого міськвиконкомом згідно розпорядження № 3/847-96. (а.с.10)

Мати спадкодавця ОСОБА_4 ОСОБА_6, яка проживала за адресою: вул.. Майська б. 2 кв. 8 ум. Дніпропетровську, померла 25.11.2001 р., що зазначено в довідці з місця проживання. ( ас. 9)

ОСОБА_4 теж проживав і був зареєстрований в спірній квартирі і фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері.

Відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 р., для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємиць її прийняв.

Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 р., визнається що спадкоємиць прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або у володіння спадковим майном.

Так як 68/100 частин квартири перебували у спільній власності спадкодавця ОСОБА_4 та його матері ОСОБА_6, після її смерті, він фактично прийняв спадщину, і набув права власності на всю спірну квартиру в цілому.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 являються спадкоємцями першої черги за законом. Інших спадкоємців за законом немає. Заповіт спадкодавець не складав.

До посилання відповідача на наявність ще одного спадкоємця - брата спадкодавця ОСОБА_4, суд відноситься критично, так як останній не входить до кола спадкоємців першої черги.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємиць, є нерухоме майно, спадкоємиць зобовязаний зареєструвати право на спадок в органах , здійснюючих державну реєстрацію нерухомого майна.

Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Відповідно до ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадку являються рівними.

Відповідно, між спадкоємцями за законом, спадкове майно повинно розподілятися в рівних частках - 1/3 частина - ОСОБА_1, 1/3 частина - ОСОБА_2 і 1/3 частина відповідачу ОСОБА_3

Так як відповідач у справі - ОСОБА_3 не визнає права позивачів на спадкове майно і не надає в нотаріальну контору документи на спадкове майно, останні були позбавлені права отримати свідоцтва про право на спадщину і здійснити державну реєстрацію належних їм частин нерухомого спадкового майна.

Посилання відповідача на той факт, що права позивачів не порушені і спору між ним та позивачами не має, спростовуються тим, що відповідач намагався оспорювати права позивачів на спадкове майно шляхом його звернень до суду з позовними заявами про позбавлення права на спадкування позивачки ОСОБА_2, та про визнання недійсним свідоцтва по народження ОСОБА_1

З цього приводу суд 20 жовтня 2011 року виніс Ухвалу про зупинення провадження у справі (а.с.63)

Після розгляду заявлених позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в інших судових процесах ( а.с. 67-68) суд поновив провадження у даній справі ( а.с.69).

Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про виділення з даної цивільної справи матеріалів та направлення їх до Індустріального РВ ДҐМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області для притягнення позивачів до кримінальної відповідальності, так як відповідач вбачає в їх діях ознаки злочину, передбаченого ст. 358 УК України, через те, що вони вказали неправдиві відомості в заяві про прийняття спадщини, а саме, що спадкоємців окрім них не має, так як це не в межах повноважень суду.

Також суд не може примусити позивачів включати до складу спадкового майна автомобіль ВАЗ 21013, 1981 року випуску д/н НОМЕР_2, чи будь яке інше майно, так як це суперечить цивільно-процесуальному законодавству, а саме ст. 11 ЦПК України.

Окрім того суд встановив, що даний автомобіль спадкодавець за життя передав по довіреності з правом розпорядження іншій особі (а.с.44), і він не знаходиться у позивача.

Суд також критично відноситься до тверджень відповідача, що позов від імені позивачки ОСОБА_2 подано її представником без відповідних повноважень. В матеріалах справи (а.с.15) знаходиться копія довіреності від 10 березня 2011 року, якою позивачка ОСОБА_2 уповноважує ОСОБА_7 бути її представником в судах загальної юрисдикції, тощо.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідач не довів суду ті обставини, на які він посилався в своїх запереченнях.

Керуючись ст.ст. 16, 392, 1268, 1278, 1299 ЦК України, ст. ст. 3, 7, 11, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину спадкового майна квартири № 8 (житловою площею 53,2 кв.м.) в будинку № 2 по вул. Майській в м. Дніпропетровську, на 1/3 частину автомобілю Хонда CIVIK 1995 р.в. державний знак НОМЕР_1, на 1/3 частину земельної ділянки № 23 по вул. Фруктовій в КСТ ВисотникІванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, площею 0,1005 га для ведення індивідуального садівництва.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину спадкового майна квартири № 8 (житловою площею 53,2 кв.м.) в будинку № 2 по вул. Майській в м. Дніпропетровську, на 1/3 частину автомобілю Хонда CIVIK 1995 р.в. державний знак НОМЕР_1, на 1/3 частину земельної ділянки № 23 по вул. Фруктовій в КСТ Висотник Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, площею 0,1005 га для ведення індивідуального садівництва.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь позивачів судовий збір у розмірі 51 грн. 00 коп., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк апеляційної скарги.

Суддя: В.М. Грищенко